Ухвала іменем україни 22 квітня 2014
року м. КиївСуддя
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Умнова О.В., розглянувши
касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Суворовського районного суду
м. Одеси від 09 квітня 2013 року,
ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 28 листопада 2013 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2

в с т а н о в и в :

У вересні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом, в якому просив визнати
частково недійсним свідоцтво про право
на спадщину за заповітом від 27 січня 2007
року, яке видане на ім'я ОСОБА_2 після
смерті ОСОБА_4 на 19/25 частин будинку
АДРЕСА_1, посвідченого державним
нотаріусом Четвертої державної
нотаріальної контори; визнати за ним
право на спадкування за законом першої
черги після смерті матері ОСОБА_5,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/2
частки спадщини, яка складається із 1/2
подружньої частки матері, а саме: на 19/100
(19/25:2=19/50:2=19/100) часток вказаного
будинку, а також на 1/2 частину спадщини,
яка складається з 1/6 обов'язкової долі
матері, а саме: на 19/300 (19/25:2=19/50:1/6=19/300)
даного домоволодіння. Мотивував тим, що
у період шлюбу батьків позивача, 26
липня 1968 року, придбано домоволодіння
АДРЕСА_1. Після смерті батька позивача
спадщину прийняли мати, яка мала право
на обов'язкову частку та відповідач (на
підставі заповіту). На час смерті
батька у домоволодінні батькам
належало 1925 частин. ІНФОРМАЦІЯ_1
померла мати ОСОБА_5, яка до смерті була
зареєстрована у спірному
домоволодінні. Спадкоємцями за законом
першої черги після смерті матері є
позивач і відповідач. У 2011 році, він
звернувся до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини після
смерті матері і йому стало відомо, що
відповідач ще у 2007 році отримав
свідоцтво про право власності на
спадщину за заповітом після смерті
батька, яка складалась з 1925 частин
спірного домоволодіння. Оскільки,
домоволодіння придбано у період шлюбу
батьків, на час смерті батька право на
обов'язкову частку, незалежно від
заповіту, мала його дружина, яка
прийняла спадщину, а після смерті
матері право на спадкування мають її
діти, тобто сторони, звернувся з
вищевказаним позовом до суду.

Рішенням Суворовського районного
суду м. Одеси від 09 квітня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
28 листопада 2013 року, позов задоволено
частково. Визнано частково недійсним
свідоцтво про право на спадщину, яке
було видано Четвертою Одеською
державною нотаріальною конторою 27
січня 2007 року зареєстроване у
реєстрі № 3-297, відповідно до якого
ОСОБА_2 перейшла спадщина після
померлого ОСОБА_4 у вигляді 19/25 частин
домоволодіння АДРЕСА_1. Визнано за
ОСОБА_2 право на спадщину за заповітом
після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 у
вигляді 19/60 частин вказаного
домоволодіння. Визнано за ОСОБА_2 право
на спадщину за законом після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 у вигляді 133/600
частин вказаного домоволодіння.
Визнано за ОСОБА_3 право на спадщину за
законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_5 у вигляді 133/600 частин
домоволодіння АДРЕСА_1. Вирішено
питання щодо розподілу судових витрат.

Відповідач, не погоджуючись з даними
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій подав касаційну скаргу, в
якій, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та порушення норм
процесуального права просить їх
скасувати та закрити провадження по
справі.

Дослідивши подані заявником
матеріали вважаю, що у відкритті
касаційного провадження слід
відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

З матеріалів касаційної скарги та
змісту оскаржуваних рішень судів
першої та апеляційної інстанцій
вбачається, що скарга є
необґрунтованою, оскільки викладені в
ній доводи не дають підстав для
висновків щодо її незаконності та
неправильності. Обставини, на які
посилається заявник не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Апеляційний суд дав належну оцінку
законності та обґрунтованості рішення
місцевого суду. Належним чином
перевірив встановлені судом фактичні
обставини справи з урахуванням
зібраних доказів та дійшов правильного
висновку про відсутність правових
підстав для скасування рішення
місцевого суду.

Неправильного застосування норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права при вирішенні
даної справи місцевим та апеляційним
судами не вбачається.

Керуючись ст. 328 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження за касаційною
скаргою на рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 09 квітня 2013
року, ухвалу апеляційного суду
Одеської області від 28 листопада 2013
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання частково
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, визнання права
на спадщину.

Додані до касаційної скарги
матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
Умнова О.В.