Номер провадження: 22-ц/785/1312/14
Номер справи місцевого суду: 515/1528/13-ц
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Бабія А.П.

- Станкевича
В.А.

при секретарі -
Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 -
представника ОСОБА_4 на рішення
Татарбунарського районного суду
Одеської області від 21.11.2013 року по
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди,-

встановила:

Позивач звернувся з вказаним позовом
до суду (а. с. 1-3), в якому просив стягнути
з відповідача на його користь
матеріальну шкоду в розмірі 4 336 грн. та
моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Свої позовні вимоги позивач, як
зазначено в рішенні суду,
обґрунтовував тим, що 05 червня 2011 року,
близько 23 години, ОСОБА_5, перебуваючи в
стані алкогольного сп'яніння, прибув до
домоволодіння позивача по АДРЕСА_1
Татарбунарського району Одеської
області та на ґрунті особистих
неприязних відносин, спонукаючи ОСОБА_4
вийти до нього на вулицю з метою
вирішення особистих стосунків, завдав
сильних ударів у закриті металеві
ворота та фіртку домоволодіння
позивача. При цьому ОСОБА_5 гучно
кричав, лаявся нецензурними словами,
вів себе зухвало та цинічно, викликав
ОСОБА_4 до себе з метою з'ясування та
вирішення неприязних стосунків, які
між ними склалися раніше. Ігноруючи
прохання ОСОБА_4 припинити такі дії та
заспокоїтися, ОСОБА_5 продовжував
чинити протиправні дії та застосував
значну фізичну силу до ОСОБА_4, напав на
нього, збив з обличчя окуляри,
понівечив їх, пошкодив оправу та скло,
хапав його за руки, наносив удари по
тілу, завдавав тілесні ушкодження. У
результаті дій відповідача окуляри
ОСОБА_4 не підлягають ремонту і ними
неможливо користуватися. Діями
відповідача позивачу завдано
матеріальну шкоду на загальну суму 4 336
грн. (3 836 грн. - вартість окуляр та 500 грн.
- ремонт пошкоджених воріт), яку позивач
просив стягнути з відповідача на його
користь.

Крім того, позивачу діями відповідача
завдано моральну шкоду, яку він оцінив
в розмірі 10 000 грн. та яка полягає в тому,
що ОСОБА_4 змушений був надавати собі
медичну допомогу, крім того у нього
піднявся артеріальний тиск і він був
змушений проходити позачерговий курс
лікування, оскільки страждає на
серцево-судинні захворювання. Крім
того, позивач є людиною похилого віку,
інвалідом 2 групи, учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, а тому
лікування проходило значно довше. Від
отриманих тілесних ушкоджень позивач
тривалий час відчував фізичний біль,
був порушений його звичайний та
нормальний режим життя, так як протягом
тижня він був позбавлений можливості
обслуговувати себе та виконувати
роботи по господарству.

В добровільному порядку ОСОБА_5 не
бажає відшкодувати ні моральну, ні
матеріальну шкоду, тому позивач
вимушений звернутися до суду з даним
позовом.

В судовому засіданні в суді першої
інстанції, як зазначено в рішенні суду,
позивач повністю підтримав позовні
вимоги, додавши також, що йому відомо,
що за даним фактом було винесено
постанову про відмову в порушенні
кримінальної справи відносно ОСОБА_5 та
за вчинення дрібного хуліганства він
був притягнутий до адміністративної
відповідальності.

Відповідач позовні вимоги не визнав,
пояснивши суду, що дійсно 05.06.2011 року у
нього виник інцидент з позивачем, однак
він позивачу не завдавав тілесних
ушкоджень, а лише приїхав до нього
додому, щоб налагодити відносини та
вирішити питання щодо боргових
зобов'язань між ними. Однак,
порозуміння вони не знайшли, так як
позивач повів себе зухвало, а тому
виникла конфліктна ситуація, в ході
якої сталася сварка, однак відповідач
стверджував, що ніяких тілесних
ушкоджень позивачу не спричиняв та не
пошкоджував його майно, а тому вважає,
що позов задоволенню не підлягає.

Рішенням Татарбунарського районного
суду Одеської області від 21.11.2013 року
позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 1 000 грн. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_5 на
користь держави судовий збір в сумі 229,40
грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4
через свого представника подав
апеляційну скаргу на рішення
Татарбунарського районного суду
Одеської області від 21.11.2013 року, в якій
просить скасувати рішення суду від
21.11.2013 року, прийняти нове рішення, яким
повністю задовольнити його позов про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди, посилаючись на те, що судом
помилково прийнято рішення про
недоведеність матеріальної шкоди, а
також на те, що стягнута сума не
задовольняє понесених позивачем
моральних страждань.

