Справа № 442/342/14
Головуючий у 1 інстанції: Герасимків
Провадження № 22-ц/783/2734/14
Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області
у складі:

головуючого судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар Глинський О.А.

з участю представника заявника -
Драгана В.І. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» на ухвалу Дрогобицького
міськраойнного суду Львівської
області від 10 лютого 2014 року про
поверенння заяви у справі за заявою
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про видачу
судового наказу, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2014 року ПАТ «Львівгаз»
звернулося в суд із заявою про видачу
судового наказу про солідарне
стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 511 грн. 10 коп
заборгованості за надані послуги з
газопостання та 114 грн. 70 коп.
сплаченого судового збору.

Оскаржуваною ухвалою Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 10 лютого 2014 року заяву про
видачу судового наказу на підставі ст.
100 ЦПК України повернуто заявнику.

Не погоджуючись з даною ухвалою, таку в
апеляційному порядку оскаржив
представник ПАТ «Львівгаз». В
апеляційній скарзі зазначає, що суд
необґрунтовано не взяв до уваги докази
стягувача, а саме довідку відділу
адресно-довідкової роботи, як доказу
реєстрації боржників за адресою
зазначеною в заяві. Вказує, що ПАТ
«Львівгаз» було виконано всі умови
передбачені ст. 98 ЦПК України при
зверненні до суду із даною завою, проте
судом було порушено норми ст.ст. 58, 59 ЦПК
України.

При розгляді справи в суді апеляційної
інстанції просить ухвалу суду першої
інстанції скасувати та направити
справу для продовження розгляду до
суду першої інстанції.

Інші учасники не з»явились, належно
повідомлені про розгляд справи за
апеляційною скаргою. У відповідності
до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України , колегія
суддів вважає можливим породовжувати
розгляд справи у відсутності
учасників які не з»явились.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що така підлягає до
задоволення частково виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановляючи ухвалу про повернення
заяви про видачу судового наказу, суд
мотивував своє рішення тим, що боржник
ОСОБА_3, згідно отриманої інформації
відділу адресно-довідкової роботи ГУ
ДМС України у Львівській області від
27.01.2014 року по місцю реєстрації за
адресою АДРЕСА_1 не значиться, а тому у
відповідності до ст. 100 ЦПК України,
заява про видачу судового наказу
підлягає поверненню стягувачу.

Проте з таким висновком колегія
суддів не погоджується, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 97 ЦПК України заява
про видачу судового наказу подається
до суду першої інстанції за загальними
правилами підсудності, встановленими
цим Кодексом.

Аналогічно дано роз'яснення у п.4
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику розгляду судами
заяв у порядку наказного провадження»
від 23.12.2011 за N 14, де зазначено, що заява
про видачу судового наказу подається
до суду за загальними правилами
підсудності, встановленими главою 1
розділу III ЦПК. Зокрема, заява
подається до суду за зареєстрованим
у встановленому законом порядку
місцем проживання фізичної особи або
за зареєстрованим у встановленому
порядку місцем її перебування чи
місцезнаходженням юридичної особи
(стаття 109 ЦПК). У разі порушення правил
підсудності заява повертається
заявникові для подання до належного
суду, про що постановляється ухвала
(стаття 115 ЦПК), яка може бути
оскаржена в апеляційному порядку.

Звертаючись до суду із заявою про
видачу судового наказу про солідарне
стягнення із ОСОБА_3 та ОСОБА_4
заборгованості за надані послуги
газопостачання, ПАТ «Львівгаз»
зазначило місце проживання лише одного
із боржників ОСОБА_4 - АДРЕСА_1, не
зазначивши при цьому місця проживання
чи реєстрації іншого боржника - ОСОБА_3

Статтею 98 ЦПК України передбачено
форму та зміст заяви про видачу
судового наказу.

Відповідно до ч.6 ст. 98 ЦПК України
до неналежно оформленої заяви
застосовуються положення статті 121
цього Кодексу.

Судом передчасно на виконання
вимог ч.3 ст. 122 ЦПК України скеровано
запит з приводу надання інформації про
місце реєстрації ОСОБА_3, що проживає у
АДРЕСА_1 /а.с.8/ Львівської області, та за
отриманою інформацією остання за даною
адресою не значиться.

Як роз'яснено у п.7 згадної
Постанови №14 повернення заяви про
видачу судового наказу допускається у
випадках, передбачених частиною першою
та абзацом 3 частини шостої статті 100
ЦПК, про що постановляється відповідна
ухвала не пізніше наступного дня із дня
надходження заяви до суду.

Така ухвала може бути оскаржена
в апеляційному порядку (пункт 3 частини
першої статті 293 ЦПК). У зазначених
випадках повернення заяви не
перешкоджає повторному зверненню до
суду з такою самою заявою після
усунення її недоліків.

Згідно ч.1 ст. 100 суддя повертає
заяву про видачу судового наказу, у
разі якщо: 1) заявник у встановлений
судом строк не усунув недоліки заяви
про видачу судового наказу; 2) до
моменту відкриття наказного
провадження надійшло звернення
заявника про повернення заяви про
видачу судового наказу; 3) наявні
обставини, зазначені у п.2-4 частини 3 ст.
121 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 3 ч.6 ст. 100 ЦПК України
у разі якщо за результатами розгляду
отриманої судом інформації про
зареєстроване у встановленому законом
порядку місце проживання (перебування)
фізичної особи - боржника буде
встановлено, що заява про видачу
судового наказу не підсудна цьому суду,
суд повертає стягувачу заяву про
видачу судового наказу.

Повертаючи заяву ПАТ «Львівгаз»
суд жодним чином не мотивував своє
рішення та не зазначив про порушення
яких саме норм процесуального права
йдеться мова, лише зазначив, що боржник
ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 не значиться.

Отримавши зазначену інформацію,
суд помилково застосував норму ст. 100
ЦПК України, тоді як абз.3 ч.6 ст. 100 ЦПК
України може бути застосований лише
коли з отриманої інформації про місце
проживання (перебування) фізичної
особи - боржника буде встановлено його
місце проживання чи перебування, що не
буде відноситись до території на який
поширюється юрисдикція відповідного
суду.

Згідно абз. 4 ч.6 ст. 100 ЦПК України у
разі якщо отримана судом інформація не
дає можливості встановити
зареєстроване у встановленому законом
порядку місце проживання (перебування)
фізичної особи - боржника, суд
відмовляє у прийнятті заяви про видачу
судового наказу.

Окрім цього, колегія суддів враховує,
що один з боржників - ОСОБА_4
зареєстрований по АДРЕСА_1, на
територію якого поширюється
юрисдикція Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області.

Відповідно до ч.3 ст. 312 ЦПК України,
апеляційний суд скасовує ухвалу і
передає питання на новий розгляд до
суду першої інстанції, якщо останній
порушив порядок, встановлений для його
вирішення

Керуючись ст. 303, 304, п. 3 ст. 312, ст. 313,
315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» задовольнити частково.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 10 лютого 2014
року скасувати і передати питання на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та оскарженню
в касаційному пордку не підлягає.

Головуючий

Судді