Справа №475/1459/13-ц 31.03.2014 31.03.2014 31.03.2014
Провадження №22-ц/784/1078/14
інстанції: Єгорова Н.І.
Доповідач апеляційної інстанції:
Р І Ш Е Н Н Я

І менем
України

31березня 2014 р.
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка
О.І.

суддів:
Самчишиної Н..В.

Серебрякової Т.В.

із секретарем: Руднік Є.М.

з участю:

представника

відповідачки - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за

апеляційною
скаргою

публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» (далі - ПАТ КБ
«Приватбанк», або Банк) на рішення
Доманівського районного суду
Миколаївської області від 30.01. 2014 р., у
справі за

позовом

ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4
про стягнення заборгованості за
кредитним договором

встановила:

29.10. 2013 р. ПАТ КБ «Приватбанк»
звернувся з позовом до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Позивач зазначав, що 30.06.2006 р. з
ОСОБА_4 було укладено договір кредиту,
за умовами якого вона отримала 10.000 грн.
00 коп. кредиту, шляхом встановлення
кредитного ліміту на платіжну картку з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії кредитної
картки.

Згідно з договором вона мала
щомісячними платежами погашати
заборгованість перед Банком, у тому
числі, здійснювати сплату частки
кредиту, процентів за його
користування у розмірі 36 % річних,
комісії та інших винагород відповідно
до Умов та правил надання банківських
послуг, Правил користування платіжною
карткою, Тарифів банку ( далі - Умови,
Тарифи та Правила ) та заяви
позичальниці, які є невід'ємною
частиною кредитного договору.

Внаслідок невиконання
позичальницею цих зобов'язань
утворилась заборгованість, розмір
якої, станом на 31.08. 2013 р., складає 24692
грн. 99 коп.

Посилаючись на те, що
позичальниця допустила порушення
кредитної угоди, позивач просив про
стягнення зазначеної заборгованості.

Рішенням Доманівського районного
суду Миколаївської області від 30.01. 2014
р. постановлено про часткове
задоволення позовних вимог.

Зокрема цим рішенням ухвалено про
стягнення з відповідачки на користь
Банку 10553 грн. 10 коп. у якості
відшкодування збитків за кредитним
договором та 106 грн. 21 коп. у
відшкодування судового збору.

В апеляційній скарзі Банк
ставить питання про скасування рішення
і ухвалення нового рішення про
задоволення позову у повному обсязі,
посилаючись на необгрунтованність
висновків суду щодо застосування
строку позовної давності, та щодо
неправомірного застосування Банком у
правовідносинах неустойки,
передбаченої Правилами користування
платіжною карткою за прострочення
зобов'язання.

Перевіряючи законність та
обгрунтованість рішення в межах
оскарження, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга ПАТ КБ «Приватбанк»
підлягає задоволенню частково
виходячи з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову суд, безпідставно
ототожнюючи строк дії договору та
строк ( термін) виконання зобов'язання
вважав, що строк позовної давності за
вимогою про стягнення кредитної
заборгованості позивачем пропущено
без поважних причин.

Але з таким висновком суду
погодитись неможливо, оскільки він не
відповідає вимогам норм матеріального
права та дійсним обставинам справи.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК
України, зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та закону.

Порушення зобов'язань, які
виникають з договорів, тягне за собою
наслідки передбачені ст. 611 ЦК, зокрема,
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання однією з сторін, якщо це
передбачено договором або законом;
зміна умов зобов'язання; сплата
неустойки (штрафу); відшкодування
збитків.

Положення ст. ст. 1054, 1056-1 та ч.2 ст.
1050, які регулюють правовідносини, що
виникли з договору кредиту та позики,
також передбачають відшкодування
збитків в разі невиконання кредитного
договору, шляхом дострокового його
повернення та сплати процентів
передбачених договором.

Пунктами 6.5, 6.6. Умов та п. 5.10
Правил, встановлено право кредитора
вимагати дострокового повернення
кредиту, відсотків за його
користування та інших нарахувань, які
носять штрафний характер.

Умови та Правила (п.5.12), з якими
позичальниця ознайомлена та
погодилася, про що свідчить її
власноручний підпис у Заяві, (а.с.- 6 зв.)
передбачають п'ятирічний строк
позовної давності за вимогами, що
витікають з кредитного договору.

Відповідно до правил ч. 4 ст. 267 ЦК
України, право вимоги щодо стягнення
заборгованості за порушеним грошовим
зобов'язанням, обмежене строком
позовної давності, про застосування
якої у судовому засіданні заявлено
стороною цього зобов'язання.

Перебіг позовної давності за
вимогами кредитора, які випливають з
порушення боржником умов договору (
графіка погашення кредиту) про
погашення боргу частинами (
щомісячними платежами), починається
стосовно кожної окремої частини від
дня, коли сталося це порушення.

Позовна давність у таких
випадках, відповідно до правил ст. 261 ЦК,
обчислюється окремо по кожному
простроченому платежу.

У разі порушення боржником
строків сплати чергових платежів,
передбачених договором, відповідно до
ч. 2 ст. 1050 ЦК, кредитор протягом усього
часу - до встановленого договором
строку закінчення виконання
останнього зобов'язання, вправі
заявити у суді вимоги про дострокове
повернення тієї частини позики ( разом
з нарахованими процентами), що підлягає
оплаті.

Несплачені до моменту звернення
кредитора до суду платежі підлягають
стягненню у межах позовної давності по
кожному з платежів.

З матеріалів справи вбачається,
що 30.06.2006 р. з позичальницею укладено
договір кредиту, за умовами якого вона
отримала 10.000 грн. 00 коп..

Згідно з договором вона мала
щомісячними платежами погашати
заборгованість перед Банком, у тому
числі, здійснювати сплату частки
кредиту, процентів за його
користування у розмірі 36 % річних, та
штрафів відповідно до Умов, Правил,
Тарифів банку та заяви позичальниці,
які є невід'ємною частиною кредитного
договору.

Відповідно до наданого позивачем
до суду першої інстанції розрахунку,
позичальниця не виконала належним
чином цих умов договору, допустивши
накопичення заборгованості за
відсотками за користування кредитом та
штрафів, розмір якої, станом на 31. 08. 2013
р., Банком визначено на суму 24692 грн. 99
коп.

Зазначене підтверджується
змістом договору, який посвідчено
власноручними підписами уповноваженої
особи кредитора та позичальницею.

На підтвердження факту укладення
договору кредитором надано витяг з
особового рахунку відкритого за
платіжною карткою позичальниці.

Із змісту кредитного договору
вбачається, що строк позовної давності
збільшено сторонами до п'яти років, а
його перебіг згідно положеннями ст. 261
ЦК, починається з вересня 2006 р., тобто з
місяця, у якому сталося перше порушення
грошового зобов'язання ( а. с. 4) та
спливає через п'ять років з цієї дати.

В той же час, судовим наказом від
14.05.2008 р. підтверджується, що перебіг
позовної давності перервано,
відповідно до вимог ч.2 ст. 264 ЦК та від
цієї дати починається заново.

З наданого позивачем розрахунку
вбачається, що зобов'язання
позичальницею не виконано належним
чином, а тому в межах строку позовної
давності, про застосування якого
заявлено відповідачкою, підлягають
стягненню платежі, несплачені до
моменту звернення Банку до суду (29.10.2013
р.) у межах встановленого договором
п'ятирічного строку позовної давності.

У межах зазначеного строку Банком
нараховані відсотки, починаючи з 30.10.2008
р. у розмірі 16159 грн.11 коп. та
передбачені п.5.10 Правил штрафи у
розмірі 1057 грн., а разом 17217 грн.07 коп.

Суд першої інстанції належним
чином не врахував цих обставин справи
та наведених положень норм
матеріального права, що свідчить
про неправильне застосування норм
матеріального права, яке є підставою
для скасування рішення суду першої
інстанції, відповідно до приписів ч.1
ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового
рішення про часткове задоволення
позовних вимог у межах п'ятирічного
строку позовної давності та у розмірі,
який підтверджується новим наданим
апеляційному суду розрахунком
заборгованості.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК
України підлягають відшкодуванню за
рахунок відповідачки витрати позивача
на судовий збір, пропорційно
задоволеній частині позовних вимог,
тобто у розмірі 172 грн. 11 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» - задовольнити
частково.

Рішення Доманівського районного
суду Миколаївської області від 30.01. 2014
р. - скасувати.

Постановити нове рішення.

Позовні вимоги ПАТ КБ
«Приватбанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» 17217 грн.
07 коп. в рахунок заборгованості за
кредитним договором та 172 грн.11 коп. в
рахунок відшкодування судового збору.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення, але з цього часу на
протязі двадцяти днів може бути
оскаржене у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:
О.І. Галущенко

Судді:
Н.В.Самчишина

Т.В. Серебрякова