Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/1622/14
Головуючий у 1-й інстанції: Курач І.В.
Суддя-доповідач: Сапун О.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.,

суддів:
Краснокутської О.М.

Сапун О.А.,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на рішення Енергодарського
міського суду Запорізької області від
03 лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Обрій» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА :

22 жовтня 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ТОВ «Обрій» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди

Зазначав, що на підставі свідоцтва про
реєстрацію серія НОМЕР_3 є власником
автомобіля MERSEDES-BENZ V1TO 111 CDI,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Ввечері 08 січня 2013 року його син ОСОБА_3
передав вказаний автомобіль ТОВ
«Обрій» на зберігання, а саме: поставив
транспортний засіб на місце НОМЕР_4
автостоянки відповідача, яка
розташована по АДРЕСА_1, попередньо
оплативши послуги зберігання.

Факт приймання автомобіля на
автостоянку підтверджується
відповідним записом у журналі,
знаходженням автомобіля на
автостоянці відповідача, а також
поясненнями працівників ТОВ «Обрій».

09 січня 20І3 року, близько 08-00 години,
ОСОБА_3 прийшов на автостоянку і виявив
пошкодження автомобіля MERSEDES-BENZ V1TO 111 CDI,
реєстраційний номер НОМЕР_1. Було
розбито ліву фару та деформовано капот.

З метою встановлення розміру шкоди, він
звернувся до ТОВ «Виробничо-експертне
підприємство «Стандарт-Сервіс»
Консультативно-автоекспертне бюро. За
результатами проведеного
автотоварознавчого дослідження був
наданий висновок № 25 від 01 жовтня 2013
року, відповідно до якого вартість
матеріальної шкоди, завданої власнику
автомобіля MERSEDES-BENZ VITO 111 CDI
реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 3
038 грн. 88 коп.

Оскільки в добровільному порядку
відшкодувати матеріальну шкоду
відповідач не бажає, просив стягнути з
ТОВ «Обрій» матеріальну шкоду у
розмірі 3 038 грн. 88 коп., витрати по
оплаті послуг експерта у розмірі 300
грн., витрати на правову допомогу у
розмірі 1 200 грн., по сплаті судового
збору у розмірі 229 грн. 40 коп.

Крім того, у зв'язку з ушкодженням
автомобіля він зазнав моральних
страждань, так як нервував з цього
приводу, просив стягнути у
відшкодування моральної шкоди 3 000 грн.

Рішенням Енергодарського міського
суду Запорізької області від 03 лютого
2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на невідповідність
висновків суду наданим доказам,
допущені порушення норм матеріального
права, просить рішення Енергодарського
міського суду Запорізької області від
03 лютого 2014 року скасувати, ухвалити
нове рішення, яким позов задовольнити у
повному обсязі.

У судове засідання апеляційного суду
Запорізької області сторони не
з'явилися., про час і місце розгляду
справи повідомлені належним чином, про
що свідчать рекомендовані
повідомлення про вручення поштових
відправлень. ОСОБА_2 про причини неявки
суд не сповістив. Відповідач надав
письмові заперечення та звернувся з
заявою про розгляд справи у його
відсутності.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у відповідності до статті 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

На підставі пунктів 2,3 частини 1 статті
307 ЦПК України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог, або змінити
рішення.

Відповідно статті 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що в ході вирішення спору не
доведено факту пошкодження автомобіля
позивача на автостоянці ТОВ «Обрій» та
з вини відповідача. При цьому суд
застосував до правовідносин сторін
положення статей 1166,1167 ЦК України.

Між тим, з вказаними висновками
погодитися не можна, оскільки вони не
відповідає наданим доказам, суперечить
нормам матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що,
розглядаючи справу, суд першої
інстанції не додержав вимог статті 213
ЦПК України щодо законності та
обґрунтованості рішення суду.
Процесуальний закон визнає, що рішення
є законним, якщо суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Не відповідає оскаржуване рішення і
вимогам статей 214-215 ЦПК України,
оскільки в ньому не вирішене питання
щодо наявності обставин, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин і яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Судом встановлено, що позивачу на праві
власності належить автомобіль MERSEDES-BENZ
V1TO 111 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 ( а.
с. 7-9 ).

Автостоянку, що розташована на
земельній ділянці по вул.
Воїнів-Інтернаціоналістів у м.
Енергодарі, обслуговує ТОВ «Обрій», яке
являється юридичною особою та діє на
підставі статуту ( а. с. 16,41-54 ).

