Справа №
МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
в складі головуючого - судді
при секретарі Паращенко
розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Козятині Вінницької
області цивільну справу за позовом
ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення
на предмет іпотеки, зустрічним позовом
ОСОБА_1 до ПАТ КБ "Приватбанк" про захист
прав споживачів та визнання договору
ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_1 про звернення
стягнення та виселення . В подальшому
подав уточнюючу позовну заяву за
позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1
, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення
стягнення та виселення . Свої вимоги
мотивував тим, що 04.04.2008 року між банком
і ОСОБА_1 був укладений кредитний
доларів США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 04.04.2028 року .
В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором ПАТ КБ «Приват
банк» і ОСОБА_1 уклали договір іпотеки
відповідач ОСОБА_1 надав в іпотеку
майно , а саме : квартиру , розташовану
за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею
44,40 кв.м, житловою 30, 00 кв.м., яка
належить ОСОБА_1 на підставі договору
Свої зобов'язання за кредитним
договором ПАТ КБ «Приватбанк» виконав
в повному обсязі , надавши ОСОБА_1
кредит в розмірі, передбаченому
умовами договору . ОСОБА_1 в свою чергу
не надав своєчасно банкові грошові
кошти для погашення заборгованості за
кредитним договором , відсотками ,
комісією , а також іншими витратами
відповідно до умов договору . У
порушення умов договору ОСОБА_1
зобов'язання за кредитним договором не
На письмову вимогу ПАТ КБ«Приватбанка»
про добровільне звільнення житлового
будинку або приміщення ніякої
відповіді не отримали та квартиру
відповідачі не звільнили.
ОСОБА_1 звернувся з зустрічним позовом
до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав
споживача та визнання договору
недійсним. Свої вимого мотивує тим , що
ПАТ КБ «Приватбанком» при укладанні
кредитного договору не було дотримано
вимоги закону , а саме ч.2 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів »
, п.2.1, 3.1,3.2,3.8 Постанови НБУ №168 « Про
затвердження правил надання банками
України інформації споживачу про
умови кредитування та сукупну
вартість кредиту », п.6 ч.2 ст. 6 Закону
України «Про фінансові послуги та
державне регулювання ринків
фінансових послуг» , а тому просить
визнати недійсний кредитний договір
укладений між ним та ПАТ КБ
«Приватбанк». В подальшому подав
уточнюючу позовну заяву в якій
зазначив, з поміж вказаних,
недотриманих вимог при укладанні
кредитного договору , вимоги ч.2 ст.11,
ч.1 ст.6, ч.3 ст..12 Закону України «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»
Представник ПАТ КБ «Приватбанк»
просить задовольнити позовні вимоги
про звернення стягнення та виселення
в повному обсязі та відмовити в
задоволені позовних вимог ОСОБА_1 про
захист прав споживачів
В своїх запереченнях на позовну заяву
ОСОБА_1 зазначив , що позовні вимоги в
частині звернення стягнення на
предмет іпотеки суперечать
положенням договору іпотеки , оскільки
ПАТ КБ «Приватбанком» не надіслана
вимога про звільнення приміщення з
строком виконання 30 діб . Вимога про
звернення стягнення іпотеки не
співвідноситься із способом захисту
порушених прав передбачених ч.2 ст.16 ЦК
України . Пунктами кредитного договору
передбачена відповідальність за
порушення зобов'язань у вигляді пені ,
штрафу та штрафу . Види
відповідальності застосовані до
позичальника за одне і теж саме
порушення , що суперечить ст.. 61
Конституції України , де зазначено , що
ніхто не може бути двічі притягнений
до юридичної відповідальності за одне
й те саме правопорушення. . При
вирішенні питання про застосування
неустойки просить зменшити неустойку
до мінімального рівня , шляхом
застосування лише штрафу. Вимога ПАТ КБ
«Приватбанк » в частині виселення
суперечить загальним нормам чинного
законодавства , вимога являється
передчасною та не ґрунтується на
законі , оскільки він (ОСОБА_1.)
являється власником квартири та
володіє , користується ,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд , відповідно до с.1 ст..319
ЦК України , а тому виселення , як
наслідок примусового припинення права
користування житловим приміщенням ,
не може бути застосовано до особи , яка
являється власником відповідного
житла , оскільки правомочності
власника поглинають право
користування . Виходячи з
вищевикладеного просить відмовити в
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«Приватбанк» та задоволити позовні
вимоги про захист прав споживачів
Представник органу опіки та піклування
Козятинської міської ради в судове
засідання не з'явився, подав суду заяву
про слухання справи без його також
орган опіки і піклування Козятинської
міської ради вважає за не доцільне
позбавляти житла неповнолітніх дітей ,
оскільки вони залишаться без житла.
ОСОБА_2 та законний представник
ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове не з'явилась ,
подала суду заяву в якій просить
відмовити в задоволенні позовних вимог
ПАТ КБ «Приватбанк» про виселення та
задовольнити зустрічний позов ОСОБА_1
про захист прав споживачів і просить
слухати справу без її участі .
Дослідивши докази , заслухавши
пояснення сторін суд приходить до
висновку, що необхідно відмовити в
задоволенні позовних вимого ПАТ КБ
«Приватбанк» та в задоволенні
зустрічних позовних вимог ОСОБА_1
Судом встановлено , що 11.11.2006 року
ОСОБА_1, уклав шлюб з ОСОБА_2, яка після
укладення шлюбу прийняла прізвище
ОСОБА_2. ( а.с.135 ). У подружжя 30.04.2007 року
народився син ОСОБА_3 (а.с. 116 )
27.03.2008 року між гр. ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8. з одної сторони та ОСОБА_1, з
другої був укладений договір купівлі
продажу квартири АДРЕСА_1, відповідно
до якого ОСОБА_6, ОСОБА_7. ОСОБА_8,
продали, а ОСОБА_1, купив зазначену
квартиру. Відповідно до п. 1.3 укладеного
договору, договір купівлі продажу
проводився за згодою дружини ОСОБА_2
Таким чином відповідно до ст. 60 СК
України, подружжя набуло у спільну
сумісну власність квартиру АДРЕСА_1.
04.04.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і
ОСОБА_1 був укладений кредитний
доларів США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 04.04.2028 року . Свої
зобов'язання за кредитним договором
ПАТ КБ «Приватбанк» виконав в повному
обсязі , надавши ОСОБА_1 кредит в
розмірі, передбаченому умовами
В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором ПАТ КБ
«Приватбанк» і ОСОБА_1 уклали
посвідчений нотаріально договір
відповідно до якого , відповідач
ОСОБА_1 надав в іпотеку майно , а саме :
квартиру , розташовану за адресою
АДРЕСА_1 , загальною площею 44,40 кв.м,
житловою 30, 00 кв.м., яка належить ОСОБА_1
на підставі договору купівлі - продажу.
ОСОБА_2, надала нотаріусу письмову
згоду на укладення її чоловіком
договору іпотеки (а.с.159 )
Як видно із розрахунку заборгованості
04.04.2008 року зроблених банком (а.с.9-16),
копій квитанцій наданих представником
ОСОБА_1, ОСОБА_1, взяті на себе
зобов'язання по поверненню кредиту не
виконав в повному обсязі, за ним
мається заборгованість по погашенню
Згідно ч.1 ст.33 Закону України «Про
іпотеку » у разі невиконання боржником
основного зобов'язання іпотеко
держатель вправі задовольнити свої
вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Відповідно до частини другої
даного закону одночасно з рішенням про
звернення стягнення на предмет іпотеки
суд за заявою іпотеко держателя
вправі винести рішення про виселення
мешканців , якщо предметом іпотеки є
житловий будинок або житлове
приміщення , а згідно ч.1 ст.30 ЗУ «Про
іпотеку» та ст..109 ЖК України звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
є підставою для виселення всіх
Відповідно до висновку органу опіки і
піклування Козятинської міської ради
від 30.01.2014 року, орган опіки і
піклування Козятинської міської ради
не дав згоди на виселення зі спірної
квартири неповнолітніх дітей ОСОБА_3,
Нормами закріпленими в ч. ст. 29 ЦК
України встановлено, що місцем
проживання фізичної особи є житловий
будинок, квартира, інше приміщення,
придатне для проживання в ньому
(гуртожиток, готель тощо), у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово, має
передбачені ст. 64 ЖК України права
користування цим приміщенням і на яке
за особою зберігається це право й у
разі тимчасової відсутності.
Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України,
місце проживання фізичної особи , яка
не досягла десяти років , є місце
проживання її батьків або одного з них
з ким вона проживає , опікуна або місце
знаходження навчального закладу чи
закладу охорони здоров'я , в якому вона
Таким чином під час укладання
іпотечного договору між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_1, неповнолітній
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживав разом з
Під час посвідчення договору іпотеки
нотаріус виходили з того, що в спірні
квартирі відповідно до довідки №25
директора МКП «Козятинтеплоенерго»,
разом з ОСОБА_1, ніхто не зареєстрований
і не врахували, що відповідно до
положень Закону України від 11 грудня 2003
р. № 1382-IV «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні», право на житло та факт
проживання у квартирі не пов'язані з
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
основи соціального захисту бездомних
громадян і безпритульних дітей»
здійснення будь-яких правочинів
стосовно нерухомого майна, право
власності на яке або право
користування яким мають діти, потрібна
попередня згода органів опіки та
піклування. Статтею 18 ЗУ «Про іпотеку»
передбачено, що іпотечний договір
укладається між одним або декількома
іпотекодавцями та іпотекодержателем у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню. Статтею 4
зазначеного Закон передбачено
державну реєстрацію іпотеки, та
зазначено, що обтяження нерухомого
майна іпотекою підлягає державній
реєстрації в порядку, встановлену
Відповідно до ст. 17 закону України «Про
охорону дитинства» батьки не мають
права без дозволу органів опіки і
піклування укладати договори, який
підлягає нотаріальному посвідченню
або спеціальній реєстрації,
відмовлятись від належних дитині
майнових прав. Дозволу ОСОБА_1, та
ОСОБА_2, на передачу в іпотеку квартири
АДРЕСА_1 органом опіки та піклування не
Відповідно до ч 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Частиною 6 ст. 203 ЦК
України передбачено, що правочин, що
вчиняється батьками (усиновлювачами),
не може суперечити правам та інтересам
їхніх малолітніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей. Із аналізу
зазначених норм витікає, що
законодавець встановлює підвищену
правову охорону прав та інтересів
неповнолітніх дітей. При цьому
положення ч. 6 ст. 203 ЦК забороняє
батькам вчиняти правочини, що
стосуються як конкретного
суб'єктивного права, належного
малолітнім, неповнолітнім чи
непрацездатним дітям ( права власності
на житловий будинок), При вчиненні
таких правочинів батьки мають
дотримуватися як відповідних положень
ЦК, так і положень закріплених СК
України, ЗУ "Про охорону дитинства".
Недодержання положень законодавства
тягне за собою недійсність правочину, а
року укладений між ПАТ КБ «Приватбанк»
і ОСОБА_1, являється недійсним. Сторони
по справі не ставлять вимогу про
визнання іпотечного договору
недійсним, а суд не може самостійно
виходити за рамки позовних вимог.
Виходячи з встановленого судом факту
недійсності укладеного сторонами
року, суд приходить до висновку, що
відсутні правові підстави для
виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2, та їх
неповнолітніх дітей з квартири
АДРЕСА_1, а тому позовні вимогу банку не
підлягають задоволенню.
Не підлягають задоволенню і вимоги
ОСОБА_1, про визнання кредитного
договору недійсним, оскільки під час
укладення договору сторони діяли з
власної волі. Кредитний договір зі
сторони банку підписаний
уповноваженою на те особою, керівником
Козятинського відділення ПАТ КБ
«Приватбанк», яка діяла на підставі
наданого її доручення. Під час
укладення договору банком не були
допущені порушення ЗУ «Про захист прав
споживачів» та Постанови НБУ №168 « Про
затвердження правил надання банками
України інформації споживачу про
умови кредитування та сукупну
вартість кредиту » чинними на час
укладення договору, на які посилається
позивач, а тому позовні вимоги ОСОБА_1,
являються безпідставними.
На підставі наведеного та керуючись ст.
5 ЗУ «Про іпотеку » , ст. 11 ЗУ «Про захист
прав споживача», 203,215 ЦК України , ст.
214-215ЦПК України, суд, -
Відмовити в задоволенні позовних вимог
ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення
Відмовити в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про
захист прав споживачів та визнання
Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Вінницької області через
Козятинський міськрайонний суд в 10
денний строк з дня проголошення
рішення.

Суддя - підпис - В.Л. Сєчко

З оригіналом вірно. Суддя
Секретар

.Дата документу 18.03.2014 року