Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2014 р. Дніпровський
районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко
Н.О.

при секретарі Бондар О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна», 3-і особи: приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2, Відділ
державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м.Києві про визнання
виконавчого напису таким, що не
підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в:

В листопаді 2013 року позивач звернулась
до суду з позовом до ТОВ «ОТП Факторинг
Україна», 3-і особи: приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2, ВДВС
Дніпровського районного управління
юстиції у м.Києві про визнання
виконавчого напису таким, що не
підлягає виконанню посилаючись на те,
що 05 липня 2013 року приватний нотаріус
ДМНО ОСОБА_2 вчинила виконавчий напис №
4321, яким запропонувала звернути
стягнення на квартиру АДРЕСА_1.
Вчинення виконавчого напису було
здійснено з порушенням норм чинного
законодавства України, сума
заборгованості щодо якої вчинено
виконавчий напис є спірною.
Відповідачем невірно зазначено
залишок заборгованості та штрафних
санкцій за порушення строків сплати
кредиту та відсотків, суми у
виконавчому написі значно завищені.
Виконавчий напис містить невірні
відомості про місце її роботи. Крім
того, відповідач письмово не повідомив
позивача про свої претензії,
оформленою відповідно до норм та вимог
чинного законодавства, перш ніж
звернутись до нотаріуса для вчинення
виконавчого напису. Тому просила суд
визнати виконавчий напис таким, що не
підлягає виконанню.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та
просив суд визнати виконавчий напис
приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 вчиненого
05 липня 2013 року та зареєстрованого в
реєстрі за №4321 щодо звернення
стягнення на нерухоме майно - квартиру
АДРЕСА_1, таким, що не підлягає
виконанню.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала та
пояснила, що ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» було повідомлено позивача про
погашення суми заборгованості за
кредитним договором та надано строк 30
днів на добровільне виконання
висунутих вимог, та повідомлено
позивача, що буде звернуто стягнення на
предмет іпотеки. Крім того, з моменту
отримання позивачем досудової вимоги
нею не оспорювалась зазначена у вимозі
заборгованість, так як вона не
направляла до ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» жодного листа та не
оспорювала в судовому порядку, а відтак
заборгованість ОСОБА_1 є безспірною. У
виконавчому написі вказано останнє
відоме ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
місце роботи боржника відповідно до
довідки, яку надала позивач банку при
укладенні кредитного договору. Тому
позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

Треті особи в судове засідання не
з'явились, причини неявки суду не
повідомили, хоча про день та час
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача,
дослідивши матеріали справи приходить
до наступного висновку.

Як вбачається з пояснень та матеріалів
справи, 05 липня 2013 року приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_2
вчинено виконавчий напис № 4321, за яким
пропонується звернути стягнення на
нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 (том 1
а.с.10). Виконавчий напис вчинено з метою
погашення заборгованості за кредитним
договором № ML-005/189/2007 укладеним 18
грудня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та
ОСОБА_1, відповідно до якого останній
було надано грошові кошти в сумі 97511,05
доларів США (том 1 а.с.18-22). Для
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк»
та ОСОБА_1 18 грудня 2007 року було
укладено договір іпотеки, предметом
якого була квартира АДРЕСА_1 (том 1
а.с.11-17).

Наполягаючи на задоволенні позову
представник позивача пояснив, що
вважає виконавчий напис № 4321 від 05
липня 2013 року вчинений приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_2
таким, що вчинений з порушенням закону,
а тому просить суд визнати цей напис
таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
нотаріат» нотаріуси або посадові
особи, які вчиняють нотаріальні дії, у
своїй діяльності керуються законами
України, постановами Верховної Ради
України, указами і розпорядженнями
Президента України, постановами і
розпорядженнями Кабінету Міністрів
України, а на території Республіки
Крим, крім того, - законодавством
Республіки Крим, наказами Міністра
юстиції України, нормативними актами
обласних, Київської та
Севастопольської міських державних
адміністрацій.

Статтею 50 Закону України «Про
нотаріат» встановлено, що нотаріальна
дія або відмова у її вчиненні,
нотаріальний акт оскаржуються до суду.

З приписів Закону України «Про
нотаріат» вбачається, що у разі
вчинення нотаріусом виконавчого
напису всупереч приписам
законодавства, такі дії нотаріуса
оскаржуються до суду і в такому випадку
вчинений нотаріусом акт визнається
недійсним.

Спір про визнання вчиненого нотаріусом
виконавчого напису таким, що не
підлягає виконанню повністю або
частково, або про повернення
стягненого за виконавчим написом
нотаріуса розглядається судом за
позовом боржника до стягувача.

Законом від 01.10.2008 №614-VI статтю 50 Закону
України «Про нотаріат» було викладено
у новій редакції, а саме стаття 50 уже не
містить такого способу захисту права,
як визнання вчиненого нотаріусом
виконавчого напису таким, що не
підлягає виконанню.

З приписів Закону України «Про
нотаріат» вбачається, що у разі
вчинення нотаріусом виконавчого
напису всупереч приписам
законодавства, такі дії нотаріуса
оскаржуються до суду і в такому випадку
вчинений нотаріусом акт визнається
недійсним; враховуючи, що позовні
вимоги були обґрунтовані саме
посиланням на невідповідність
виконавчого напису вимогам закону, суд
дійшов до висновку, що обраний
позивачем спосіб захисту не відповідає
нормам вищенаведеного законодавства.

Способи захисту цивільних прав та
інтересів визначені частиною 2 статті 16
Цивільного кодексу України. Також
відповідно до цієї норми, суд може
захистити цивільне право або інтерес
іншим способом, що встановлений
договором або законом.

Одним із способів захисту права,
встановлених законом, є оскарження
нотаріальної дії або відмови у її
вчиненні, оскарження нотаріального
акту, відповідно до ст. 50 Закону України
«Про нотаріат».

Аналогічна позиція викладена в
постанові Вищого господарського суду
України від 22.04.2009 у справі №6/282/08.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані
саме посиланням на невідповідність
виконавчого напису вимогам закону, а
відтак, обраний позивачем спосіб
захисту не відповідає нормам
вищенаведеного законодавства, тому
позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 7, 50 Закону України «Про нотаріат»,
ст.ст.3, 4, 10, 11, 16, 57, 58, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК
України суд,-

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна», 3-і особи: приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2, Відділ
державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м.Києві про визнання
виконавчого напису таким, що не
підлягає виконанню відмовити.

До суду може бути подана апеляційна
скарга на рішення суду протягом десяти
днів з дня його проголошення, а особами,
які не були присутні при його
проголошенні протягом десяти днів з
дня отримання копії рішення.

Суддя