Справа № 161/3084/14-ц
Провадження № 2/161/1530/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

(заочне)

10 квітня 2014 року
Луцький міськрайонний суд Волинської
області

в складі: головуючого - судді -
Крупінської С.С.

при секретарі -
Бакай Г.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Луцьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про виселення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_2 про виселення без надання
іншого житла.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що
вона являється власником житлового
будинку АДРЕСА_1.

У вищезазначеному житловому
будинку на даний час проживає
відповідач, який на її вимогу
відмовляється звільнити житловий
будинок.

Просить суд, виселити ОСОБА_2 з
житлового будинку АДРЕСА_1 без надання
іншого житлового приміщення.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, а подав до суду
заяву про розгляд справи у його
відсутності.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, суд ухвалив, провести заочний
розгляд справи відповідно до ст.. 224 ЦПК
України.

Оцінивши та дослідивши представлені по
справі докази в їх сукупності, суд
прийшов до висновку, що позов
підставний та підлягає до задоволення
частково.

Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу
України громадяни, які мають у
приватній власності будинок (частину
будинку), квартиру, користуються ним
(нею) для особистого проживання і
проживання членів їх сімей і мають
право розпоряджатися цією власністю на
свій розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Житлового
кодексу України якщо наймач, члени
його сім'ї або інші особи, які
проживають разом з ним, систематично
руйнують чи псують жиле приміщення, або
використовують його не за
призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі чи в
одному будинку, а заходи запобігання
і громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
являється власником житлового будинку
АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом
про право на спадщину за законом (а.с. 5).

З матеріалів справи вбачається, що у
спірному житловому будинку разом з
ОСОБА_1 та її дочкою ОСОБА_3 проживає
відповідач по справі.

Сторони по справі перебувають у
неприязних стосунках, що робить
неможливим їх спільне проживання, і з
приводу цього позивач неодноразово
зверталася до Луцького МВ УМВС України
у Волинській області із відповідними
заявами.

Отже, проживання відповідача у даному
будинку, що належить на праві приватної
власності ОСОБА_1, перешкоджає останній
у здійсненні прав користування,
володіння і розпорядження своєю
власністю.

Таким чином, оцінивши зібрані та
досліджені в судовому засіданні докази
в їх сукупності, суд прийшов до
висновку, що позов слід задовольнити,
виселити ОСОБА_2 із спірного жилого
будинку без надання іншого житлового
приміщення.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється на підставі остаточного
рішення суду про позбавлення права
власності або права користування
житловим приміщенням. А тому суд
вважає, що вимога позивача про зняття з
реєстрації відповідача до задоволення
не підлягає, оскільки виселення і є
підставою для внесення даних про
зняття особи з реєстраційного обліку.

Керуючись ст.ст. 3, 8, 10, 14, 15, 30, 60, 61, 62, 88, 213,
214, 215, 224-226 ЦПК України, на підставі
ст.ст. 319, 391 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 116, 157 Житлового кодексу України,
суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_2 з житлового будинку
АДРЕСА_1 без надання іншого жилого
приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави
судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок
три) грн.. 60 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана через Луцький
міськрайонний суд до апеляційного
суду у Волинській області протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
для осіб які були відсутні під час
проголошення рішення, з дня отримання
його копії .

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
С.С.
Крупінська