Ухвала

іменем України

09 квітня 2014 рокум.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євграфової Є.П.,

суддів: Горелкіної Н.А.,
Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю
«Сільськогосподарське підприємство
«Злато Таврії» до ОСОБА_1, третя особа -
відділ Держкомзему у Каланчацькому
районі Херсонської області, про
визнання державного акта на право
власності на земельну ділянку
недійсним; за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Агростандарт КнК» до ОСОБА_1 про
визнання державного акта на право
власності на земельну ділянку
недійсним,

в с т а н о в и л а:

ТОВ «Сільськогосподарське
підприємство «Злато Таврії»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1,
третя особа - відділ Держкомзему у
Каланчацькому районі Херсонської
області, про визнання державного акта
на право власності на земельну ділянку
недійсним.

ТОВ «Агростандарт КнК» заявило позов
до ОСОБА_1 про визнання державного акта
на право власності на земельну ділянку
недійсним.

Рішенням Каланчацького районного суду
Херсонської області від 21 травня 2013
року в задоволенні позову ТОВ
«Сільськогосподарське підприємство
«Злато Таврії» відмовлено.

Позов ТОВ «Агростандарт КнК»
задоволено.

Визнано недійсними державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯИ № 805017, зареєстрований в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі від 16 липня 2010
року за № 17.

Скасовано державну реєстрацію
державного акта на право власності на
земельну ділянку серії ЯИ № 805017,
зареєстрованого в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю право постійного
користування землею, договорів оренди
землі від 16 липня 2010 року за № 17.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 25 жовтня 2013
року зазначене судове рішення в
частині задоволення позову ТОВ
«Агростандарт КнК» щодо визнання
недійсним державного акта на право
власності на земельну ділянку серії ЯИ
№ 805017, зареєстрованого в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі від 16 липня 2010
року за №17; скасування державної
реєстрації зазначеного державного
акта на право власності на земельну
ділянку; стягнення з ОСОБА_1 на користь
ТОВ «Агростандарт КнК» витрат зі
сплати судового збору в сумі 107 грн 30
коп. скасовано, ухвалено нове, яким у
задоволенні позовних вимог ТОВ
«Агростандарт КнК» відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ТОВ
«Агростандарт КнК» просить рішення
апеляційного суду скасувати,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
та залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ
«Агростандарт КнК», суд першої
інстанції виходив із того, що позовні
вимоги ТОВ «СП «Злато Таврії»
задоволенню не підлягають, оскільки
після звернення до суду право
власності на нерухоме майно від ТОВ «СП
«Злато Таврії» перейшло до ТОВ
«Агростандарт КнК», що підтверджується
свідоцтвом про право власності на
нерухоме майно від 03 квітня 2012 року.
Крім того, задоволення позову суд
обґрунтував тим, що постановою
Одеського апеляційного господарського
суду скасовано рішення
Олександрівської сільської ради
Каланчацького району Херсонської
області від 08 червня 2010 року № 340, на
підставі якого відповідачці передана
земельна ділянка й видано державний
акт на право власності на цю земельну
ділянку. Порушення прав третьої особи,
що підлягає захисту, суд мотивував тим,
що після набуття права власності на
об'єкти нерухомого майна до ТОВ
«Агростандарт КнК» переходить право
власності й на земельну ділянку, а
наявність у відповідачки державного
акта на цю земельну ділянку
унеможливлює перехід права власності
на неї.

Апеляційний суд, ухвалюючи рішення,
посилався на те, що об'єднавши з
первісним позовом та розглянувши позов
третьої особи, суд не звернув уваги на
те, що право звернення третьої особи з
самостійними вимогами виникло у
зв'язку з переходом до цієї особи права
власності на предмет спору від
первісного позивача під час слухання
справи, що згідно з нормами
процесуального закону виключає
прийняття судом до розгляду позов
третьої особи.

Таким чином, захист порушеного права у
визначений позивачем спосіб як третьої
особи з самостійними вимогами не
передбачено нормами
цивільно-процесуального закону, що
регулюють підстави прийняття та
порядок розгляду позову третьої особи
із самостійними вимогами.

Крім того, вирішуючи спір про визнання
державного акта на право власності на
земельну ділянку недійсним, суд
керувався нормами ст. 120 ЗК України та
ст. 377 ЦК України та дійшов висновку про
те, що після набуття ТОВ «Агростандарт
КнК» права власності на об'єкти
нерухомого майна до нього переходить
право власності й на земельну ділянку,
на якій розміщене це майно. При цьому
судом не враховано, що у сторін
самостійні підстави набуття права
власності на будівлі і споруди та
земельну ділянку. Зазначені норми
закону не є підставою для належного
оформлення права власності на земельну
ділянку, що є предметом спору, на
власника нерухомого майна, що
розташоване на ній. Розпорядником
земельної ділянки після скасування
державного акта та державної
реєстрації права власності на ОСОБА_1
залишається Олександрівська сільська
рада, яка відповідно до передбаченого
законом порядку вирішує питання щодо
передачі цієї земельної ділянки іншим
особам. Таким чином, обраний третьою
особою спосіб захисту не поновлює прав
щодо спірної земельної ділянки,
оскільки будь-якого права у цієї особи
відповідно до закону не було, а також не
може бути отримано внаслідок вирішення
заявленого позову.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Установлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення
апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права; наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів cудової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Агростандарт КнК» відхилити.

Рішення апеляційного суду Херсонської
області від 25 жовтня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Є.П. Євграфова

судді:
Н.А. Горелкіна

В.І. Журавель