Відповідачем рішення суду не
оскаржується.

В судове засідання учасники процесу не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином, причини неявки суду не
повідомили, клопотання про відкладення
розгляду справи від них на адресу суду
не надходили. Від відповідача та
представника позивача на адресу суду
надійшли заяви про розгляд справи в їх
відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог, наданих доказів і
доводів апеляційної скарги, судова
колегія приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Задовольняючи частково позовні
вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції
виходив з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, 05
червня 2011 року приблизно біля
23 години відповідач ОСОБА_5 біля
будинку позивача ОСОБА_4 по АДРЕСА_1
Татарбунарського району Одеської
області, вчинив з останнім сварку на
ґрунті неприязних відносин, які
виникли між ними раніше, що не
заперечували сторони в судовому
засіданні, в ході сварки відповідач
висловлювався нецензурною лайкою та
наніс позивачу декілька ударів в різні
частини тіла, спричинивши йому легкі
тілесні ушкодження.

Вказані обставини підтверджуються
також дослідженими документами
відмовного матеріалу № 623, а саме:
постановою про відмову в порушенні
кримінальної справи від 10.06.2011 року (а.
с. 9), із якої вбачається, що 05.06.2011 року
до чергової частини Татарбунарського
РВ ГУМВС України надійшла заява ОСОБА_4
за фактом скоєння відносно нього
протиправних дій ОСОБА_5 В порушенні
кримінальної справи відносно ОСОБА_5
відмовлено за відсутності в його діях
ознак складу злочину, передбаченого ст.
ст. 194, 296 КК України та вирішено питання
стосовно притягнення ОСОБА_5 до
адміністративної відповідальності за
ст. 173 КУпАП; із копії акту
судово-медичного дослідження № 2 від
15.06.2011 року (а. с. 55), вбачається, що
згідно даних обстеження у гр-на ОСОБА_4
виявлені тілесні ушкодження у вигляді
синця і садини лівого передпліччя,
садина 1-го пальця правої стопи. Вказані
тілесні ушкодження відповідно до п. 2.3.5
Правил судово-медичного визначення
ступеню тяжкості тілесних ушкоджень
мають ознаки легких тілесних
ушкоджень.

Враховуючи наявність заперечень
відповідача у справі, в підтвердження
своїх позовних вимог стосовно
стягнення з відповідача матеріальної
шкоди, позивач мав довести суду
порушення його цивільного права,
спричинення йому збитків саме на суму
4 336 грн., які він просить стягнути з
останнього та причинний зв'язок між
збитками та порушенням права.

Однак, доказів вказаного суду не
надано, наявність шкоди, її розмір
ґрунтуються на припущеннях, тому суд
першої інстанції досліджені в судовому
засіданні копії квитанцій щодо
придбання окулярів (а. с. 10) вважав до
уваги прийняти не може. Також суду не
надано доказів пошкодження
відповідачем металевих воріт та
хвіртки та понесених позивачем в
зв'язку з цим витрат на їх ремонт.

Суд першої інстанції вважав, що
позивачем не представлено належних
доказів заподіяння йому матеріальної
шкоди в сумі заявленого позову саме від
протиправних дій відповідача.

Що стосується стягнення моральної
шкоди, то на думку суду, в судовому
засіданні знайшов своє підтвердження
факт спричинення відповідачем
моральної шкоди позивачу ОСОБА_4 і ця
шкода виразилась в перенесеному ним
фізичному болю від тілесних ушкоджень,
душевних стражданнях, порушенні його
звичного способу життя та необхідності
докладання додаткових зусиль для
організації свого побуту, необхідності
термінового лікування та звернення до
міліції та суду за захистом своїх прав.

Суд розцінив невизнання відповідачем
ОСОБА_4 своєї вини у спричиненні
позивачу тілесних ушкоджень, як спробу
уникнути відповідальності за
протиправні дії і вважав, що вони не
можуть бути прийняті до уваги, оскільки
заперечуються іншими матеріалами
справи, дослідженими в судовому
засіданні, із яких слідує причинний
зв'язок між шкодою, завданою останнім
та негативними наслідками, які настали
для позивача.

Разом з тим, суд першої інстанції
вважав, що розмір морального збитку в
сумі 10 000 гривень, який просить
стягнути з відповідача позивач, є
завищеним та не відповідає характеру
правопорушення, глибині фізичних та
моральних страждань, які він зазнав.

