Номер провадження 2/754/2785/14
Справа №754/3342/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

18.04.2014
м. Київ

Деснянський районний суд міста
Києва у складі: головуючого судді
Петріщевої І.В., при секретарі судового
засідання Сивенко В.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини та
непрацездатної дружини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до
Деснянського районного суду міста
Києва з зазначеною позовною заявою, в
якій просить стягнути на свою користь з
ОСОБА_2 аліменти на утримання
неповнолітньої дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій формі у
розмірі 1500,00 грн., з подальшою
індексацією до повноліття дитини;
аліменти на своє утримання у розмірі
1000,00 грн., до досягнення дитиною трьох
років, розпочинаючи з часу звернення до
суду, посилаючись на те, що вона
перебуває у відпустці по догляду за
дитиною, не має заробітної плати, їй
допомагають батьки, відповідач
ухиляється від матеріального
утримання дитини та дружини. Позивач
зазначає, що відповідач проживає
окремо, матеріальної допомоги на
утримання дитини та дружини не надає,
дитину не відвідує. Свої вимоги
позивачка обґрунтовує тим, що з
відповідачем перебуває у шлюбі, від
якого вони мають неповнолітню дитину,
але сумісне життя між подружжям не
склалося, тому у провадженні
Деснянського районного суду м. Києва
розглядається справа про розірвання
шлюбу між ними, відповідач офіційно не
працює, документального підтвердження
його заробітків немає, тому доцільно
встановити розмір аліментів у твердій
грошовій сумі.

Позивач у судовому засіданні
підтримала позовні вимоги за
вищенаведених підстав.

Відповідач у судовому засіданні
позовні вимоги визнав частково, а саме
в частині сплати аліментів на дитину в
розмірі 1000 грн., та аліментів на
утримання дружини у розмірі 500,00 грн.,
пояснивши, що на даний момент офіційно
не працює, тому його доходи не
дозволяють сплачувати аліменти на
дитину у розмірі 1500,00 грн. та на дружину
у розмірі 1000,00 грн., тому просить
стягнути розмір аліментів, який він
спроможний сплачувати, про що зазначив
у письмовій заяві.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши надані сторонами письмові
докази в їх сукупності, встановив такі
факти та відповідні їм правовідносини.

Суд встановив, що 17.12.2011 року
Відділом реєстрації актів цивільного
стану Деснянського районного
управління юстиції у м. Києві,
зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 (а.с. 3).

Сторони від спільного
подружнього життя мають дитину ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, позивач та відповідач є
батьками дитини, що підтверджується
копією свідоцтва про народження (а.с. 4).

Відповідно Довідки №45 від 11.02.2014
року ЖБК "Річковик-1"

Між сторонами вирішується
питання про розірвання шлюбу, подружжя
проживає окремо, на момент розгляду
справи дитина проживає разом з
позивачкою.

Позивачка перебуває у відпустці
по догляду за дитиною, що
підтверджується Довідкою №08/302 від
17.02.2014р., Київського національного
університету імені Тараса Шевченка
(а.с. 6).

Позивач утримує дитину, але
власних коштів на потреби дитини та на
свої потреби як матері, з якою проживає
дитина, не вистачає, оскільки вона не
має заробітної плати, їй допомагають
батьки, відповідач ухиляється від
матеріального утримання дитини.

Позивач зазначає, що відповідач
офіційно не працює, документального
підтвердження його заробітку немає,
але дохід має та має змогу утримувати
дитину.

Як встановлено з пояснень
відповідача, які не спростовані та
знайшли підтвердження у судовому
засіданні, відповідач зараз не працює,
доходу не має, з його слів, намагається
працювати, але не офіційно, від
утримання дитини та дружини не
відмовляється, але враховуючи
економічну ситуацію, на цей час
можливості сплачувати аліменти у
розмірі, заявленому дружиною, не має.

Відповідно до ст. 150 СК України
батьки зобов'язані піклуватися про
здоров'я дитини, її фізичний, духовний
та моральний розвиток, забезпечити
здобуття дитиною повної загальної
середньої освіти, готувати її до
самостійного життя.

Згідно із ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дітей до
досягнення ними повноліття.

Відповідно ч. 1 ст. 182 СК України,
суд, визначаючи розмір аліментів,
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення.

Згідно ст. 181 СК України за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно ч. 1 ст. 184 СК України
якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір
аліментів, визначений судом у твердій
грошовій сумі, підлягає індексації
відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 191 СК України
встановлено, що аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову.

Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з
якою проживає дитина, має право на
утримання від чоловіка - батька дитини
до досягнення дитиною трьох років.

Згідно ч. 4 ст. 84 СК України право на
утримання вагітна дружина, а також
дружина, з якою проживає дитина, має
незалежно від того, чи вона працює, та
незалежно від її матеріального
становища, за умови, що чоловік може
надавати матеріальну допомогу.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку про те, що відповідач, як
батько, зобов'язаний матеріально
утримувати свого сина та дружину, з
якою проживає дитина, та оскільки
офіційно не працює, відповідно до
положень ч. 1 ст. 184 СК України, розмір
аліментів необхідно визначити у
твердій грошовій сумі.

Суд, визначаючи розмір аліментів,
бере до уваги вищенаведені обставини
справи, у тому числі й матеріальне
становище дитини, яка проживає з
матір'ю, яка зараз не працює,
знаходиться у відпустці по догляду за
дитиною та не має власного доходу.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України
визначено, що кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Звертаючись до суду з позовом,
позивачка не надала суду доказів того,
що відповідач за своїм матеріальним
становищем може виплачувати аліменти
на дитину у розмірі 1500,00 грн. щомісячно
та на дружину у розмірі 1000,00 грн., не
наводить обґрунтування, чому вона
прийшла до висновку про можливість з
боку відповідача сплачувати саме такий
розмір аліментів.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

У разі визнання відповідачем
позову, в тому числі частково, яке є
безумовним, суд ухвалює рішення про
задоволення позовних вимог в цій
частині, обмежившись у мотивувальній
частині рішення посиланням на визнання
позову без з'ясування і дослідження
інших обставин справи в даній частині.

Суд, зважаючи на часткове
визнання позовних вимог відповідачем,
вирішуючи питання щодо розміру
аліментів враховує: стан здоров'я,
матеріальне становище дитини, дружини,
з якою проживає дитина, і платника
аліментів; встановлені обставини у
даній справі, які наведені вище; те, що
відповідач не працює, та приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Відповідно ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи,
які беруть участь у справі, зобов'язані
добросовісно здійснювати свої
процесуальні права і виконувати свої
процесуальні обов'язки.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК
України суд вважає необхідним
допустити негайне виконання рішення в
частині стягнення аліментів за один
місяць.

У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України
якщо позивача, на користь якого
ухвалено рішення, звільнено від сплати
судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

На підстав викладеного, керуючись
ст.ст. 4, 10, 11, 60, 61, 88, 174, 209, 210, 212, 213-215, 218
ЦПК України, ст.ст. 84, 150, 180, 181, 182, 183, 184, 191
СК України,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2
аліменти на утримання дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1000,00 грн.
щомісячно, починаючи з 27.02.2014 року до
досягнення дитиною повноліття.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2
аліменти на її утримання у розмірі 500,00
грн. щомісячно, починаючи з 27.02.2014 року
до досягнення дитиною ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути на користь держави з ОСОБА_2
судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішення суду в частині стягнення
аліментів за один місяць допустити до
негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Апеляційна
скарга на рішення суду подається
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.
Апеляційна скарга подається
апеляційному суду через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення.

Суддя
Петріщева І.В.