АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

10 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - судді Кирилюк
Г.М.,

суддів: Вербової І.М., Панченка М.М.,

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом Приватного акціонерного
товариства «Лізинг інформаційних
технологій» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 24 грудня 2013 року, -

встановила:

30.08.2013 р. Приватне акціонерне
товариство «Лізинг інформаційних
технологій» (надалі - ПрАТ «Лізинг
інформаційних технологій») звернулося
до суду з вказаним позовом, в якому
просило стягнути солідарно з ОСОБА_1,
ОСОБА_2 суму заборгованості за
невиконання договору про отримання
обладнання в системі LeaseIT №120185290 від
15.11.2010 р. в сумі 8085,52 грн. , з яких: 735,60 грн.
- компенсація вартості наданого
обладнання; 7260,64 грн. - штрафні санкції
за несплату щомісячних платежів; 89,28
грн. - компенсація втрат.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що за
умовами вказаного договору ОСОБА_1
отримала в оренду на умовах
фінансового лізингу обладнання
вартістю 2452 грн. та зобов'язалась
сплачувати платежі в такому порядку:
першій платіж у розмірі 10% від
загальної суми платежів; 9 платежів
рівними частинами щомісячно до 20-го
числа кожного місяця. Вказані
грошові зобов'язання остання в
повному обсязі не виконала, внаслідок
чого нараховані штрафні санкції,
передбачені п.14.2 Правил отримання
обладнання, інших товарів та послуг в
системі LeaseIT та п. 5.4.2 договору.

15.11.2010 р. між позивачем та ОСОБА_2 було
укладено договір поруки №120185290 за
клієнта в системі LeaseIT, за яким остання
поручилась нести з ОСОБА_1 солідарну
відповідальність за належне та у
повному обсязі виконання
зобов'язань, що виникають за
договором про отримання обладнання в
системі LeaseIT.

Відповідачі своїх договірних
зобов'язань не виконали.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 24 грудня 2013 року позов
задоволено. Стягнуто солідарно з
ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Лізинг
інформаційних технологій» суму
заборгованості у розмірі 8 085 грн. 52 коп.
Вирішено питання розподілу судових
витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Посилається на ті підстави, що судове
рішення ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального
права, неповним з'ясуванням обставин
справи, що мають значення для справи.

Зазначила, що сума нарахованої пені в
11,6 разів перевищує суму
заборгованості та майже у 82 рази
перевищує суму пені, що встановлена
чинним законодавством. Судом не
взято до уваги вимоги Закону України
«Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань», що
призвело до невідповідності
висновків суду обставинам справи.

Крім цього, позивачем нараховані
штрафні санкції у розмірі 10% за
несплату тих самих 10% штрафних
санкції, що суперечить умовам п.14.2
Правил отримання обладнання, інших
товарів та послуг в системі LeaseIT та
ст.61 Конституції України. Сума
штрафних санкцій нарахована поза
межами строку позовної давності, що є
підставою для відмови у задоволенні
позову.

В судовому засіданні представник ПрАТ
«Лізинг інформаційних технологій»
Янголь О.О. просила відмовити у
задоволенні апеляційної скарги та
залишити рішення суду першої
інстанції без змін.

Інші особи, що беруть участь у справі,
в судове засідання не з'явились, про
час та місце розгляду справи
повідомлені судом належним чином.

Заслухавши доповідь по справі,
пояснення представника позивача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 15.11.2010 між ЗАТ
«Лізинг інформаційних технологій»,
правонаступником якого є ПрАТ «Лізинг
інформаційних технологій», та ОСОБА_1
(клієнт) було укладено договір № 120185290
про отримання обладнання в системі
LeaseIT, - цифрової фотокамери Саnon SX 120 Black,
загальною вартістю 2452 грн.

За умовами п.1.2 договору, порядок
отримання ІТ-обладнання, інших товарів
та послуг клієнтом визначається
Правилами отримання ІТ-обладнання,
інших товарів та послуг у системі LeaseIT,
які є невід'ємною частиною цього
договору.

15.11.2010 р. між ЗАТ «Лізинг
інформаційних технологій» та ОСОБА_2
укладено договір поруки за клієнта в
системі LeaseIT №120185290.

15.11.2010 р. постачальник передав, а
ОСОБА_1 отримала обладнання,
передбачене умовами укладеного
договору, про що складено акт
приймання-передачі майна №120185290 від
15.11.2010 р.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив
з того, що відповідачі не виконали
взяті на себе зобов'язання належним
чином, станом на 27.08.2013 р. непогашена
заборгованість становить 8 085 грн. 52
коп., що підтверджується наданим суду
розрахунком.

Оскільки відповідачі не виконали
належним чином своїх зобов'язань та
умов, які передбачені правилами та
договорами фінансового лізингу та
поруки про своєчасність та повноту
сплати платежів, договір свою дію не
припинив, суд першої інстанції дійшов
висновку, що позовна давність по
вказаним позовним вимогам не спливла.

Колегія суддів не може повністю
погодитись з такими висновками суду.

Як вбачається з умов пакету, обраного
ОСОБА_1, платіж при отриманні
обладнання становить 10%. Кількість
місячних платежів (крім першого):9.
Розмір місячних платежів: щомісяця
рівними частинами. Вид договору:
фінансовий лізинг. Перехід права
власності клієнту: виплата повної
вартості обладнання.

Відповідно до п. 5.4.2 договору, ОСОБА_1
взяла на себе зобов'язання своєчасно
в повному обсязі сплачувати платежі,
передбачені пакетом LeaseIT та цим
договором.

Як вбачається з структури грошових
нарахувань та надходжень № від
27.08.2013 року, ОСОБА_1 на виконання умов
укладеного договору сплатила
грошові кошти в сумі 1810,40 грн., з яких:
місячний платіж - 1716,40 грн., штрафні
санкції - 94 грн.

Залишок боргу по компенсації
вартості наданого обладнання
становить 735,60 грн. (2452 грн. - 1716,40 грн.).
(а.с. 15).

У зв'язку з неналежним виконанням умов
договору, стягнення з відповідачів
компенсації вартості наданого
обладнання в сумі 735,60 грн. відповідає
обставинам справи та вимогам закону.

Разом з тим, стягнення з
відповідачів штрафних санкцій за
несплату рахунків за період з 01.01.2011 р.
по 20.08.2013 р. в сумі 7260,64 грн. є
необґрунтованим.

Відповідно до п.14.2 Правил отримання
ІТ-обладнання, інших товарів та послуг
у системі LeaseIT, у разі несвоєчасної
оплати клієнтом нарахованого платежу
клієнт сплачує на користь оператора
LeaseIT плату за прострочення платежу: в
розмірі п'яти відсотків від погашеної
суми простроченого платежу, якщо
погашення простроченого платежу
здійснюється у розрахунковому
періоді, на який припадає дата оплати
за Договором; в розмірі десяти
відсотків від суми простроченого
платежу, якщо погашення здійснюється
після закінчення розрахункового
періоду, на який припадає дата оплати
за Договором. Сплата плати за
прострочення платежу не звільняє
клієнта від обов'язку в повному
обсязі оплатити платежі,
передбачені пакетом LeaseIT.

Як вбачається з матеріалів справи,
розрахунковий період по договору
закінчився 22.08.2011 р. Остання оплата по
договору здійснена в травні 2011 року
(а.с.15).

Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України
штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна
давність в один рік застосовується
до вимог про стягнення неустойки
(штрафу, пені).

Позивач звернувся до суду з даним
позовом 30.08.2013 р.

Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише
за заявою сторони у спорі, зробленою
до винесення ним рішення.

Оскільки відповідачами подано заяву
про застосування позовної давності
(а.с. 45), суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про відсутність
підстав для відмови у позові в
частині стягнення штрафу за
прострочення платежу, нарахованого
поза межами строку позовної давності.

Крім цього, стягуючи з відповідачів
компенсації втрат в сумі 89,28 грн., суд
першої інстанції не врахував, що
позовні вимоги в цій частині є
необґрунтованими та не підтверджені
жодними доказами.

Підстави нарахування вказаної
компенсації у відповідності до вимог
укладеного між сторонами договору
представник позивача в суді
апеляційної інстанції пояснити не
змогла.

За таких підстав судове рішення в цій
частині підлягає відповідній зміні,
шляхом зменшення суми штрафних
санкцій до розміру 882,72 грн.

При цьому колегія суддів виходить з
такого розрахунку: 735,60 грн. х 10% х 12
місяців.

Загальна сума заборгованості
підлягає зменшенню до розміру 1618, 32
грн. ( 735,60 грн. + 882,72 грн.).

Доводи апеляційної скарги в тій
частині, що встановлений в договорі
розмір пені суперечить вимогам ст. 3
Закону України «Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань» відповідно до яких розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу і не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України є
необґрунтованими, оскільки дія цього
закону поширюється лише на
підприємства, установи та організації
незалежно від форм власності та
господарювання, а також на фізичних
осіб - суб'єктів підприємницької
діяльності, до кола яких ОСОБА_1 не
відноситься.

Судові витрати розподілено судом
першої інстанції відповідно до вимог
закону, підстави для зміни чи
скасування ухваленого в цій частині
судового рішення відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 303,
304, 307-309, 313-317 ЦПК України, колегія
суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 24 грудня 2013 року в частині
визначення розміру заборгованості
змінити.

Зменшити розмір заборгованості, що
підлягає стягненню з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на
користь Приватного акціонерного
товариства «Лізинг інформаційних
технологій» до суми 1618 грн. 32 коп. (одна
тисяча шістсот вісімнадцять грн.
тридцять дві коп.).

В решті рішення суду залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

судді:

Справа №22-ц/796/4141/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Богінкевич С.М.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Кирилюк Г.М.