РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року
м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя у складі: головуючого судді
Апаллонової Ю.В., при секретарі Франчук
Г.В.., за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування
витрат на поховання спадкодавця , -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_4 про
відшкодування витрат на поховання.

У позовній заяві зазначала, що з 2005
року ОСОБА_1 та ОСОБА_5, проживали однією
сім'єю як чоловік та дружина.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. У
подальшому, рішенням
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 08.10.2013р. визнано факт
проживання однією сім'єю чоловіка та
жінки без реєстрації шлюбу. Його
повнолітній працездатний син - ОСОБА_4
ніякої участі у похованні батька не
приймав. Організацією поховання,
отримання та оформлення документів
займалася позивачка. Їй довелося одній
оплатити похорон та супровідні заходи,
самостійно займатися отриманням,
довідки про причини смерті, отримувала
свідоцтво смерть, займалась
організацією похорону. Вартість
ритуальних послуг склала 6930 грн.,
поминальний обід - 2070грн., всього 9000 грн.
Після смерті ОСОБА_5 відкрилася
спадщина. Спадкоємцем першої черги за
законом є син від першого шлюбу
померлого.

21.10.2013р. позивач надіслала на адресу
відповідача вимогу про відшкодування
вартості поховання, однак зазначена
вимога залишилась без відповіді.

Посилаючись на ч.1 ст. 1232 ЦК України
просила суд стягнути з ОСОБА_4 у
відшкодування витрат на поховання 4500
грн. та судовий збір у розмірі 229,40 грн.

У судовому засіданні позивач та її
представник підтримали позов у повному
обсязі та просять його задовольнити на
підставах викладених у позові.

Представник відповідача заперечувала
проти позову посилаючись на ті
обставини, що позивачу були
відшкодовані витрати на поховання у
тому числі і тим, що у день поховання їй
було передано конверт з грошима
зібраними знайомими померлого, за
рахунок яких було сплачено у тому числі
і поминальний обід.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши учасників процесу, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 124 ч.2 Конституції
України, юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносин, що виникають у
державі.

Згідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку , встановленому цим
Кодексом , звернутися до суду за
захистом своїх порушених , невизнаних ,
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, та в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб, які беруть участь у
справі.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів.

Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Частина 2 ст. 59
ЦПК України встановлює, що обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3
виданим Міським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Запорізького
міського управління юстиції 11.05.2013
року.

ОСОБА_4 є сином та спадкоємцем першої
черги за законом ОСОБА_5, смерть якого
сталася ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до ст.
ст. 1268, 1269 ЦК України він
вважається такими, що прийняв спадщину,
оскільки відповідач після смерті
звернувся до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини,
відкрита спадкова справа.

Зазначені обставини не оспорюються
сторонами.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 08.10.2013
року встановлено факт проживання
ОСОБА_1 та ОСОБА_5 як чоловіка та жінки
без реєстрації шлюбу з 26.04.2005 року по
час смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 1232 ЦК України
спадкоємці зобов'язані відшкодувати
розумні витрати, які були зроблені
одним із них або іншою особою на
утримання, догляд, лікування та
поховання спадкодавця.

Зазначена норма містить особливість
при покладенні на спадкоємців
обов'язку щодо покриття витрат на
поховання спадкодавця, а саме: такі
витрати повинні бути розумними, що
стосується їхнього розміру та
необхідності здійснення.

Відповідно до наданих документів
(квитанцій, договору-замовлення,
свідоцтва про поховання) ОСОБА_1
організувала поховання ОСОБА_5 та у
зв'язку з чим понесла витрати на
ритуальні послуги у сумі 6930 грн.

Вирішуючи питання про розмір
витрат, суд приймає як допустимі та
належні докази витрат квитанцію про
від 13.05.2013 року про сплату ОСОБА_1
ритуальних послуг у розмірі 6930 грн.
складену на підставі
договору-замовлення на організацію
проведення поховання на суму 6930 грн.,
відповідач же не спростував зазначену
суму і у суду немає підстав піддавати
сумніву і достовірність квитанції, а
відповідно і понесені витрати з
поховання спадкодавця, виходячи з того,
що її допустимість не спростована
відповідачем.

При цьому суд визначає, що понесення
ОСОБА_1 вказаних витрат у вищезгаданому
розмірі підтверджується відповідними
фінансовими документами, які в силу
ст.ст. 57-59, 64 ЦПК України є належними
письмовими доказами, оригінали, яких
оглянуті в судовому засіданні.

Ці докази являються письмовими
доказами, які відповідають вимогам ст.
57-59, 64 ЦПК України і суд на підставі ст.
212 ЦПК України оцінює їх належними,
допустимими і достовірними доказами.

На думку суду, наявність оригіналу
даних документів свідчить про те, що
гроші сплачувалися саме позивачем.
Про факт того, що ОСОБА_1 організовувала
поховання підтверджується також
свідоцтвом на поховання «Запорізька
ритуальна служба» виданий на ім'я
позивача 13.05.2013 року та не спростований
відповідачем.

Вважаючи, що спадкоємець майна
померлого зобов'язаний відшкодувати їй
ці витрати, однак добровільно
відшкодувати їх відмовляється, позивач
звернувся до суду з даним позовом.

Стаття 2 Закону України «Про
поховання та похоронну справу»
визначає поховання померлого як
комплекс заходів та обрядових дій, які
здійснюються з моменту смерті людини
до поміщення труни з тілом або урни з
прахом у могилу або колумбарну нішу,
облаштування та утримання місця
поховання відповідно до звичаїв та
традицій, що не суперечить
законодавству.

Під комплексом заходів та обрядових
дій розуміється, зокрема, організація
поховання померлого і проведення у
зв'язку з цим ритуальних послуг
відповідно до місцевих умов.

Визначення поняття поховання
відповідно до закону до таких витрат
можна віднести ті, які здійснюються з
моменту смерті людини до поміщення
труни з тілом у могилу.

Отже, витрати на проведення
поминального обіду, який проводиться
після поховання та витрати пов'язані з
проведенням поминального обіду на
сорок днів, не відносяться до витрат на
поховання, відшкодувати які
зобов'язані спадкоємці у відповідності
до ст. 1232 ЦК України, а відтак стягненню
не підлягають, що є підставою для
відмови у задоволенні позову в частині
стягнення 2070 грн. витрат на проведення
поминального обіду.

Дана позиція узгоджується із
позицією яка викладена в судових
рішеннях Вищого спеціалізованого суду
України з питань розгляду цивільних та
кримінальних справ в справі №6-1200св12
від 13.06.2012 року та № 6-27095св13 від 30.10.2013
року, № 6-30131св13 від 20.11.2013 року.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Суд вважає, що відповідачем не
доведено факту здійснення ОСОБА_4
будь-яких витрат на поховання. Суд не
приймає як належний доказ пояснення у
судовому засіданні свідків ОСОБА_6,
ОСОБА_7,ОСОБА_8 оскільки вони не
підтвердили факт передання коштів
позивачу безпосередньо відповідачем
на поховання ОСОБА_5, а передані в
якості допомоги зібрані на
добровільних засадах кошти знайомих
спадкодавця, розмір яких жодним із
свідком не підтверджений та не
встановлений, не свідчать про
відшкодування витрат саме
відповідачем позивачу. Крім того, як
зазначили вказані свідки з грошових
коштів зібраних близькими і знайомими
відшкодовувалися витрати на
поминальний обід, вартість якого з
відповідача і не стягується з підстав
зазначених вище.

Відповідачем та його представником
не доведено факту оплати витрат на
поховання спадкодавця допустимими
доказами і в порушення ч. 2 ст. 59 ЦПК
України, яка передбачає, що обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Суд вважає, що факт надання особі
ритуальних послуг має бути
підтверджений виключно
договором-замовленням, а факт
понесення витрат на оплату ритуальних
послуг - фінансовими документами щодо
оплати послуг, наданих за відповідним
договором і в даному випадку
допустимими доказами вищевказаних
фактів можуть бути довідки,квитанції
тощо.

В судовому засіданні також
встановлено, що будь-яких угод у
простій письмовій формі або
нотаріально посвідченій (в тому числі і
позики) пов'язаних з відшкодуванням
витрат на поховання між позивачкою та
відповідачем не укладалось і з
твердженнями представника відповідача
суд погодитися не може, оскільки дані
обставини не підтверджені наявними в
матеріалах справи належними і
допустимими доказами і фактично
спростовані квитанціями про сплату
поховання позивачем.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 208 ЦК
України у письмовій формі належить
вчиняти правочин фізичних осіб між
собою на суму, що перевищує у двадцять і
більше разів розмір неоподаткованого
мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст. 218 ЦК України
недодержання сторонами письмової
форми правочину, яка встановлена
законом, не має наслідком його
недійсність, крім випадків,
встановлених законом. Заперечення
однією із сторін факту вчинення
правочину або оспорювання окремих його
частин може доводитися письмовими
доказами, засобами аудіо-, відеозапису
та іншими доказами. Рішення суду не
може ґрунтуватися на свідченнях
свідків.

Всупереч вимогам закону, заперечення
представника відповідача ґрунтується
на поясненнях свідків, в той час як
позивач заперечує факт передачі ОСОБА_4
грошей на поховання ОСОБА_5

Проаналізувавши документи, якими
підтверджується факт понесених витрат
позивачем на поховання ОСОБА_5, суд
вважає, що витрати позивача є
розумними. Взявши на себе поховання
померлого, вона дотримувалася звичаїв
і правил, яких, у відповідності з
обрядами і звичаями, дотримуються при
похованні людини за православними
обрядами. Ці витрати підтверджуються
наданими позивачкою квитанцією та
договором, та достовірність
відомостей, які в них містяться, в суду
сумнівів не викликають.

Таким чином, сума витрат, визнаних
судом доведеним і такими, що підлягають
стягненню з відповідача становить
половину від вартості понесених витрат
- 3465 грн. 00 коп., які вбачаються суду
такими, що відповідають засадам
розумності та виваженості.

Відповідно до правил цивільного
процесуального законодавства ст. 88 ЦПК
України і законодавства про судовий
збір стягненню з відповідача на
користь позивача підлягає і судовий
збір в розмірі, пропорційному розміру
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 3,10,11, 57-61, 88, 208, 209, 212,
214,215,218, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про
відшкодування витрат на поховання
спадкодавця, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( іпн НОМЕР_1,
АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) у
відшкодування витрат на поховання
спадкодавця ОСОБА_5 - 3465,00 грн.(три
тисячі чотириста шістдесят п'ять грн.)
та суму судового збору у розмірі 176,64
грн.(сто сімдесят шість грн. 64 коп.), а
всього стягнути 3641,64 грн. (три тисячі
шістсот сорок одна грн. 64 коп.)

В решті частині позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі , але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Ю.В.
Апаллонова