При вирішенні спору з'ясовано і не
заперечується сторонами, що плата за
послуги автостоянки позивачем
вносилася щомісяця, тому на
автостоянці для вантажного автомобіля
MERSEDES-BENZ V1TO 111 CDI, реєстраційний номер
НОМЕР_1, було зареєстроване місце
НОМЕР_4. Відповідні записи містяться у
журналах ТОВ «Обрій» довгострокового
зберігання транспортних засобів,
обліку щоденного та одноразового
заїзду та виїзду транспортних засобів (
а. с. 37-40,55-61 ).

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що між сторонами - позивачем,
як власником вказаного вище автомобіля
та відповідачем, який надавав послуги
із зберігання автомобілів на належній
йому стоянці, виникли правовідносини,
до яких підлягають застосуванню
статті 901 - 906 ЦК України, що регулюють
загальні питання відносин з надання
послуг, а також статті 936,937,942,949,977 ЦК
України та Правила зберігання
транспортних засобів на автостоянках,
затверджені Постановою КМ України № 115
від 22 січня 1996 року.

Згідно статті 977 ЦК України якщо
зберігання автотранспортних засобів
здійснюється суб'єктом
підприємницької діяльності, такий
договір є публічним. За договором
зберігання транспортного засобу в
боксах та гаражах, на спеціальних
стоянках зберігач зобов'язується не
допускати проникнення в них сторонніх
осіб і видати транспортний засіб за
першою вимогою поклажодавця. Договір
зберігання транспортного засобу
поширюється також на відносини між
гаражно-будівельним чи гаражним
кооперативом та їх членами, якщо інше
не встановлено законом або статутом
кооперативу. Прийняття
автотранспортного засобу на
зберігання посвідчується квитанцією (
номером, жетоном, записом у
відповідному журналі ).

Згідно з п. п. 8, 10 - 12, 15 Правил зберігання
транспортних засобів на автостоянках,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 22 січня 1996 року №
115 (далі - Правила) на території
автостоянки забороняється знаходитися
стороннім особам. Здавання
транспортного засобу на автостоянку
провадиться власником, а також особою,
яка має оформлене відповідно до
законодавства доручення на право
користування (або) розпоряджання даним
транспортним засобом. Під час здавання
транспортного засобу на автостоянку
його володілець зобов'язаний
пред'явити черговому приймальнику
документи, що посвідчують його особу,
та реєстраційні документи на
транспортний засіб. Під час оформлення
приймання на зберігання черговий
приймальник вносить необхідні дані про
володільця транспортного засобу і
транспортний засіб до відповідного
журналу обліку транспортних засобів і
розписується в ньому. Плата за
зберігання транспортних засобів на
автостоянках та інші супутні послуги
справляється за тарифами,
встановленими відповідно до
законодавства, з видачею квитанції чи
касового чека.

З системного аналізу вказаних норм
матеріального права слідує, що за
договором зберігання зберігач
зобов'язується зберігати річ
(автотранспортний засіб), яка передана
йому поклажодавцем і повернути її
поклажодавцеві у схоронності, при
цьому форма договору вважається
дотриманою, якщо прийняття речі на
зберігання посвідчене розпискою,
квитанцією або іншим документом,
підписаним зберігачем або
підтверджується видачею номерного
жетона, іншого знака, що посвідчує
прийняття речі на зберігання,
професійний зберігач відповідає за
втрату речі, якщо не доведе, що це
сталося внаслідок непереборної сили,
або через такі властивості речі, про
які зберігач, приймаючи її на
зберігання, не знав і не міг знати, або
внаслідок умислу чи грубої
необережності поклажодавця, збитки,
завдані поклажодавцеві втратою речі,
відшкодовуються зберігачем у розмірі
її вартості. За договором зберігання
транспортного засобу на спеціальних
стоянках зберігач зобов'язується не
допускати проникнення в них сторонніх
осіб і видати транспортний засіб за
першою вимогою поклажодавця.

За змістом статей 10,11,60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін, які мають
рівні права щодо надання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ході вирішення спору встановлено, що
ввечері 08 січня 2013 року син позивача
ОСОБА_3 передав вантажний автомобіль
MERSEDES-BENZ V1TO 111 CDI, реєстраційний номер
НОМЕР_1 на зберігання ТОВ «Обрій», а
саме: поставив транспортний засіб на
місце НОМЕР_4 автостоянки відповідача,
яка розташована по вулиці
Воїнів-Інтернаціоналістів у м.
Енергодарі Запорізької області,
попередньо оплативши послуги
зберігання.

Факт приймання автомобіля на
автостоянку підтверджується
відповідним записом у журналі,
знаходженням автомобіля на
автостоянці відповідача, а також
поясненнями ряду свідків, у тому числі
працівників ТОВ «Обрій». При цьому
пошкоджень автомобіля виявлено не
було.

