АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3495/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Порошина О.О. Доповідач -
Калиновський А.Б. Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - Калиновського А.Б.

Суддів - Гайдук В.І., Єлізаренко І.А.

При секретарі - Півненко С.Ю.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Синельниківського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 06 лютого
2014 року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 06 лютого 2014 року позовні
вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ
КБ «ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором № DNH4КS21000850 від
10.11.2006 року в розмірі 85 295,89 грн., яка
складається з:

- заборгованості за кредитом - 9258,89грн.,

- заборгованості по процентам за
користування кредитом - 30960,01 грн.,

- пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором в розмірі 40539,09
грн.,

- штрафу (фіксована частина) у розмірі 500
грн.;

- штрафу (процентна складова) у розмірі
4037,90 грн.,

а також судові витрати в сумі 852,96 грн.
по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду і ухвалити нове
про відмову у задоволенні позовних
вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» в повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду - залишенню без змін з наступних
підстав.

Згідно ст.1054 ЦК України, обов'язком
позичальника за кредитним договором є
зокрема повернення кредиту та сплата
процентів за користування ним.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином, відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Судом встановлено, що 10.11.2006 року між
ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, прізвище
змінено на ОСОБА_2, згідно повідомлення
адресно-довідкового підрозділу ГУДМС
УДМС України в Дніпропетровській
області(а.с. 25), був укладений кредитний
договір № DNH4КS21000850 відповідно до умов
якого банк надав ОСОБА_2 кредит у сумі 9
969,60 грн. на купівлю ноутбуку, зі сплатою
відсотків у розмірі 25,08% річних з
кінцевим терміном повернення 10.05.2010
року.

В порушення умов укладеного
кредитного договору відповідач свої
зобов'язання за вказаним договором
належним чином не виконала, внаслідок
чого утворилась заборгованість станом
на 15.01.2013 року у розмірі 85 295,89 грн., яка
складається з:

- заборгованості за кредитом - 9258,89грн.,

- заборгованості по процентам за
користування кредитом - 30960,01 грн.,

- пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором в розмірі 40539,09
грн.,

- штрафу (фіксована частина) у розмірі 500
грн.;

- штрафу (процентна складова) у розмірі
4037,90 грн.

Відповідно Акту прийому-передачі
товару № DNН4KS21000850 від 10.11.2006 року
продавець ПП ОСОБА_5 згідно рахунку
фактури № 000-000506 від 10.11.2006 року передав
покупцю ОСОБА_2 товар, а саме: ноутбук
ASUS, новий, загальною вартістю 10 540
грн.(а.с.73).

Згідно копії рахунку-фактури № 000-000506
від 10.11.2006 року ОСОБА_2 сплатила 10 540 грн.
за ноутбук ПП ОСОБА_5.(а.с.75).

Згідно квитанції до прибуткового
касового ордеру №306 касиром ПП ОСОБА_5
прийнято від ОСОБА_2 11 листопада 2006 року
грошові кошти в сумі 1400 грн. (а.с.74).

Ухвалою суду від 05 вересня 2013 року по
даній цивільній справі за клопотанням
представника відповідачки призначено
судово-почеркознавчу експертизу для
встановлення факту належності підпису
у кредитному договорі № DNН4KS21000850 від
10.11.2006 року ОСОБА_2(а.с.109).

З повідомлення Дніпропетровського
науково-дослідного інституту судових
експертиз від 19.12.2013 року № 2217-13
вбачається, що надати висновок щодо
судової почеркознавчої експертизи
№2217-13 від 09.12.2013 року неможливо у
зв'язку з ненаданням відповідачем по
справі ОСОБА_2 додаткових зразків
підпису (а.с.120-122).

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк», суд правильно виходив з
того, що внаслідок невиконання
зобов'язань за кредитним договором, у
ОСОБА_2 виникла заборгованість, яка
підлягає стягненню з неї.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про
те, що вищевказаний кредитний договір
та Умови надання споживчого кредиту
фізичним особам «Розстрочка» вона не
підписувала, коштів від банку не
отримувала спростовуються матеріалами
справи, а також копіями меморіальних
ордерів погашення кредитної
заборгованості ОСОБА_2 у період з 10.11.2006
року по 18.04.2013 року(а.с. 45-51), що свідчать
про обізнаність у існуванні кредитного
договору та його визнання.

Крім того, заперечуючи проти укладання
і підписання нею кредитного договору,
незважаючи на те, що банком до ОСОБА_2
пред'явлено позов про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
вона не зверталася до суду з зустрічним
позовом про визнання цього договору
недійсним, а також до правоохоронних
органів з заявою про порушення
кримінальної справи за фактом підробки
підписів у кредитному договорі та
інших документах.

Твердження ОСОБА_2 про те, що
неможливість проведення
почеркознавчої експертизи у зв'язку з
ненаданням додаткових зразків підпису
не залежало від неї, так як вона або її
представник про таку необхідність
повідомлені не були, спростовуються
наявними у матеріалах справи
телефонограмами та повідомленням
Дніпропетровського НДІ судових
експертиз, згідно яких представник
відповідача ОСОБА_6 неодноразово
повідомлявся судом про необхідність
сплати вартості проведення експертизи
та надання додаткових зразків
підпису(а.с. 111,114-120).

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

У порушення вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України
відповідачка не довела обставини на
які посилалась як на підставу своїх
заперечень і таким чином, відповідно до
ч.2 ст.11 ЦПК України розпорядилася
своїми правами на власний розсуд.

Рішення суду відповідає нормам
матеріального та процесуального права.
Підстав для його зміни чи скасування
немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 06 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: