Міжгірський районний суд
Закарпатської області
Справа № 302/190/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повне)

11.03.2014 р.
смт.Міжгір'я

Міжгірський районний суд
Закарпатської області в

особі головуючого судді Кривка В. П

при секретарі Гажук Н.В.,

з участю: позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

представник відділу містобудування,
архітектури і регіонального розвитку
Міжгірської РДА - Фуцур І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні райсуду в
смт.Міжгір'ї справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 і Міжгірської селищної ради,
третя особа без самостійних вимог КП
«Міжгірське БТІ» про скасування
рішення виконкому Міжгірської
селищної ради № 73 від 27.12.2012 р. щодо
оформлення права власності на
нежитлову будівлю в АДРЕСА_1 за ОСОБА_2
і визнання незаконним і скасування
свідоцтва про право власності серія
САС № 037627 від 27.12.2012 р., виданого ОСОБА_2
Міжгірською селищною радою на вказану
будівлю,-

В С Т А Н О В
И В:

11.02.2014 р. позивач звернувся в
суд з указаним позовом до відповідачів
з таким обґрунтуванням вимог.

Позивач у 2001 р. придбав у ТОВ
«Міжгір'я-сервіс» 2/3 частини будинку
побуту загальною площею 317,63 кв.м. Того
ж року уклав договір оренди земельної
ділянки для обслуговування придбаної
частини об'єкту нерухомого майна
площею 0,0223 га. 18.04.2002 р. згідно рішення
виконкому Міжгірської селищної ради
№ 22 йому надано дозвіл на будівництво
гаража на місці розміщення
тимчасових господарських споруд.
02.09.2003 р. позивач отримав дозвіл на
виконання будівельних робіт щодо
будівництва гаража. Гараж збудовано
бригадою приватного підприємця ОСОБА_4
У 2013 р. позивач звернувся в Міжгірську
селищну раду з метою оформити право
власності на збудований гараж, однак
йому повідомили, що на цей об'єкт
оформлено право власності за
відповідачкою згідно з оскаржуваним
рішенням виконкому і свідоцтвом. На
звернення в Міжгірський РВ УМВС
позивачу повідомили про відсутність
ознак кримінальних правопорушень і
рекомендовано звернутись до суду.
Позивач вважає оформлення права
власності за відповідачкою
незаконним, оскільки вона не має
жодних дозвільних документів, що
підтверджують її право на гараж.

Відповідачка ОСОБА_2 позов
заперечила повністю, а позицію
обґрунтувала таким.

Раніше вона працювала в
районному будинку побуту в
смт.Міжгір'ї, який ліквідовано. У
грудні 2012 р. вона одержала в дар від
ОСОБА_5 (матері позивача) частку в
будівлі по АДРЕСА_1. У грудні 2012 р. вона
подала заяву в Міжгірську селищну
раду і виготовила інвентарну справу
на гараж-склад, що знаходиться біля
будинку АДРЕСА_1, які раніше
використовувались під господарські
будівлі. Відповідачка вважає, що
позивач одержав дозвіл на
будівництво гаража на земельній
ділянці, що знаходиться поряд, тобто
позивач претендує на інший об'єкт
нерухомого майна. Відповідачка також
повідомила, що інвентарна справа
виготовлялась в її присутності, однак
працівник органу БТІ внутрішні
приміщення не обстежував, пояснивши,
що має відомості про площу.

Представник відповідача з
Міжгірської селищної ради позов
заперечив повністю і пояснив, що за
ОСОБА_2 оформлено право власності на
гараж-склад за вказаною адресою на
підставі поданої нею заяви і
виготовленої на її замовлення
інвентарної справи. Інших документів
ОСОБА_2 не подавала. Представник
відповідача також повідомив, що
позивачу в 2001 р. надавалась в оренду
земельна ділянка площею 223 кв. м для
обслуговування придбаної частки
розміром 2/3 частки в будинку побуту
на строк п'ять років. У 2002 р. позивачу
було надано дозвіл на будівництво
гаражу на цій ділянці, на місці
розміщення тимчасових господарських
споруд. Однак позивач збудований
об'єкт в експлуатацію не ввів, а про
оформлення права власності на гараж
звернувся в селищну раду тільки в 2013
р. На той час право власності на
гараж-склад оформлено відповідачкою
ОСОБА_2

Третя особа без самостійних
вимог КП «Міжгірське БТІ» подало в суд
відомості про те, що станом на 01.01.2013 р.
за ОСОБА_2 зареєстровано право
власності на нежитлову будівлю -гараж
АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про
право власності, виданого Міжгірською
селищною радою згідно рішення
виконкому № 73 від 27.12.2012 року.

Оцінивши позиції сторін, їх
доводи, подані в справу докази,
пояснення представника відділу
містобудування архітектури і
регіонального розвитку Міжгірської
РДА, суд дійшов такого висновку.

Судом установлено наступні
обставини, які не оспорюються.

Позивач є власником 2/3 частин
будівлі АДРЕСА_1 на підставі договору -
купівлі продажу, укладеного ним і ТзОВ
«Міжгір'я-сервіс» від 12.02.2001 р. ,
посвідченого нотаріально в
Міжгірській держнотконторі за
реєстровим № 183. Згідно рішення
Міжгірської селищної ради від 26.06.2001 р.
позивач уклав договір оренди
земельної ділянки площею 0,0223 га на 5
років для обслуговування вказаного
вище об'єкту нерухомого майна.
Рішенням цієї ж ради № 22 від 29.03.2007 р.
строк дії вказаного договору оренди
продовжено на 5 років.

Згідно рішення № 22 від 18.04.2002 р.
виконкому Міжгірської селищної ради
позивачу надано дозвіл на будівництво
гаража на місці розташованих
тимчасових господарських споруд по
АДРЕСА_1. 02.09.2003 р. відділ
містобудування та архітектури
Міжгірської РДА видав позивачу дозвіл
на виконання будівельних робіт № 64
згідно виготовленого будівельного
паспорта площею забудови 27,04 кв.м у
виді гаража з мансардною кімнатою
загальною площею 45,09 кв.м. Позивач
об'єкт вказаного будівництва станом
на час розгляду справи в експлуатацію
не ввів і право власності на це
нерухоме майно не оформив.

З пояснень сторін, показів свідка
- приватного підприємця ОСОБА_4 видно,
що позивач на місці господарських
споруд, що обслуговували колишній
будинок побуту збудував гараж, кладову
кімнату, що з'єднані спільним
фундаментом і стінами під одним дахом
і господарським приміщенням типу
складське.

27.12.2012 р. ОСОБА_2 звернулась із
заявою в Міжгірську селищну раду про
оформлення права власності на
нежитлову будівлю в АДРЕСА_1 замовивши
виготовлення в КП «Міжгірське БТІ»
інвентарної справи на приміщення у
виді гараж-склад з зазначенням
внутрішньої площі 71,24 кв.м без опису
приміщень.

Згідно рішення виконкому
Міжгірської селищної ради № 73 від
27.12.2012 р. за ОСОБА_2 оформлено право
власності на вказаний об'єкт
нерухомого майна як нежитлову
будівлю. 31.12.2012 р. право власності про
це зареєстровано в КП «Міжгірське БТІ»
з видачею свідоцтва САС № 037627 від
27.12.2012 р. ОСОБА_2 визнала, що не
здійснювала будівництво цієї
нежитлової будівлі.

Суд вважає, що позов слід
задовольнити, виходячи з таких
підстав і мотивів.

Згідно з ст.. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах,
що не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Статтею 331 ЦК України передбачено
набуття права власності на
новостворене майно та об'єкти
незавершеного будівництва, зокрема: на
новостворене нерухоме майно (житлові
будинки, будівлі, споруди тощо), яке
виникає з моменту завершення
будівництва (створення майна). Якщо
договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності
випливає з моменту його прийняття до
експлуатації.

Ст.. 182 ЦК України передбачено
державну реєстрацію прав на
нерухомість.

Згідно наказу МЮ України № 7/5 від
07.02.2002 р., яким затверджено Тимчасове
положення про порядок реєстрації прав
власності на нерухоме майно (чинного
на час винесення оскаржуваного
рішення виконкому Міжгірської
селищної ради) державна реєстрація
прав - це офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, а також права
власності на об'єкти незавершеного
будівництва шляхом внесення
відповідного запису до Реєстру прав
власності на нерухоме майно (п. 1.2).

Цих вимог закону відповідач
Міжгірська селищна рада не
дотрималась. Зокрема, приймаючи
рішення виконкому № 73 від 27.12.2012 р.
селищна рада зіслалась на постанову
КМУ № 461 від 13.04.2011 р. « Про питання
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів». Натомість
ОСОБА_2 не створювала об'єкт нерухомого
майна, не одержувала дозвіл на
будівництво, не одержувала земельні
ділянки під це будівництво і не
подала жодного документу про право
користування цим майном.

Орган місцевого самоврядування
оформивши право власності на
гараж-склад за ОСОБА_2 не перевірив чи
не зачіпає це інтереси інших осіб. У
справі встановлено, об'єктом
нерухомого майна у виді гаража
володіє позивач, який створив це майно
на підставах (дозволах), передбачених
законом. Інвентарна справа (
виготовлена відповідачкою) без огляду
і опису внутрішніх площ.

Отже, право власності на
гараж-склад по АДРЕСА_1 набуто і
зареєстровано з порушенням вимог
закону і без врахування прав та
інтересів позивача. Ці права та
інтереси підлягають захисту згідно з
ст. ст. 16, 386, 393 ч. 1 ЦК України.

Судові витрати у виді судового
збору з врахуванням двох немайнових
вимог підлягають покладенню на
відповідачів солідарно, а саме:
сплачений судовий збір позивачем за
подання позову в сумі 243,60 грн. слід
стягнути в користь позивача, а суму
243,60 грн. - в користь держави, - згідно з
вимогами закону «Про судовий збір» і
ст.. 88 ЦПК України

Керуючись ст.ст. 212-215, 218 ЦПК України,
суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати незаконними і
скасувати:

- рішення виконкому Міжгірської
селищної ради № 73 від 27.12.2012 року про
оформлення права власності на
нежитлову будівлю в АДРЕСА_1 за ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1;

- свідоцтво про право власності САС №
037327 від 27.12.2012 р., виданого Міжгірською
селищною радою на підставі рішення
виконкому цієї ради № 73 від 27.12.2012 р.

Стягнути з ОСОБА_2 і Міжгірської
селищної ради солідарно судові
витрати у виді судового збору:

- 243,60 (двіста сорок три грн.. 60 коп) в
користь ОСОБА_1;

- 243,60 (двіста сорок три грн.. 60 коп) в
користь держави.

Копію рішення надіслати для
відома в Міжгірську селищну раду, в УП
«Міжгірське БТІ»

Апеляційну скаргу на рішення
суду може бути подано в апеляційний суд
Закарпатської області через райсуд
протягом десяти днів з дня
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, -
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Рішення набирає законної сили
згідно з ст. 223 ЦПК України.

Суддя: В. П. Кривка