Тому, з урахуванням всіх обставин
справи, ступеня вини відповідача,
наявності тривалого часу неприязних
відносин між позивачем та
відповідачем, що в деякій мірі стало
однією із причин даного інциденту, суд
вважав, що розмір відшкодування
моральної шкоди має бути зменшений до 1
000 гривень і стягнутий з відповідача на
користь позивача.

За таких обставин, керуючись ст. ст. 22, 23,
1166, 1167 ЦК України, ст. ст. 11, 58, 59, 60, 84, 88,
213-215, 218 ЦПК України, постановою Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995
року «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», суд першої інстанції частково
задовольнив позовні вимоги ОСОБА_4 та
стягнув з відповідача на користь
держави судовий збір.

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції, в межах позовних вимог,
повно, всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин та
прийшов до правильного висновку на
підставі наданих та досліджених
доказів, задовольнивши частково
позовні вимоги ОСОБА_4

Тому судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони відповідають фактичним
обставинам справи, наданим доказам та
відповідним нормам права, а суд першої
інстанції правомірно на підставі вимог
закону, наданих доказів та на підставі
встановлених обставин справи дійшов
висновку про часткове задоволення
позовних вимог.

Оскільки, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Проте, в матеріалах справи відсутні
докази, які б підтверджували позовні
вимоги позивача, в частині
матеріальної шкоди, з чого правомірно
виходив і суд першої інстанції,
відмовляючи в задоволенні цих позовних
вимог. Такі докази не представлені і
суду апеляційної інстанції.

В матеріалах справи взагалі відсутні
належні та допустимі докази, що
відповідачем пошкоджено окуляри,
ворота та хвіртку позивача.

Квитанції (а. с. 10), на які посилається
позивач як на доказ вартості придбаних
ним окулярів, пошкоджених, як вказує
позивач, відповідачем, судова колегія
не приймає до уваги. Оскільки, відсутні
докази пошкодження окулярів саме
відповідачем, крім того, з даних
квитанцій не вбачається, що позивачем
придбані окуляри за суму, яку він
зазначає в позовній заяві та в даних
квитанціях відсутні реквізити та
печатка продавця.

Разом з тим, судова колегія, враховуючи,
що відповідачем рішення суду не
оскаржується, погоджується з
висновками суду першої інстанції
стосовно часткового задоволення
позовних вимог позивача, в частині
моральної шкоди та з розміром
стягнутої з відповідача на користь
позивача моральної шкоди.

Оскільки, суд першої інстанції дійшов
до таких висновків на підставі
обставин, якими позивач обґрунтовував
позовні вимоги, в цій частині, з
урахуванням вимог ст. ст. 23, 1167 ЦК
України, засад розумності і
справедливості.

Доводи апеляційної скарги з посиланням
на постанову Татарбунарського РВ ГУМВС
України в Одеській області від 10.06.2011
року про відмову в порушенні
кримінальної справи (а. с. 9) судова
колегія не приймає до уваги, враховуючи
те, що обставини в ній викладені,
зокрема щодо пошкодження майна
позивача, зі слів самого позивача, що
вбачається зі змісту вказаної
постанови.

Інші допустимі та належні докази
спричинення відповідачем позивачеві
матеріальної шкоди в матеріалах справи
відсутні та суду апеляційної інстанції
не надані. Тому судова колегія вважає,
що обставини, якими позивач
обґрунтовує позовні вимоги, в частині
матеріальної шкоди ґрунтуються на
припущеннях.

Доводи апеляційної скарги стосовно
квитанцій щодо придбання окулярів.
Судова колегія не приймає до уваги,
враховуючи вище наведене.

Також судова колегія не приймає до
уваги доводи апеляційної скарги з
приводу розміру стягнутої судом з
відповідача на користь позивача
моральної шкоди.

Оскільки, судом першої інстанції
розмір моральної шкоди визначено з
урахуванням вимог ст. 23 ЦК України та
засад розумності і справедливості.

Таким чином, на підставі наведеного,
судова колегія, враховуючи доводи
апеляційної скарги, вважає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не можуть бути
прийняті до уваги, враховуючи
викладене та, оскільки вони не
спростовують висновки суду.

За таких обставин, судова
колегія вважає, що апеляційну скаргу
представника ОСОБА_4 необхідно
відхилити, а рішення Татарбунарського
районного суду Одеської області від
21.11.2013 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Татарбунарського
районного суду Одеської області від
21.11.2013 року по справі за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної
та моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області О.Д.
Варикаша

А.П. Бабій

В.А. Станкевич