Провадження № 2/522/1006/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року Приморський
районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.

при секретарі Шеян І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2, за участю третьої
особи - Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» про стягнення
заборгованості за договорами про
надання споживчого кредиту та за
зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк», за участю третьої особи -
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» про розірвання договорів
про надання споживчого кредиту та
визнання такими, що припинили свою дію,
договорів поруки, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з
позовною заявою до відповідачів, та,
збільшивши розмір позовних вимог,
просив суд стягнути заборгованість за
кредитними договорами та суму судового
збору. При цьому посилається на те, що 14
листопада 2006 року між ПАТ «УкрСиббанк»
та ОСОБА_1 був укладений договір про
надання споживчого кредиту № 0,
відповідно до якого банк надав ОСОБА_1
грошові кошти (кредит) в іноземній
валюті у сумі 158 820, 00 швейцарських
франків строком з 14 листопада 2006 р. по 14
листопада 2016 р.; договір про надання
споживчого кредиту № 0 від 30
серпня 2007 року, відповідно до якого
банк надав ОСОБА_1 грошові кошти
(кредит) в іноземній валюті у сумі 63 481, 00
швейцарських франків строком з 30
серпня 2007 р. по 30 серпня 2016 р. та договір
про надання споживчого кредиту №
0 від 12 листопада 2007 року,
відповідно до якого позивач надав
ОСОБА_1 грошові кошти (кредит) в
іноземній валюті у сумі 24 661, 00
швейцарських франків строком з 12
листопада 2007 р. по 12 листопада 2016 р.
Надані кредити забезпечені
відповідними поруками, укладеними між
ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 № 0 від
14 листопада 2006 року, № 137436 від 30 серпня
2007 року та № 156801 від 12 листопада 2007
року.

Проте, через невиконання відповідачами
умов кредитних договорів. станом на 15
листопада 2011 рік заборгованість за
договором кредиту № 0 від 14
листопада 2006 року склала 2 015 063, 79 грн.,
за договором № 0 від 30 серпня 2007
року - 892 182, 60 грн., та за договором №
0 від 12 листопада 2007 року - 365 081, 25
грн.

Заочним рішенням Приморського
районного суду м. Одеси від 15 листопада
2010 року позовні вимоги ПАТ
«УкрСиббанк» задоволені та стягнуто з
відповідачів у солідарному порядку
суми заборгованості за вищевказаними
кредитними договорами. Однак ухвалою
суду від 01 листопада 2011 року
вищезазначене заочне рішення
скасовано за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
справа призначена до розгляду в
загальному порядку.

У зв'язку з укладенням 08 грудня 2011 року
між ПАТ «Урсиббанк»та ПАТ «Дельта
Банк» договору купівлі-продажу прав
вимоги за кредитами, укладеними з
відповідачами, судом до участі у справі
залучений у якості позивача ПАТ
«Дельта Банк» як правонаступник ПАТ
«Укрсиббанк», що виступав кредитором у
зобов'язанні, яке виникло між
сторонами.

В подальшому з зустрічним позовом до
ПАТ «Дельта Банк» звернулись ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, в якому просили розірвати з 11
липня 2008 року договори про надання
споживчого кредиту № 0 від 14
листопада 2006 року, № 0 від 30 серпня
2007 року, № 0 від 12 листопада 2007
року, відстрочити строк сплати
заборгованості на 12 місяців, та
розірвати договори поруки №593331 від 14
листопада 2006 року, №137436 від 30 серпня 2007
року, №156801 від 12 листопада 2007 року.

При цьому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилались
на те, що, в порушення вимог Закону
України «Про захист прав споживачів»,
позивачем їм не була надана в повному
обсязі інформація про здійснення
свідомого вибору, у зв'язку з чим були
порушені їх права як споживачів.
Договори вважають несправедливими.
Крім того, банк безпідставно змінював в
сторону збільшення відсоткову ставку,
та не повідомляв про це.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 15 травня 2012 року позовні
вимоги ПАТ «Дельта Банк» задоволені, в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської
області від 22 листопада 2012 року
апеляційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2
відхилена та рішення суду від 15 травня
2012 року залишено без змін.

Однак ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 17 квітня 2013 року
касаційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2
задоволена частково, рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 15 травня 2012 року та ухвалою
Апеляційного суду Одеської області від
22 листопада 2012 року скасовані, справа
передана на новий розгляд до
Приморського районного суду м. Одеси.

В судовому засіданні представник ПАТ
«Дельта Банк» позовні вимоги підтримав
у повному обсязі та просив їх
задовольнити. Заперечував в
задоволенні зустрічних позовних вимог
ОСОБА_1 та ОСОБА_2

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та представник ОСОБА_1
у судовому засіданні заперечували
проти задоволення позовних вимог ПАТ
«Дельта Банк», та підтримали зустрічні
позовні вимоги у повному обсязі. Крім
того, в подальшому ОСОБА_1 та ОСОБА_2
уточнили позовні вимоги, та просили
розірвати з 11 липня 2008 року договори
про надання споживчого кредиту №
0 від 14 листопада 2006 року, № 0
від 30 серпня 2007 року, № 0 від 12
листопада 2007 року, та визнати такими, що
припинили свою дію з 11 липня 2008 року
договори поруки №593331 від 14 листопада
2006 року, №137436 від 30 серпня 2007 року, №156801
від 12 листопада 2007 року. Також просили
відстрочити строк сплати
заборгованості на 12 місяців.

Представник третьої особи ПАТ
«УкрСиббанк» у судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
причини неявки до суду не повідомляв.

Дослідивши матеріали цивільної справи,
вислухавши думки сторін, суд вважає, що
позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» та
зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 підлягають частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 14 листопада 2006
року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір про
надання споживчого кредиту № 0 в
іноземній валюті у сумі 158 820
швейцарських франків строком з 14
листопада 2006 року по 14 листопада 2016
року під 8, 99 % річних (Т. 1, а. с. 21).

З метою забезпечення виконання
вказаного кредитного договору № 0
14 листопада 2006 року між банком та
ОСОБА_2 був укладений договір поруки №
593331 (Т. 1, а. с. 31).

30 серпня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк»
та ОСОБА_1 був укладений кредитний
договір про надання споживчого кредиту
№ 0 в іноземній валюті у сумі 63 481
швейцарських франків строком з 30
серпня 2007 року по 30 серпня 2007 року 2016
року під 9, 99 % річних (Т. 1, а. с. 38).

З метою забезпечення виконання
вказаного кредитного договору № 0
30 серпня 2007 року між банком та ОСОБА_2
був укладений договір поруки № 137436 (Т. 1,
а. с. 45).

12 листопада 2007 року між ПАТ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір про надання
споживчого кредиту № 0, в
іноземній валюті у сумі 24 661
швейцарських франків строком з12
листопада 2007 року по 12 листопада 2007
року 2016 року під 10, 99 % річних (Т. 1, а. с. 52).

З метою забезпечення виконання
вказаного кредитного договору № 0
12 листопада 2007 року між банком та
ОСОБА_2 був укладений договір поруки №
156801 (Т. 1, а. с. 63).

За умовами зазначених договорів поруки
ОСОБА_2 взяв на себе зобов'язання у
випадку неналежного виконання
боржником зобов'язань за зазначеними
кредитними договорами відповідати
перед банком нарівні з ОСОБА_1 як
солідарні боржники (п.п. 1.3., 1.4.
договорів поруки).

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

У зв'язку з укладенням 08 грудня 2011 року
між ПАТ «Урсиббанк»та ПАТ «Дельта
Банк» договору купівлі-продажу прав
вимоги за кредитами, укладеними з
відповідачами, судом до участі у справі
залучений у якості позивача ПАТ
«Дельта Банк» як правонаступник ПАТ
«Укрсиббанк», що виступав кредитором у
зобов'язанні, яке виникло між сторонами
(Т. 1, а. с. 160).

Судом також встановлено, що ОСОБА_1
неналежним чином виконував
зобов'язання за кредитними договорами,
внаслідок чого в нього станом на 15
листопада 2011 рік виникла
заборгованість: за кредитним договором
№ 0 в сумі 2 015 063, 79 грн., яка
складається з: заборгованості за
кредитом в розмірі 1 155 098, 61 грн.,
заборгованості по процентам в розмірі
713 684, 29 грн.; суми пені за несвоєчасне
погашення заборгованості за кредитом в
розмірі 58 139, 96 грн. та суми пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
по процентам в розмірі 88 140, 93 грн.; за
кредитним договором № 0 в сумі 892
182, 60 грн., яка складається з:
заборгованості за кредитом у розмірі 497
445, 89 грн., заборгованості по процентам в
розмірі 328 441, 02 грн.; суми пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом в розмірі 25 788, 45 грн. та суми
пені за несвоєчасне погашення
заборгованості по процентам в розмірі
40 537, 24 грн.; за кредитним договором №
0 від 12 листопада 2007 року в сумі 365
081, 25 грн., яка складається з:
заборгованості за кредитом у розмірі 199
253, 73 грн., заборгованості по процентам в
розмірі 138 680, 24 грн.; суми пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом у розмірі 10 012, 22 грн. та суми
пені за несвоєчасне погашення
заборгованості по процентам в розмірі
17 135, 06 грн. Вищевказана заборгованість
підтверджується відповідними
розрахунками заборгованості (Т. 2, а. с.
136, 144, 151).

Наслідки порушення договору
позичальником передбачені ч. 2 ст. 1050, ч.
2 ст. 1054 ЦК України, відповідно до яких,
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 ЦК України.

Оскільки ОСОБА_1 зобов'язання за
кредитними договорами належним чином
не виконував, то ПАТ «Дельта Банк»
відповідно до ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК
України вправі вимагати дострокового
стягнення заборгованості за
кредитними договорами з боржника.

В той же час, як вбачається з наданих
банком довідок-розрахунків
заборгованості за користування
кредитними коштами, починаючи з липня
2008 року відсотки за користування
кредитами збільшились (Т. 1, а. с. 17, 33, 47).

За змістом ч. 1 ст. 559 ЦК України
припинення договору поруки
пов'язується зі зміною забезпеченого
зобов'язання за відсутності згоди
поручителя на таку зміну та за умови
збільшення обсягу відповідальності
поручителя. При цьому, обсяг
зобов'язання поручителя визначається
як умовами договору поруки, так і
умовами основного договору, яким
визначено обсяг зобов'язань боржника,
забезпечення виконання яких здійснює
поручитель.

Якщо у договорі поруки не узгоджені
умови щодо можливості зміни розміру
процентів за основним зобов'язанням і
строків їх виплати тощо без
додаткового повідомлення поручителя
та укладення окремої угоди, а з
обставин справи не вбачається
інформованості поручителя і його згоди
на збільшення розміру його
відповідальності, то відповідно до
положень ч. 1 ст. 559 ЦК України порука
припиняється.

Відповідно до п. 2.1. договорів поруки №
593331 від 14 листопада 2006 року, № 137436 від 30
серпня 2007 року та № 156801 від 12 листопада
2007 року кредитор не вправі без згоди
поручителя змінювати умови основного
договору з боржником, внаслідок чого
збільшується обсяг відповідальності
поручителя.

Під «згодою поручителя» сторони
розуміють як візування змін в
кредитному договорі поручителем, так і
отримання згоди шляхом обміну листами,
факсимільними повідомленнями і таке
інше.

В той же час, п. 9.2. кредитного договору
№ 0 від 14 листопада 2006 року та п. 5.2
кредитних договорів № 0 від 30
серпня 2007 року та № 0 від 12
листопада 2007 року передбачено, що банк
не пізніше ніж за 14 календарних днів до
дня зміни розміру процентної ставки в
сторону збільшення повідомляє
позичальника про встановлення нової
процентної ставки, із зазначенням її
розміру та дати початку такої ставки,
шляхом направлення поштою
відповідного рекомендованого листа за
адресою позичальника, що вказана у
цьому договорі, або за іншою адресою,
яку позичальник письмово повідомив
банк про зміну адреси. Такий новий
розмір процентної ставки за цим
договором починає застосовуватись з
дати, що буде вказана у повідомленні
банку до позичальника, без укладення
сторонами відповідної угоди про
внесення змін до цього договору.

У судовому засіданні також доведено, що
сторони погодили, що факт неподання
позичальником на зазначену у договорі
адресу банку у строк не пізніше ніж за 7
календарних днів до дати початку дії
нової процентної ставки письмового
повідомлення (відповіді) позичальника
про його незгоду із такою новою
ставкою, вважається згодою
позичальника на встановлення банком
такого нового розміру процентної
ставки з дати, що зазначена у
повідомленні банку.

Однак, в матеріалах справи відсутні
будь-які дані про отримання ОСОБА_1, як
позичальником, повідомлення банку про
підвищення процентної ставки, а також
відсутні будь-які дані про згоду
ОСОБА_2, як поручителя, на підвищення
процентної ставки за вказаними
договорами.

Згідно ст. 1056-1 ЦК України кредитодавець
зобов'язаний письмово повідомити
позичальника, поручителя та інших
зобов'язаних за договором осіб про
зміну процентної ставки не пізніш як за
15 календарних днів до дати, з якої
застосовуватиметься нова ставка.

Таким чином, доводів того, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 були поінформовані про зміни до
договорів про надання споживчого
кредиту в частині підвищення
процентної ставки до суду не надано.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає
обґрунтованими зустрічні вимоги
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо визнання
вищевказаних договорів поруки такими,
що припинили свою дію з 11 липня 2008 року,
тобто з моменту підвищення відсоткової
ставки без повідомлення поручителя.

Також суд вважає такими, що підлягають
задоволенню вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2
щодо розірвання з 11 липня 2008 року
договорів про надання споживчого
кредиту №0 від 14 листопада 2006
року, № 0 від 30 серпня 2007 року та
№0 від 12 листопада 2007 року,
укладених між ПАТ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України
договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

У судовому засіданні доведено, що
істотні умови вищевказаних кредитних
договорів були порушені Банком з 11
липня 2008 року, у зв'язку з
неповідомленням позичальника та
поручителя про підвищення відсоткових
ставок, тому саме з цього моменту такі
кредитні договори необхідно розірвати.

Проте суд вважає необґрунтованими
вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо
відстрочення строку сплати
заборгованості на 12 місяців. Тому у цій
частині зустрічні позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 99 Конституції
України, грошовою одиницею України є
гривня. Згідно до п.5 Постанови №5
Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду
України від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», вказана
стаття визначає правовий статус
гривні, але не встановлює сферу її
обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що
іноземна валюта може
використовуватися в Україні у випадках
і в порядку, встановлених законом. Отже,
банк як фінансова установа, отримавши у
встановленому законом порядку (статті
19, 47 Закону України «Про банки і
банківську діяльність») банківську та
генеральну ліцензії на здійснення
валютних операцій або письмовий дозвіл
на здійснення операцій із валютними
цінностями, який до переоформлення
Національним банком України
відповідних ліцензій на виконання
вимог пункту 1 розділу II Закону України
від 15 лютого 2011 року № 3024-VI «Про
внесення змін до деяких законів
України щодо регулювання діяльності
банків» є генеральною ліцензією на
здійснення валютних операцій, має
право здійснювати операції з надання
кредитів у іноземній валюті.

Тому, суд вважає за можливе
задовольнити частково позовні вимоги
ПАТ «Дельта Банк» та стягнути
солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на його
користь заборгованість за кредитними
договорами за період до 11 липня 2008 року
у загальному розмірі 949 341, 08 грн., а саме:
заборгованість за договором про
надання споживчого кредиту №0 від
14 листопада 2006 року у розмірі 593 150, 52
грн.; заборгованість за договором про
надання споживчого кредиту № 0
від 30 серпня 2007 року у розмірі 254 566, 98
грн.; заборгованість за договором про
надання споживчого кредиту №0 від
12 листопада 2007 року у розмірі 101 623, 58
грн., що підтверджується відповідним
розрахунком, наданим до суду ОСОБА_1

Виходячи з вищевикладеного, повно та
всебічно дослідивши матеріали
цивільної справи, вислухавши думки
сторін, суд вважає, що позовні вимоги
ПАТ «Дельта Банк» та зустрічні позовні
вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають
частковому задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 525, 526, 530, 559, 625,
651, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 79, 88,
209-210, 213-215, 218 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» про розірвання договорів
про надання споживчого кредиту та
визнання такими, що припинили свою дію,
договорів поруки, - задовольнити
частково.

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2, за участю третьої
особи - Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» про стягнення
заборгованості за договорами про
надання споживчого кредиту, -
задовольнити частково.

Розірвати з 11 липня 2008 року договори
про надання споживчого кредиту №0
від 14 листопада 2006 року, № 0 від 30
серпня 2007 року та №0 від 12
листопада 2007 року, укладені між
Публічним акціонерним товариством
«УкрСиббанк» та ОСОБА_1 про надання
кредитних коштів в іноземній валюті, що
дорівнює еквіваленту 949 341 (дев'ятсот
сорок дев'ять тисяч триста сорок одна)
грн. 08 коп. за курсом НБУ станом на 11
липня 2008 року.

Визнати договори поруки №593331 від 14
листопада 2006 року, № 137436 від 30 серпня 2007
року та №156801 від 12 листопада 2007 року,
укладені між ОСОБА_2 та Публічним
акціонерним товариством «УкрСиббанк»
таким, що припинили свою дію з 11 липня
2008 року.

В задоволенні решти вимог ОСОБА_1,
ОСОБА_2, - відмовити.

В задоволенні решти вимог Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»,
- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Одеської області
шляхом подачі апеляційної скарги через
Приморський районний суд м. Одеси
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
Ю.Б. Свячена