Справа №490/2822/14-ц
УХВАЛА

03 квітня 2014 року
м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.,

при секретарі - Аслановій Е.Е.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві скаргу
Обласного комунального підприємства
«Миколаївоблтеплоенерго» на дії
старшого державного виконавця
Центрального відділу Державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції
І.С.Крисенко щодо відмови у відкритті
виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

04 березня 2014 року скаржник звернувся до
суду із скаргою на дії державного
виконавця Центрального відділу
Державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції Крисенко І.С. щодо відмови у
відкритті виконавчого провадження за
виконавчим листом №2-н-1446/11, виданого
15.01.2013 року Центральним районним судом
м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОКП «Миколаївоблтеплоенерго»
боргу за спожиті послуги
теплопостачання в сумі 5564,21 грн.

Скаржник у судове засідання не
з'явився, просив суд розглядати скаргу
у його відсутність.

Державний виконавець у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце слухання справи повідомлявся
судом належним чином, про причини
неявки суду не повідомив, заперечення
суду не надав.

Ухвалою суду справу розглянуто за
відсутності сторін, оскільки у справі
достатньо даних про права та взаємини
сторін.

Вивчивши доводи скарги, дослідивши
матеріали справи, судом встановлені
наступні факти та відповідні ним
правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, 15
грудня 2011 року Центральним районним
судом м.Миколаєва видано судовий наказ,
яким стягнуто з в солідарному порядку
з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОКП
«Миколаївоблтеплоенерго» в рахунок
заборгованості за надані послуги з
теплопостачання у розмірі 5534 грн. 21 коп.
та витрати на ітзв сумі 30 грн.00 коп.
Також стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
користь держави судовий збір у розмірі
27 грн. 67 коп.

30 січня 2014 року ст. державним
виконавцем Центрального ВДВС ММУЮ
Крисенко І.С.. було відмовлено у
відкритті виконавчого провадження за
вказаним виконавчим листом, оскільки
виконавчий документ не відповідає
вимогам ст. 18 ЗУ "Про виконавче
провадження" та п. 3.3 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, а саме відсутній реєстраційний
номер боржника, яку було отримано
скаржником 20 лютого 2014 року.

Відповідно до ст. 18 ЗУ «Про виконавче
провадження», яка на момент видачі
судового наказу зазначала, що у
виконавчому документі зазначаються: 1)
назва і дата видачі документа,
найменування органу, прізвище та
ініціали посадової особи, що його
видали; 2) дата прийняття і номер
рішення, згідно з яким видано документ;
3) повне найменування (для юридичних
осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та
по батькові за наявності) (для фізичних
осіб) стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника за наявності (для
юридичних осіб), індивідуальний
ідентифікаційний номер стягувача та
боржника за наявності (для фізичних
осіб - платників податків), а також інші
дані, якщо вони відомі суду чи іншому
органу, що видав виконавчий документ,
які ідентифікують стягувача та
боржника чи можуть сприяти примусовому
виконанню, зокрема, дата народження
боржника та його місце роботи (для
фізичних осіб), місцезнаходження майна
боржника, рахунки стягувача та
боржника тощо; 4) резолютивна частина
рішення; 5) дата набрання законної
(юридичної) сили рішенням; 6) строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання. Законом можуть бути
встановлені також інші додаткові
вимоги до виконавчих документів.

Пунктом 3.3. Інструкції з організації
примусового виконання рішень,
затвердженої наказом Мін'юсту України
від 02.04.2012 року № 512/5, визначено, що
виконавчий документ повинен
відповідати вимогам до виконавчого
документа, зазначеним у статті 18 Закону
України "Про виконавче провадження".
При перевірці відповідності
виконавчого документа вимогам пункту 3
частини першої статті 18 Закону
державний виконавець враховує таке: а)
повне найменування для юридичних осіб
повинно містити інформацію про
організаційно-правову форму такої
особи відповідно до вимог чинного
законодавства; б) ім'я фізичної особи
(яка є громадянином України)
складається з її прізвища, власного
імені та по батькові (частина перша
статті 28 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини третьої статті 12
Закону України "Про національні
меншини в Україні" громадяни, в
національній традиції яких немає
звичаю зафіксовувати по батькові,
мають право записувати в паспорті лише
ім'я та прізвище, а у свідоцтві про
народження - імена батька та матері; в)
відсутність ідентифікаційного коду
суб'єкта господарювання - стягувача або
боржника (для юридичних осіб)
допускається, якщо законодавством
країни, на території якої
зареєстровано юридичну особу, не
передбачено присвоєння юридичній
особі ідентифікаційного коду; г) для
фізичних осіб реєстраційний номер
облікової картки платника податків не
зазначається у виконавчому документі,
якщо особа є іноземцем та
законодавством країни, на території
якої проживає фізична особа,
встановлено інші форми обліку або якщо
особа відмовилась його мати через свої
релігійні переконання, про що є
відповідна відмітка у паспорті особи.

Аналіз вищевказаних норм дозволяє суду
зробити висновок про наступне.

На момент видачі судового наказу
вимогами ЗУ "Про виконавче провадження"
не була передбачена необхідність
обов'язкової вказівки у виконавчому
документі індивідуального
ідентифікаційного номеру боржника та
інших даних, які ідентифікують
боржника чи можуть сприяти примусовому
виконанню, зокрема, дата народження
боржника та його місце роботи (для
фізичних осіб), місцезнаходження майна
боржника, рахунки боржника тощо.

Закон встановлює необхідність
вказівки цих відомостей лише у разі,
якщо вони були встановлені під час
розгляду справи.

Інші додаткові вимоги до виконавчих
документів можуть бути встановлені
лише законом.

Враховуючи те, що інші додаткові вимоги
визначені п. 3.3. Інструкції, вказані у
нормативному документі, який є лише
підзаконним актом, то вони не можуть
нести юридичної сили норм закону.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що вимоги скарги
обґрунтовані та підлягають
задоволенню, у зв'язку з чим необхідно
скасувати постанову державного
виконавця Центрального ВДВС ММУЮ про
відмову у відкритті виконавчого
провадження від 31.01.2014 року та
зобов'язати державного виконавця
Центрального ВДВС ММУЮ прийняти до
виконання виконавчий лист № 2-н-1446/11,
виданого 15 січня 2013 року Центральним
районним судом м.Миколаєва.

Керуючись ст.ст. 208-210, 383-387 ЦПК України,
суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Обласного комунального
підприємства
«Миколаївоблтеплоенерго» на дії
старшого державного виконавця
Центрального відділу Державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції
І.С.Крисенко щодо відмови у відкритті
виконавчого провадження -
задовольнити.

Скасувати постанову від 30 січня 2014 року
старшого державного виконавця
Центрального відділу Державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції Крисенко
І.С. про відмову у відкритті
виконавчого провадження за виконавчим
листом № 2-н-1446/11, виданого 15.01.2013 року
Центральним районним судом м.
Миколаєва про стягнення з в
солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
користь ОКП «Миколаївоблтеплоенерго»
в рахунок заборгованості за надані
послуги з теплопостачання у розмірі 5534
грн. 21 коп., витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду цивільних справ наказного
провадження в сумі 30 грн. 00 коп.

Зобов'язати старшого державного
виконавця Центрального відділу
Державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції Крисенко І.С.. відкрити
виконавче провадження за виконавчим
листом № 2-н-1446/11, виданого 15.01.2013 року
Центральним районним судом м.
Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на користь ОКП
«Миколаївоблтеплоенерго» в рахунок
заборгованості за надані послуги з
теплопостачання у розмірі 5534 грн. 21
коп., витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду цивільних справ
наказного провадження в сумі 30 грн. 00
коп.

Ухвала може бути оскаржена через суд
першої інстанції до апеляційного суду
Миколаївської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом п'яти днів
з дня її проголошення.

Суддя
Гуденко
О.А.