Номер провадження: 22-ц/785/3786/14
Номер справи місцевого суду: 509/4492/13-ц
Головуючий у першій інстанції Гандзій
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Суворова В.О.,
Артеменка І.А.

за участю секретаря - Добряк Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Одесі справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 10 лютого 2014 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_2 за участю третьої особи:
Херсонської обласної філії Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
про витребування майна з чужого
незаконного володіння та зобовязання
вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
Овідіопольського районного суду
Одеської області до ОСОБА_2 за участю
третьої особи: Херсонської обласної
філії ПАТ «Укрсоцбанк» про
витребування майна з чужого
незаконного володіння та зобовязання
вчинити певні дії посилаючись на те, що
порушено її право власності, на
автомобіль марки «Mitsubishi Pajero», 2007 року
випуску, чорного кольору, двигун
НОМЕР_2, кузов НОМЕР_3, державний номер
НОМЕР_1, який на сьогодні безпідставно і
незаконно знаходиться у володінні і
розпорядженні відповідача, просила
суд, витребувати від відповідача
вказаний автомобіль, якій належить їй
на праві власності на підставі
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_4,
виданого МВ ДАІ м. Н.Каховка ВДАІ УМВС
України у Херсонській області від
09.08.2007 р. та зобов'язати відповідача
повернути їй зазначений автомобіль у
визначений судом строк, стягнувши з
відповідача судові витрати по сплаті
судового збору.

Рішенням Овідіопольського районного
суду Одеської області від 10 лютого 2014
року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено,
витребувано від ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 належний їй на підставі
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_4,
виданого МВ ДАІ м. Н.Каховка ВДАІ УМВС
України у Херсонській області від
09.08.2007 р. транспортний засіб -
автомобіль марки «Mitsubishi Pajero», 2007 року
випуску, чорного кольору, двигун
НОМЕР_2, кузов НОМЕР_3, державний номер
НОМЕР_1; зобов'язано ОСОБА_2 повернути
ОСОБА_3 належний їй підставі свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу
серії НОМЕР_4, виданого МВ ДАІ м.
Н.Каховка ВДАІ УМВС України у
Херсонській області від 09.08.2007 р.
транспортний засіб - автомобіль марки
«Mitsubishi Pajero», 2007 року випуску, чорного
кольору, двигун НОМЕР_2, кузов НОМЕР_3,
державний номер НОМЕР_1 в 10-ти денний
строк з дня набрання рішенням суду
законної сили; стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 суму судового збору у
розмірі 2480 грн.

Вважаючи рішення суду незаконним
ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду
з апеляційною скаргою в якій просив
скасувати рішення Овідіопольського
районного суду Одеської області від 10
лютого 2014 року.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі вивчивши матеріали справи та
обговоривши підстави апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 суд
обґрунтовано дійшов зазначеного
висновку.

Судом встановлено, що 13 липня 2007 року
між ВАТ АКБ СР «Укрсоцбанк» та
позивачкою укладено кредитний договір
№ 070549А на отримання позивачкою 44004,00
доларів США з виплатою 12,25% річних на
придбання автомобіля «Mitsubishi Pajero», який
позивачкою передано у заставу банку до
повного погашення кредиту. В свідоцтві
про реєстрацію транспортного засобу на
ім'я позивачки зроблена відмітка про
заборону відчуження.

По березень 2010 року позивачка
своєчасно сплачувала банку щомісячні
платежі по кредиту.

У зв'язку із смертю чоловіка позивача,
нею на ім`я ОСОБА_5 видана нотаріально
посвідчена довіреність 24 квітня 2010
року з правом експлуатації,
обслуговування і розпорядження своїм
автомобілем. 01 березня 2010 року між
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 нотаріально укладено
попередній договір, відповідно до
якого ОСОБА_3 зобов'язалася продати, а
ОСОБА_5 купити зазначений автомобіль за
248000,00 грн. Зазначеним договором до
підписання основного договору
купівлі-продажу ОСОБА_3 передає
автомобіль ОСОБА_5, який буде
сплачувати заборгованість за кредитом
до повного його погашення, після чого
між сторонами буде укладено остаточно
договір купівлі-продажу автомобіля.

Договором також передбачено, що у разі
порушення ОСОБА_5 періоду сплати
заборгованості за кредитом - це
вважається підставою для розірвання
договору.

З 15 травня 2010 року ОСОБА_5 перестав
сплачувати щомісячні платежі по
кредиту, його місце знаходження
невідоме, у зв'язку з чим позивачка
скасувала видану йому довіреність на
автомобіль. Заходами розшуку
автомобіля з'ясовано, що автомобіль
позивачки затриманий та знаходився на
зберіганні штраф-майданчику МВРЕР м.
Гола пристань Херсонської області.

Автомобіль затриманий у зв'язку з тим,
що ним керував ОСОБА_2 на підставі
підробленого технічного паспорту.

За фактом підроблення документів
порушено кримінальну справу, яку 22
серпня 2012 року зупинено на підставі п. 3
ст. 206 КПК України до встановлення
особи, яка вчинила злочин, а автомобіль
передано на відповідальне зберігання
ОСОБА_2

За викладених обставин суд
обґрунтовано дійшов висновку, що
автомобіль «Mitsubishi Pajero» двигун №
НОМЕР_2, кузов НОМЕР_3, державний номер
НОМЕР_1 є власністю позивача, що
підтверджено довідками № 931 від 17
вересня 2013 року та № 4625 від 15 жовтня 2013
року.

Правильним є висновок суду щодо
неправомірності придбання та
зберігання відповідачем спірного
автомобіля, який є власністю позивача,
що позбавляє її права володіння і
розпорядження власністю.

Відповідно до ст.ст. 1212, 1213 ЦК України -
особа, яка набула майно або зберігала
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, відпала. Положення
цієї статті застосовується незалежно
від того, чи безпідставне набуття або
зберігання майна було результатом
поведінки набувача майна, потерпілого,
інших осіб чи наслідком події.

Набувач зобов'язаний повернути
потерпілому безпідставно набуте майно
в натурі.

Посилання апелянта на порушення судом
вимог ст. ст. 386-393 ЦК України про
добросовісність набуття відповідачем
спірного майна та відсутність у
позивача підстав для витребування
спірного майна з чужого незаконного
володіння є необґрунтованим, оскільки
спірне майно вибуло із володіння
позивача не з його волі. Заборона
відчуження спірного автомобіля,
зазначена у технічному паспорті
позивача перешкоджала ОСОБА_5
відчужити зазначений автомобіль
відповідачу ОСОБА_2, тому
невстановленою слідством особою
вчинено підроблення технічного
паспорту, використання якого
підтверджує неправомірність
заволодіння спірним транспортним
засобом.

Стосовно вимог апелянта про сплив
строку позовної давності, як підстави
для відмови у позові колегія вважає
необґрунтованими, оскільки такі вимоги
сторонами не заявлялися.

Обставини щодо прийняття спадщини
позивачем на спірний автомобіль,
відсутність згоди банку на
розпорядження спірним автомобілем не є
предметом спору у зазначених
правовідносинах, тому не можуть бути
підставою для скасування
оскаржуваного рішення.

За викладених обставин колегія вважає,
що районний суд на думку колегії повно
і всебічно дослідив і оцінив обставини
у справі, надані сторонами докази,
правильно визначив характер спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги не є
істотними і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом норм матеріального чи
процесуального права, які б призвели до
неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Овідіопольського районного
суду Одеської області від 10 лютого 2014
року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте може
бути оскаржена у касаційному порядку
до Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий
П.М. Черевко

Судді:
В.О. Суворов

І.А. Артеменко