Та обставина, що транспортний засіб
потрапив на автостоянку без пошкоджень
підтвердили і свідки ОСОБА_4, ОСОБА_3

09 січня 20І3 року, близько 08-00 години,
ОСОБА_3 прийшов на автостоянку і виявив
пошкодження автомобіля MERSEDES-BENZ V1TO 111 CDI,
реєстраційний номер НОМЕР_1. Було
розбито ліву фару та деформовано капот.
Це підтвердили свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та інші.

При виявлені пошкодженого
транспортного засобу ОСОБА_3 викликав
працівників ДАІ. З матеріалів
перевірки Енергодарського МВ УМВС
України в Запорізькій області № 159 від
10 січня 2013 року вбачається, що при
огляді 09 січня 2013 року місця події на
автостоянці ТОВ «Обрій» виявлено
пошкоджений автомобіль MERSEDES-BENZ V1TO 111 CDI,
реєстраційний номер НОМЕР_1.
Пошкодження були не характерні для ДТП
( а. с.63 ).

Згідно із статтею 950 ЦК України за
втрату (нестачу) або пошкодження речі,
прийнятої на зберігання, зберігач
відповідає на загальних підставах.
Професійний зберігач відповідає за
втрату (нестачу) або пошкодження речі,
якщо не доведе, що це сталося внаслідок
непереборної сили, або через такі
властивості речі, про які зберігач,
приймаючи її на зберігання, не знав і не
міг знати, або внаслідок умислу чи
грубої необережності поклажодавця.

Відповідач не довів, що транспортний
засіб пошкоджено до того, як було
поставлено на автостоянку, а також, що
пошкодження автомобіля сталося
внаслідок непереборної сили, або через
такі властивості автомобіля, про які
зберігач, приймаючи його на
зберігання, не знав і не міг знати, або
внаслідок умислу чи грубої
необережності поклажодавця.

Доводи суду у рішенні про те, що ОСОБА_3
при постановці транспортного засобу на
зберігання не пред'явив його для огляду
працівникам автостоянки, що не
виключає наявності у автомобіля
пошкоджень при постановці на
зберігання, не заслуговують на увагу,
оскільки являються припущеннями.

Статтею 951 ЦК України встановлено, що
збитки, завдані поклажодавцеві втратою
(нестачею) або пошкодженням речі,
відшкодовуються зберігачем, у разі
пошкодження речі у розмірі суми, на яку
знизилася її вартість..

З метою з'ясування розміру
матеріальної шкоди, яка спричинена
пошкодженням транспортного засобу,
ОСОБА_2 звернувся до ТОВ
«Виробничо-експертне підприємство
«Стандарт-Сервіс»
Консультативно-автоекспертне бюро.
Представник ТОВ «Обрій» був належним
чином повідомлений про час проведення
огляду автомобіля, однак не з'явився
для участі у дослідження ( а. с. 18 ).

За результатами проведеного
автотоварознавчого дослідження був
наданий висновок № 25 від 01 жовтня 2013
року, відповідно до якого вартість
матеріальної шкоди, завданої власнику
автомобіля MERSEDES-BENZ VITO 111 CDI
реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 3
038 грн. 88 коп. ( а. с. 10-16 ).

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що судове рішення в
частині відмови ОСОБА_2 у задоволенні
позову про відшкодування матеріальної
шкоди у сумі 3 038 грн. 88 коп. не
відповідає нормам матеріального права,
суперечить наданим доказам, тому
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення вимог.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що в
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема,
відшкодування збитків та моральної
шкоди.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 4 "Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
роз'яснено, що спори про відшкодування
заподіяної фізичній чи юридичній особі
моральної шкоди розглядаються,
зокрема: коли право на її відшкодування
безпосередньо передбачено нормами
Конституції України або випливає з її
положень; у випадках, передбачених
законодавством, яке встановлює
відповідальність за заподіяння
моральної шкоди; при порушенні
зобов'язань, які підпадають під дію
Закону України "Про захист прав
споживачів" чи інших законів, що
регулюють такі зобов'язання і
передбачають відшкодування моральної
шкоди.

В даній справі не встановлено
наявності передбачених названою
нормою матеріального права обставин
для відшкодування моральної шкоди
позивачу.

За таких обставин позовні вимоги про
відшкодування моральної шкоди в сумі 3
000 грн., якої ОСОБА_2 зазнав внаслідок
пошкодження автомобіля, що передавався
на зберігання, задоволенню не
підлягають, оскільки це не було
обумовлене сторонами при укладанні
договору схову та прямо не передбачено
вищенаведеними нормами
матеріального права, які регулюють
правовідносини з послуг зберігання
речей, у тому числі автотранспортного
засобу.

Довід апеляційної скарги про
необхідність відшкодування позивачу
моральної шкоди у відповідності до
норм статті 1166 ЦК України є
неприйнятним.

Крім того, оскільки вимоги позивача
частково задовольняються, то у
відповідності до статей 79,88 ЦПК України
ОСОБА_2 підлягають частковій
компенсації судові витрати.

Відповідно до статті 79 ЦПК України до
витрат, пов'язаних з розглядом судової
справи, відносяться, зокрема, витрати
по сплаті судового збору, по оплаті
послуг спеціаліста, експерта, витрати
на правову допомогу.

В силу вимог статей 79,88 ЦПК України
стягненню з відповідача на користь
позивача підлягають понесені останнім
та документально підтверджені судові
витрати по сплаті судового збору у сумі
351 грн. 20 коп., витрати по оплаті послуг
експерта у сумі 300 грн. ( а. с. 1,8,99 ).

Згідно ст. 84 ЦПК України, витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, несуть сторони, крім випадків
надання безоплатної правової допомоги.

Законом України від 20 грудня 2012 року №
4191-VI «Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних
справах»встановлено граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
під час розгляду судами цивільних
справ.

В статті 1 цього Закону, зазначено, що
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних справах, в яких
така компенсація виплачується стороні,
на користь якої ухвалено рішення, іншою
стороною, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді.

При цьому необхідно враховувати, що
правова допомога надається не тільки в
судовому засіданні, а й пов'язана зі
складанням позовної заяви, наданням
усних консультацій, ознайомленням з
матеріалами справи, проведенням
необхідних розрахунків тощо. При
обчисленні розміру компенсації
необхідно врахувати всі витрати, які
перебувають у причинному зв'язку із
наданням правової допомоги у
конкретній справі. Ці дії повинні бути
необхідними для надання правової
допомоги, а розрахована сума має бути
справедливою.

Статтею 33 Правил адвокатської етики,
схвалених Вищою кваліфікаційною
комісією адвокатури при Кабінеті
Міністрів України 01.10.99 року, єдиною
допустимою формою отримання адвокатом
за надання правової допомоги клієнту є
гонорар. Гонорар, отримуваний
адвокатом за надання правової
допомоги. Повинен бути законним за
формою і порядком внесення і розумно
обґрунтованим за розміром.

При визначенні обґрунтованого розміру
гонорару, беруться до уваги обсяг часу
і роботи, що вимагаються для належного
виконання доручення. Розмір гонорару і
порядок його внесення мають бути чітко
визначені в угоді про надання правової
допомоги.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з
оплатою правової допомоги, входить до
предмету доказування по справі.

На підтвердження цих обставин суду
повинні бути надані договір про
надання правової допомоги (договір
доручення, договір про надання
юридичних послуг та ін..), документи, що
свідчать про оплату гонорару та інших
витрат, пов'язаних із наданням правової
допомоги, оформлені у встановленому
законом порядку (квитанція до
прибуткового касового ордеру, платіжне
доручення з відміткою банку або інший
банківський документ, касові чеки,
посвідчення про відрядження). При цьому
недопустимими є документи, які не
відповідають встановленим вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що
договір про надання правової допомоги
між позивачем та адвокатом ОСОБА_8
укладений 07 серпня 2013 року. У пункті 4.2
договору, світлокопія якого міститься
на аркуші справи 21, зазначено, що
гонорар Адвоката складається згідно з
Додатком № 1, який є невід'ємною
частиною договору. Між тим, вказаний
додаток суду не надавався.

Крім того, в матеріалах справи
відсутній оригінал документа, який би
підтверджував оплату позивачем послуг
адвоката, які надавалися саме по даній
цивільній справі, не надано акту
прийому-передачі виконаних робіт та
розрахунку до нього.

Таким чином, документально не
підтверджені витрати позивача,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката по даній справі, а тому немає
підстав покладати на відповідача
обов'язок їх компенсувати.

Виходячи з викладеного, на підставі
статей 307,309 ЦПК України апеляційний суд
вбачає підстави для часткового
задоволення апеляційної скарги та
ухвалення нового рішення в справі, яким
позов підлягає частковому задоволенню
з вищевказаних підстав.

Керуючись ст. ст. 307,309 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Енергодарського міського
суду Запорізької області від 03 лютого
2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов
ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ТОВ «Обрії» на користь
ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної
шкоди 3 038 грн. 88 коп., а також витрати по
оплаті послуг експерта у розмірі 300
грн., судові витрати у розмірі 351 грн. 20
коп.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: