справа №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2014 р. Центрально-Міський
районний суд м. Кривого Рогу

в складі: головуючого судді -
Биканова І.Р.

при секретарі -
Максимишеній С.Б.

за участю позивача -
ОСОБА_1

представника позивача -
ОСОБА_2

представників відповідачів -
ОСОБА_3

- ОСОБА_4

- ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі Центрально-Міського
районного суду м.Кривого Рогу справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6,
Житлово-комунальної контори №2
Криворізького міського управління
житлового комунального господарства,
ОСОБА_8, Першої Криворізької державної
нотаріальної контори, Управління
благоустрою та житлової політики
виконавчого комітету Криворізької
міської ради, Комунального
підприємства «Житлово-експлуатаційна
організація №20», співвідповідачів -
ОСОБА_7, ОСОБА_9, треті особи - Комунальне
підприємство «Криворізьке бюро
технічної інвентаризації», Головне
управління Державної міграційної
служби України у Дніпропетровській
області, ОСОБА_10, Орган опіки та
піклування Центрально-Міського району
м.Кривого Рогу, про визнання незаконним
і недійсним розпорядження органу
приватизації квартири, свідоцтва про
право власності на житло, запис в БТІ
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно та стягнення моральної
шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 16.08.2013 р. звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_6, Житлово-комунальної
контори №2 Криворізького міського
управління житлового комунального
господарства, ОСОБА_8, Першої
Криворізької державної нотаріальної
контори, Управління благоустрою та
житлової політики виконавчого
комітету Криворізької міської ради,
Комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційна організація
№20», треті особи - Комунальне
підприємство «Криворізьке бюро
технічної інвентаризації», Головне
управління Державної міграційної
служби України у Дніпропетровській
області, ОСОБА_10, Орган опіки та
піклування Центрально-Міського району
м.Кривого Рогу, про визнання незаконним
і недійсним розпорядження органу
приватизації квартири, свідоцтва про
право власності на житло, запис в БТІ
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно та визнання недійсним
договору купівлі-продажу квартири,
взяття на реєстраційний облік,
вселення та стягнення моральної шкоди -
а.с.67-70, т.4.

Ухвалою суду від 09.10.2013 р. за заявою
позивача позовні вимоги про
зобов'язання Головного управління
Державної міграційної служби України у
Дніпропетровській області в особі
Центрально-Міського сектору Головного
управління Державної міграційної
служби України у Дніпропетровській
області поставити ОСОБА_1 на
реєстраційний облік в квартиру АДРЕСА_1
та вселення ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1
залишено без розгляду - а.с.106, т.4.

Ухвалою суду від 09.10.2013 р. до участі у
справі залучено співвідповідачів в
порядку процесуального
правонаступництва замість ОСОБА_11,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 його
спадкоємців - дружину ОСОБА_7 та доньку -
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 - а.с.107, т.4.

В обґрунтування позову позивач вказує,
що в 2006 р. відповідач ОСОБА_6 звернулася
до суду з позовом про визнання його
втратившим право користування
житловим приміщенням. Не дивлячись на
те, що він повідомлений про слухання
тієї справи не був, його кімната в
спірній квартирі була 17.05.2006 р.
приватизована, видано свідоцтво про
право власності на житло за №ц184, а
також сплата за квартиру проводилася
за двома роздільними рахунками,
Центрально-Міський районний суд м.
Кривого Рогу 14.06.2006 р. заочним рішенням
визнав його втратившим право
користування житловим помешканням за
адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язав відділ
громадянства та міграції зняти його з
реєстрації з вищезазначеної квартири.
Відповідачу ОСОБА_6 всі ці обставини
були відомі, та завела в оману суд,
взяла фіктивні довідки з
житлово-комунальної контори №2 про те,
що за квартиру сплачувала лише вона.
Через рік дізнавшись про прийняте
заочне рішення він звернувся до суду з
заявою про його скасування, а ухвалою
суду від 23.05.2007 р. заочне рішення було
скасовано та призначено справу до
розгляду в загальному порядку. Після
цього в травні 2007 р. він з заявою та
ухвалою суду про скасування заочного
рішення звернувся в житлово-комунальну
контору №2 для прийняття ними
відповідних рішень, але за їхніми
документами, в той період коли рішення
уже було скасовано відповідач ОСОБА_6
виписала його зі спірної квартири, а
28.05.2007 р. згідно розпорядження за № Ц-368
управління житлово-комунального
господарства виконкому Криворізької
міської ради приватизувала її разом зі
своїм сином ОСОБА_11, отримали свідоцтво
про право власності за №-586/1 від 20.06.2007
р., зареєстрували в БТІ в реєстрі права
власності на нерухоме майно у книзі за
№ 245-99 і 06.07.2007 р. оформили договір
купівлі-продажу спірної квартири на
ім'я відповідача ОСОБА_8

10.12.2007 р. ухвалою Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу позов
відповідача ОСОБА_6 до нього про
визнання його втратившим право
користування житлом залишено без
розгляду, в зв'язку з неявкою ОСОБА_6
Вищевказана ухвала суду від 10.12.2007 р.
була скасована Апеляційним судом
Дніпропетровської області і справа
була направлена на новий розгляд, а
19.07.2011 р. було винесене рішення за
позовом ОСОБА_6 до нього, третя особа -
ОСОБА_8, ОСОБА_10, Комунальне
підприємство «Житлово-експлуатаційна
організація №20», Криворізьке міське
управління ГУ УМВС України в
Дніпропетровській області про
визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право
на користування АДРЕСА_1. 23.11.2011 р.
Апеляційним судом Дніпропетровської
області рішення Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від
19.07.2011 р. було скасоване і ухвалене нове
рішення, яким в позові ОСОБА_6 про
визнання його таким, що втратив право
користування жилим приміщенням -
відмовлено.

Відсутні будь-які правові підстави для
здійснення приватизації квартири за
адресою АДРЕСА_1 28.05.2007 р. на ім'я
відповідача ОСОБА_6 та ОСОБА_11,
приватизація здійснена незаконно, а
відповідач ОСОБА_6 та її син ОСОБА_11 не
були власниками спірної квартири і не
мали права вчиняти договір
купівлі-продажу спірної квартири.

З вини відповідача ОСОБА_6 він будучи
пенсіонером, чорнобильцем,
систематично хворіючи, незаконно,
безпідставно залишився на вулиці,
позбавлений своєї житлової кімнати,
при цьому іншого житла немає, вимушений
орендувати квартиру в сторонніх людей
для свого проживання, проживає без
реєстрації, що ускладнило його життя.
Йому було завдано душевних та
моральних страждань, більше шести
років шукає справедливість в усіх
інстанціях влади, постійно нервує,
переживає, моральні страждання оцінює
в розмірі 30 000 грн. Просить суд
задовольнити його позовні вимоги в
повному обсязі та стягнути з
відповідача ОСОБА_6 витрати на правову
допомогу в розмірі 31 000 грн.

Позивач, представник позивача ОСОБА_2, в
судовому засіданні позов підтримали в
повному обсязі, просять суд його
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання
не з'явилася, про час, день та місце
слухання справи повідомлялася
належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_6 -
ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не
визнала, пояснила, що позивач не
проживав в спірній квартирі, був
розлучений з ОСОБА_6, приватизація
проведена законно, крім того, позивач
не є стороною договору-купівлі продажу
квартири АДРЕСА_1, не є її
співвласником, відповідно не може бути
належним позивачем стосовно даної
позовної вимоги. Разом з тим, вважає, що
моральна шкода позивачем не доведена
та немотивована, підстав для її
стягнення немає.

Представник відповідача
Житлово-комунальної контори № 2
Криворізького міського управління
житлово-комунального господарства в
судове засідання не з'явився, про час,
день та місце слухання справи
повідомлявся належним чином.

Відповідач ОСОБА_8 в судове засідання
не з'явився, про час, день та місце
слухання справи повідомлявся належним
чином.

Представник відповідача ОСОБА_8 та
третьої особи ОСОБА_10 - ОСОБА_4 позов не
визнав, пояснив, що ОСОБА_1 є неналежним
позивачем, він не був власником спірної
квартири, було дотримано всіх вимог
чинного законодавства щодо
приватизації квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_8
був добросовісним набувачем при
укладенні договору купівлі-продажу
квартири. Вимогу про стягнення
моральної шкоди вважає такою, що не
ґрунтується на нормах Закону.

Представник відповідача Першої
Криворізької державної нотаріальної
контори в судове засідання не з'явився,
надав суду заяву про розгляд справи в
його відсутність.

Представник відповідача Управління
благоустрою та житлової політики
виконавчого комітету Криворізької
міської ради ОСОБА_5, позов не визнає,
суду пояснила, що приватизація
квартири АДРЕСА_1 проводилась згідно
норм чинного на той час законодавства.

Представник відповідача Комунального
підприємства житлово-експлуатаційної
організації №20 в судове засідання не
з'явився, надав суду заяву про розгляд
справи в його відсутність, просить суд
винести рішення відповідно до норм
діючого законодавства.

Співвідповідач ОСОБА_7 в судове
засідання не з'явилася, надала суду
заяву про розгляд справи в її
відсутність, з позовом не згодна,
просить суд відмовити позивачу в
повному обсязі.

Представник третьої особи
Комунального підприємства
«Криворізьке бюро технічної
інвентаризації» в судове засідання не
з'явився, надав суду заяву про розгляд
справи в його відсутність, вказує, що
починаючи з 01.01.2013 р. підприємство немає
відношення до реєстрації, визнання та
оспорювання права власності на
нерухоме майно.

Представник третьої особи Головного
управління Державної міграційної
служби України у Дніпропетровській
області в особі Центрально-Міського РВ
в м.Кривий Ріг в судове засідання не
з'явився, надав суду заяву про розгляд
справи в їх відсутність, просить
прийняти рішення згідно норм чинного
законодавства.

Третя особа ОСОБА_10 в судове засідання
не з'явилася, про час, день та місце
слухання справи повідомлялася
належним чином.

Представник третьої особи органу опіки
та піклування Центрально-Міського
району м.Кривого Рогу - Матвієнко В.В.
проти позову заперечує, оскільки в
спірній квартирі проживає
неповнолітня дитина.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини справи, на яких ґрунтуються
позовні вимоги, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню,
виходячи із наступного.

Судом встановлено, що відповідно до
Договору найму жилого приміщення в
будинках місцевих Рад народних
депутатів, державних підприємств,
кооперативних і громадських
організацій Української РСВ від 25.04.1989
р. ОСОБА_1 на сім'ю, яка складається з
трьох чоловік з відповідача ОСОБА_6 та
сина сторін - ОСОБА_11 було отримано в
користування на умовах найму житлового
приміщення - двокімнатну квартиру
АДРЕСА_1, жилою площею 29,62 кв.м. - а.с.203-204,
т.4, згідно актового запису про смерть №
1422 від 05.11.2008 р. ОСОБА_11 помер
ІНФОРМАЦІЯ_4 - а.с.155, т.1, між ОСОБА_1 та
ОСОБА_6 08.09.1997 р. було розірвано

шлюб, що вбачається з копії свідоцтва
про розірвання шлюбу - а.с. 202, т.4.
Відповідно до свідоцтва про право
власності на житло №Ц184 від 17.05.2006 р.
виданого згідно розпорядження №ц71 від
06.03.2006 р. та технічного паспорта на
квартиру ОСОБА_1 належить 26,17 кв.м.
загальної площі частки, що складає 9/20
частин від загальної площі квартири
АДРЕСА_1 - а.с.15,16,17, т.1.

Заочним рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від
14.06.2006 р. за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1,
третя особа ОСОБА_11, визнано ОСОБА_1
таким, що втратив право на користування
житловим помешканням за адресою:
АДРЕСА_1 та зобов'язано відділ
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб зняти ОСОБА_1 з
реєстрації за вказаною адресою - а.с.11-12,
т.1.

Постановою Центрально-Міського
районного суд м.Кривого Рогу від 14.12.2006
р. визнано незаконним та недійсним
розпорядження Органу приватизації
Управління житлово-комунального
господарства виконавчого комітету
Криворізької міської ради від 06.03.2006 р.
№Ц71 про передачу у власність ОСОБА_1
квартири АДРЕСА_1, визнано незаконним
та недійсним свідоцтво про право
власності на житло №Ц-184, видане 17.05.2006
р. Органом приватизації Управління
житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Криворізької
міської ради від 06.03.2006 р. №Ц71,
відповідно до якого ОСОБА_1 є власником
9/20 часток квартири АДРЕСА_1, визнано
незаконним та недійсним запис №97 в
книзі №245П-97 Комунального підприємства
«Криворізьке бюро технічної
інвентаризації» про реєстрацію права
власності на нерухоме майно на ім'я
ОСОБА_1 - а.с.13-14, т.1.

Ухвалою Центрально-Міського районного
суду м. Кривого Рогу від 23.05.2007 р. заочне
рішення суду від 14.06.2006 р. було
скасовано і призначено справу до
розгляду в загальному порядку - а.с.10,
т.1.

Незважаючи на скасування
вищезазначеного заочного рішення суду,
відповідач ОСОБА_6, не повідомивши
ОСОБА_1, подала до
Житлово-Комунальної контори № 2
рішення суду від 14.06.2006 р. і ОСОБА_1 був
знятий з реєстраційного обліку в
квартирі АДРЕСА_1, та звернулась з
заявою про приватизацію зазначеної
квартири на своє ім'я, не повідомивши
орган приватизації про скасування
судом вищезазначеного заочного
рішення про визнання ОСОБА_1 таким, що
втратив право на користування житловим
помешканням за адресою: АДРЕСА_1.

28.05.2007 р. було видано розпорядження
органу приватизації Управління
житлово-комунального господарства
виконкому Криворізької міської ради за
№ Ц-368 про передачу у власність ОСОБА_6
та ОСОБА_11 квартири АДРЕСА_1 - а.с.90-91, т.1.
При цьому, не було отримано письмової
згоди ОСОБА_1, як особи, яка на момент
оформлення приватизації не була
визнана судом такою, що втратила право
на користування спірною квартирою,
оскільки заочне рішення було скасовано
судом.

На підставі вищезазначеного
розпорядження 20.06.2007 р. було видано
Свідоцтво про право власності на житло
№ Ц-586/1 органом приватизації
Управління житлово-комунального
господарства виконавчого комітету
Криворізької міської Ради від 28.05.2007 р.
за № Ц-368, відповідно до якого ОСОБА_6 та
ОСОБА_11 є власниками по 1/2 частці
квартири АДРЕСА_1 - а.с.203, т.1. Свідоцтво
про право власності на квартиру за
ОСОБА_6 та ОСОБА_11 зареєстровано
Комунальним підприємством
«Криворізьке бюро технічної
інвентаризації» 26.06.2007 р. в реєстровій
книзі № 245П, номер запису 99 - а.с.102, т.1.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду», передача квартир...
здійснюється в спільну сумісну або
часткову власність за письмовою згодою
всіх повнолітніх членів сім,ї, які
постійно мешкають у цій квартирі.... в
тому числі тимчасово відсутніх, за
якими зберігається право на житло.
Оскільки, як встановлено в судовому
засіданні, на момент оформлення
приватизації ОСОБА_6 та її сином
ОСОБА_11, позивач ОСОБА_1 не був визнаний
таким, що втратив право на користування
житловим помешканням в спірній
квартирі, слід було вирішити питання
про поновлення

реєстрації ОСОБА_1 в спірній квартирі
та отримати його згоду на передачу
квартири у власність, як повнолітньої
особи, яка постійно мешкала в
спірній квартирі, що зроблено не було,
тобто видачу розпорядження та
свідоцтва про право власності на житло
слід визнати незаконними.

Як встановлено судом, на підставі
вищезазначеного незаконного
розпорядження, було видано також
незаконно Свідоцтво про право
власності на житло № Ц-586/1, відповідно
до якого ОСОБА_6 та ОСОБА_11 є власниками
по 1/2 частці квартири АДРЕСА_1. При
цьому, також в свідоцтві ОСОБА_1 як
власник житла не зазначений. В зв'язку з
цим, було порушено право ОСОБА_1 на
участь у приватизації ним квартири в
якій він постійно мешкав, порушені його
права на користування квартирою.

Рішенням колегії суддів судової палати
з цивільних справ Апеляційного суду
Дніпропетровської області 23.11.2011 р. в
позові ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про визнання
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням - квартирою
АДРЕСА_1, відмовлено, ОСОБА_1
зареєстрований на теперішній час в
спірній квартирі - а.с 104-105, т.2.

Відповідно до договору купівлі-продажу
від квартири від 06.07.2007 р. ОСОБА_6 та
ОСОБА_11 продали ОСОБА_8 квартиру
розташовану за адресою: АДРЕСА_1 - а.с.7,
т.1.

Оскільки, як встановлено судом,
приватизація спірної квартири, була
незаконною, відповідно відповідач
ОСОБА_6 та ОСОБА_11 не мали права вчиняти
договір купівлі-продажу спірної
квартири, оскільки не являлись її
законними власниками.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечить
Цивільному кодексу України, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства.

Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч. 1-3,5,6 ст. 203 ЦК України.

Виходячи з викладеного, судом
встановлено, що договір
купівлі-продажу квартири від 06.07.2007
р. не відповідає вимогам ст. 203 ЦК
України.

Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною -
ОСОБА_6 та ОСОБА_11 вимог, які
встановлені ч. 1 ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ч.3 ст. 215 ЦК України якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_6 та ОСОБА_11 при укладенні
правочину ввели другу сторону
правочину - договору купівлі-продажу
квартири - ОСОБА_8 в оману щодо обставин,
які мають істотне значення, заявивши,
що вони є повноправними власниками
квартири на законних підставах, що не
відповідало дійсності, оскільки ОСОБА_6
та ОСОБА_11 не мали права відчужувати
спірну квартиру, так як дана квартира
була приватизована на їх ім'я з
порушенням Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», про що ОСОБА_6 було
достовірно відомо, оскільки вона
була присутня в судовому засіданні
23.05.2007 р. при розгляді заяви про
перегляд заочного рішення по цивільній
справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про
визнання таким, що втратив право на
користування житловим приміщенням, їй
було відомо, що заочне рішення
Центрально-міського райсуду м. Кривого
Рогу від 14.06.2006 р. яким ОСОБА_1 визнано
втративши право користування спірною
квартирою, скасовано, і таким чином на
момент оформлення приватизації ОСОБА_6
та ОСОБА_11, позивач ОСОБА_1 мав право
приймати участь у приватизації спірної
квартири.

Недійсність правочину з моменту його
укладення не породжує жодних правових
наслідків, а отже, відповідач ОСОБА_8 не
може вважатися власником квартири
АДРЕСА_1.

В своєму позові ОСОБА_1 зазначив, що з
вини відповідача ОСОБА_6 він будучи
пенсіонером, чорнобильцем, незаконно,
безпідставно залишився на вулиці без
житла, був позбавлений своєї житлової
кімнати, при цьому іншого житла немає,
вимушений орендувати

квартиру в сторонніх людей починаючи з
2007 р. для свого проживання, проживає без
реєстрації, що ускладнило його життя.
Йому було завдано душевних та
моральних страждань, більше шести
років він шукає справедливість в усіх
інстанціях влади, постійно нервує з
цього приводу, хворіє. Моральну шкоду
оцінює в 30 000 грн.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд
вважає, що слід врахувати роз'яснення
п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 р., з подальшими
змінами, «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», відповідно до
якого, розмір відшкодування моральної
шкоди суд визначає в межах заявлених
вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням в
кожному конкретному випадку ступеня
вини відповідача та інших обставин.
Зокрема, враховується характер і
тривалість страждань, стан здоров'я
потерпілого, тяжкість отриманого
захворювання, істотність вимушених
змін у його життєвих і виробничих
стосунках, конкретних обставин по
справі, характер моральних страждань і
наслідків, що наступили.

При встановленні розміру моральної
шкоди суд враховує характер та ступень
душевних страждань, яких зазнав ОСОБА_1,
їх тривалості, тяжкості вимушених змін
у його житті, виходить із засад
розумності, виваженості та
справедливості та вважає необхідним
стягнути з відповідача ОСОБА_6 на
користь позивача 20 000 грн. моральної
шкоди - в іншій частині позову
відмовити.

Згідно ст.ст.79,84,88 ЦПК України слід
стягнути з відповідача ОСОБА_6 на
користь позивача витрати на правову
допомогу в сумі 31 000 грн., та стягнути з
відповідача ОСОБА_6 на користь держави
державне мито в сумі 214,60 грн. та 120 грн.
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст.23, 203, 215, 236, 1166, 1167 ЦК
України, ст.ст. 10, 27, 31, 60, 79, 84, 88, 212-215 ЦПК
України, Законом України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_6,
Житлово-комунальної контори №2
Криворізького міського управління
житлового комунального господарства,
ОСОБА_8, Першої Криворізької державної
нотаріальної контори, Управління
благоустрою та житлової політики
виконавчого комітету Криворізької
міської ради, Комунального
підприємства «Житлово-експлуатаційна
організація №20», співвідповідачів -
ОСОБА_7, ОСОБА_9, треті особи - Комунальне
підприємство «Криворізьке бюро
технічної інвентаризації», Головне
управління Державної міграційної
служби України у Дніпропетровській
області, ОСОБА_10, Орган опіки та
піклування Центрально-Міського району
м.Кривого Рогу, про визнання незаконним
і недійсним розпорядження органу
приватизації квартири, свідоцтва про
право власності на житло, запис в БТІ
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно та стягнення моральної
шкоди - задовольнити частково.

Визнати незаконним та недійсним
розпорядження органу приватизації
Управління житлово-комунального
господарства виконкому Криворізької
міської ради за № Ц-368 від 28травня 2007 р.
про передачу у власність ОСОБА_6 та
ОСОБА_11 квартири АДРЕСА_1.

Визнати незаконним та недійсним
Свідоцтво про право власності на житло
№ Ц-586/1 від 20 червня 2007 р. органу
приватизації Управління
житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Криворізької
міської Ради від 28 травня 2007 р. за № Ц-368,
відповідно до якого ОСОБА_6 та ОСОБА_11 є
власниками по 1/2 частці квартири
АДРЕСА_1.

Визнати незаконним та недійсним запис
№ 99 в книзі № 245П-99 Комунального
підприємства «Криворізьке бюро
технічної інвентаризації» про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно на ім'я ОСОБА_6 та ОСОБА_11.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири від 06 липня 2007
р. за адресою: АДРЕСА_1, укладеного між
ОСОБА_6, ОСОБА_11 та ОСОБА_8,

посвідченого державним нотаріусом
Першої Криворізької державної
нотаріальної контори, зареєстрованого
в реєстрі за № 1-1632.

Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2,
індивідуальний ідентифікаційний номер
- НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, індивідуальний
ідентифікаційний номер - НОМЕР_2,
моральну шкоду в розмірі 20 000
/двадцяти тисяч/ грн., витрати на
правову допомогу в розмірі 31 000
/тридцять одна тисяча/ грн., а всього - 51
000 /п'ятдесят одна тисяча/ грн., в решті
позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2,
індивідуальний ідентифікаційний номер
- НОМЕР_1, на користь держави державне
мито в сумі 214,60 грн. та 120 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Сторони мають право оскаржити рішення
подавши протягом десяти днів з дня
проголошення рішення апеляційну
скаргу в Апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Центрально-Міський районний суд м.
Кривого Рогу.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

СУДДЯ: