АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Головуючий у 1 інстанції: Парамонов М.Л.
№ 22-ц/796/5922/2014
Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді
Шебуєвої В.А.,

суддів
Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

при секретарі
Шпируку О.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1,
який діє від імені та в інтересах
ОСОБА_2, на ухвалу Дарницького
районного суду м. Києва від 24 грудня 2013
року в справі за скаргою ОСОБА_2 на
рішення, дії та бездіяльність старшого
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
управління юстиції у м.Києві
ГригорянОлени Грайровни з примусового
виконання виданого 14 лютого 2012 року
Дарницьким районним судом м. Києва
виконавчого листа про стягнення з
ОСОБА_2 солідарно на користь ОСОБА_4 7 747
026 грн. 30 коп.,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дарницького районного суду
м.Києва від 24 грудня 2013 року відмовлено
в задоволенні скарги ОСОБА_2 на рішення,
дії та бездіяльність старшого
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
управління юстиції у м.Києві Григорян
О.Г. з примусового виконання виданого 14
лютого 2012 року Дарницьким районним
судом м.Києва виконавчого листа № 2-4198/11
про стягнення з ОСОБА_2 солідарно на
користь ОСОБА_4 7 745 206 грн.30 коп. в
рахунок відшкодування боргу за
договором позики від 10 серпня 2009 року,
1700 грн. судового збору, 120 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення, а
всього 7 747 026 грн. 30 коп.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 просить вказану ухвалу суду
скасувати та постановити нову ухвалу,
якою задовольнити скаргу
ОСОБА_2Посилається на те, що ухвала суду
першої інстанції постановлена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, судом було
неповно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи. Зазначає, що
державним виконавцем не було дотримано
вимог ч. 1 ст.31 Закону України «Про
виконавче провадження» щодо
направлення боржнику рекомендованим
листом копії постанови про відкриття
виконавчого провадження, що призвело
до порушення права ОСОБА_2 на
добровільне виконання рішення.
Наклавши арешт на нерухоме майно,
державним виконавцем було порушено
вимоги закону у частині опису та арешту
майна боржника та звернення стягнення
на таке майно. Апелянт також
посилається на порушення державним
виконавцем строків здійснення
виконавчих дій, передбачених ст. 30
Закону України «Про виконавче
провадження».

В апеляційній інстанції представник
ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та
просить її задовольнити.

Представник стягувача ОСОБА_4 просить
відхилити подану апеляційну скаргу, а
ухвалу суду залишити без змін,
посилаючись на його законність та
обґрунтованість.

В судове засідання представник
Відділу примусового виконання рішень
управління юстиції у м.Києві не
з'явився, повідомлений про місце і час
розгляду справи, а тому судова колегія
дійшла висновку про можливість
слухання справи у його відсутність.

Вислухавши пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Дарницького районного суду
м.Києва від 03 жовтня 2011 року стягнуто з
ОСОБА_5, ОСОБА_2 солідарно на користь
ОСОБА_4 7 745 206 гри. 30 коп. в рахунок
відшкодування боргу за договором
позики від 10 серпня 2009 року, 1700 грн.
судового збору, 120 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення, а
всього 7 747 026 грн. 30 коп.

На виконання вказаного рішення 14
лютого 2012 року Дарницьким районним
судом м.Києва щодо ОСОБА_2 було видано
виконавчий лист № 2-4198/11 (а. с. 42).

29 лютого 2012 року старшим державним
виконавцем Відділу примусового
виконання рішень управління юстиції у
м. Києві Григорян О.Г. було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження ВП №31393029 про примусове
виконання виданого 14 лютого 2012 року
Дарницьким районним судом м. Києва
виконавчого листа № 2-4198/11 (а. с. 13).
Відповідно до п. 2 вказаної постанови
боржнику було встановлено семиденний
строк з дня її винесення для
добровільного виконання.

22 лютого 2013 року старшим державним
виконавцем Відділу примусового
виконання рішень управління юстиції у
м. Києві Григорян О.Г. було складено Акт
опису та арешту майна боржника, а саме,
ј частини квартири АДРЕСА_1.

11 листопада 2013 року ОСОБА_2 звернулася
до суду зі скаргою на рішення, дії та
бездіяльність старшого державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень управління юстиції у
м. Києві Григорян О.Г. з примусового
виконання виданого 14 лютого 2012 року
Дарницьким районним судом м. Києва
виконавчого листа № 2-4198/11. Просила
визнати причини пропуску строку на
оскарження постанови про відкриття
виконавчого провадження поважними,
визнати неправомірною постанову про
відкриття виконавчого провадження від
29 лютого 2012 року ВП №31393029; визнати
неправомірними дії старшого
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
управління юстиції у м.Києві Григорян
О.Г. по не направленню постанови про
відкриття виконавчого провадження
боржнику, звернення стягнення на житло
всупереч вимогам ст. 63 Закону України
«Про виконавче провадження.

Свою скаргу ОСОБА_2 обґрунтовувала тим,
що державний виконавець виніс
постанову про відкриття виконавчого
провадження від 29 лютого 2012 року з
порушенням триденного строку з моменту
одержання заяви стягувача про
відкриття виконавчого провадження, а
виданий судом виконавчий лист не
відповідає вимогам ст. 18 Закону України
«Про виконавче провадження».Державний
виконавець не направив на її адресу
рекомендований листом копію постанови
про відкриття виконавчого провадження,
чим порушив її права на добровільне
виконання судового рішення. Наклавши
арешт на квартиру АДРЕСА_1, державний
виконавець порушив вимоги ст. ст. 52, 63
Закону України «Про виконавче
провадження».

З'ясувавши обставини справи,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, суд першої інстанції дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення скарги ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції.

Так, відповідно до положень ст. 383 ЦПК
України, ст. 82 Закону України «Про
виконавче провадження» сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в статті 17 цього
Закону за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення.

Частиною 1 ст. 31 Закону України «Про
виконавче провадження» копії постанов
державного виконавця та інші документи
виконавчого провадження (далі -
документи виконавчого провадження), що
державний виконавець зобов'язаний
довести до відома сторін та інших
учасників виконавчого провадження,
надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Як вбачається з матеріалів справи, 29
лютого 2012 року начальником Відділу
примусового виконання рішень
управління юстиції у м. Києві Кантемір
В.І. було надіслано ОСОБА_2 постанову
про відкриття виконавчого провадження
про примусове виконання виданого 14
лютого 2012 року Дарницьким районним
судом м. Києва виконавчого листа №
2-4198/11 за адресою, зазначеною у
виконавчому документі (а. с. 44).

Хоча матеріали справи не містять даних
про направлення на адресу ОСОБА_2 копії
даної постанови рекомендованим листом,
звертаючись до суду зі скаргою на дії
державного виконавця Лавренчук І.М.
копію постанови державного виконавця
від 28 лютого 2012 року долучила.

А тому, колегія суддів відхиляє
посилання апелянта на порушення
державним виконавцем положень ч. 1 ст. 31
Закону України «Про виконавче
провадження» щодо направлення ОСОБА_2
постанови про відкриття виконавчого
провадження, а також на те, що вона не
отримувала вказаної постанови.

Як встановлено судом першої інстанції,
після отримання копії постанови про
виконавче провадження, ОСОБА_2 не
вчинила жодних дій, спрямованих на
виконання рішення суду. В суді
апеляційної інстанції представник
ОСОБА_2 підтвердив, що його довіритель
не виконує рішення Дарницького
районного суду м.Києва від 03 жовтня 2011
року про стягнення боргу на користь
ОСОБА_7 через фінансову неспроможність.

З урахуванням даних обставин колегія
суддів вважає безпідставними
посилання апелянта на те, що дії
державного виконавця обмежили ОСОБА_2
добровільно виконати рішення суду.

Колегія суддів відхиляє посилання
апелянта на порушення державним
виконавцем вимог Закону України «Про
виконавче провадження» у частині
черговості звернення стягнення на
майно боржника.

Відповідно до положень ст. ст. 52, 63
Закону України «Про виконавче
провадження» звернення стягнення на
будинок, квартиру, земельну ділянку,
інше нерухоме майно фізичної особи
проводиться у разі відсутності в
боржника достатніх коштів чи рухомого
майна. При цьому в першу чергу
звертається стягнення на окрему від
будинку земельну ділянку, інше
приміщення, що належить боржнику. В
останню чергу звертається стягнення на
житловий будинок чи квартиру, в якому
фактично проживає боржник.

Боржник має право запропонувати ті
види майна чи предмети, на які
необхідно в першу чергу звернути
стягнення. При цьому, черговість
стягнення на кошти та інше майно
боржника остаточно визначається
державним виконавцем.

В матеріалах справи відсутні докази на
підтвердження наявності у ОСОБА_2
коштів чи рухомого майна, на яке може
бути звернуто стягнення. З
пропозиціями про звернення стягнення
на окремі види майна ОСОБА_2 до
державного виконавця не зверталася.

Згідно з ст. 14 ЦПК України судові
рішення, що набрали законної сили,
обов'язкові для всіх органів державної
влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, -і
за її межами.

Доводи апеляційної скарги представник
ОСОБА_2 щодо порушенням державним
виконавцем визначених ч.2 ст. 30 Закону
України «Про виконавче провадження»
строків проведення виконавчих дії не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції про відсутність
підстав для задоволення скарги ОСОБА_2
на дії (бездіяльність) державного
виконавця.

Колегія суддів не вбачає порушень
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
та підстав для скасування оскаржуваної
ухвали. Враховуючи вищевикладене,
апеляційна скарга представника ОСОБА_2
підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313-315 ЦПК
України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє від
імені та в інтересах ОСОБА_2, відхилити,
а ухвалу Дарницького районного суду м.
Києва від 24 грудня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з часу
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді