У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 рокум. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Ситнік О.М., розглянувши
касаційну скаргу

ОСОБА_2 на рішення Рахівського
районного суду Закарпатської області
від 20 листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Закарпатської
області від 14 лютого 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення
розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом, у якому зазначав, що
рішенням Рахівського районного суду
Закарпатської області від 09 листопада
2012 року стягнуто з нього на користь
ОСОБА_3 аліменти на дочку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1 тис. грн
щомісячно до досягнення дитиною
повноліття, але не менше 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 23 серпня
2012 року.

Вказував, що на час ухвалення рішення
він працював на сезонних роботах та
отримував заробітну плату, якої було
достатньо для того, щоб утримувати
аліменти на дочку у розмірі 1 тис. грн,
однак з 26 вересня 2013 року стан
його здоров'я різко погіршився і на
теперішній час він має можливості
влаштуватися на роботу за станом
здоров'я.

Просив зменшити розмір аліментів до ј
частини прожиткового мінімуму на
дитину відповідного віку, але не менше
30 % прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку,

Рішенням Рахівського районного суду
Закарпатської області від 20
листопада 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 14 лютого 2014
року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу суду апеляційної
інстанцій та ухвалити нове рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної
інстанції, відповідно до ст. 212 ЦПК
України, повно, всебічно досліджено і
оцінено обставини у справі, надані
сторонами докази, правильно визначено
юридичну природу спірних
правовідносин та закон, який їх
регулює.

Суди обґрунтовано відмовили у позові,
оскільки належних доказів, відповідно
до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України на
підтвердження підстав для зменшення
розміру аліментів згідно з ч. 1 ст. 192 СК
України позивачем не надано.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів, на правильність
висновків судів вони не впливають та їх
не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5
ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення
розміру аліментів.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути особі, яка подала касаційну
скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.М. Ситнік