Справа №668/669/14-ц
Пров. №2/668/679/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2014 року Суворовський районний суд
м. Херсона у складі:

головуючої судді Зуб І.Ю.,

при секретарі Саранді
О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Херсоні цивільну справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Зустріч» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, Реєстраційної служби
Суворовського районного управління
юстиції у м. Херсоні, третя особа
Херсонська міська рада про визнання
договору недійсним, скасування
державної реєстрації права власності, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із
зазначеним позовом посилаючись на те,
що між відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2
укладено 20.07.2007 року договір
купівлі-продажу, посвідчений приватним
нотаріусом за №2297, за умовами якого
ОСОБА_2 продала ОСОБА_1 склопункт НОМЕР_1
АДРЕСА_1 Відповідно до рішення ХМР від
19.02.2006 року за №592 та свідоцтва про
право власності на нерухоме майно від
28.12.2006 року дана споруда літ «Б» за
зазначеною вище адресою перебуває у
власності територіальної громади
міста Херсона та знаходиться в оренді у
позивача, відповідно до договору
оренди від 02.03.2007 року. зазначає, що
договір купівлі-продажу від 20.07.2007 року
порушує права право власності
територіальної громади та право
володіння та користування позивача.
просить визнати недійсним договір
купівлі-продажу від 20.07.2007 року,
укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
посвідчений приватним нотаріусом
Херсонського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 за реєстровим №2297. Також
просить скасувати рішення про державну
реєстрацію права власності на
склопункт НОМЕР_1 за ОСОБА_2, прийняте
12.07.2007 року реєстратором ХДБТІ Фесенко
Т.Г., та рішення про державну реєстрацію
права власності на склопункт № 19 за
ОСОБА_1, прийняте 20.07.2007 року
реєстратором ХДБТІ Фесенко Т.Г.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги з
підстав зазначених в позові, просив їх
задовольнити.

Представник третьої особи в судовому
засіданні зазначила, що вважає позовні
вимоги обґрунтованими та просила їх
задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_1,
представник відповідача реєстраційної
служби Суворовського районного
управління юстиції у м. Херсоні не
з'явились в судове засідання, про час
слухання справи повідомлялись, причини
неявки суду не повідомили.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши
матеріали справи встановлено наступне.
20.07.2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
укладено договір купівлі-продажу. За
яким ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купив
склопункт НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 Договір
посвідчений нотаріально за № 2297.

У п. 1.3. даного договору зазначено, що
майно належить продавцю на підставі
рішення Дніпровського районного суду
м. Херсона від 07.06.2007року.

У витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 12.07.2007
року за №15217209 зазначено, що власником
зазначеного вище нерухомого майна є
ОСОБА_2 на підставі рішення
Дніпровського районного суду м.
Херсона від 07.06.2007 року.

Таким чином на час укладення даного
договору купівлі-продажу ОСОБА_2 мала
зареєстроване в установленому порядку
право власності на нерухоме майно, тому
підстав вважати, що на час укладення
договору купівлі-продажу від 20.07.2007
року недодержано умови, встановлені ст.
203 ЦК України у суду не має. Що в свою
чергу не тягне визнання правочину
недійсним в порядку ч. 1 ст. 215 ЦК
України.

Відповідно до інформації з ХДБТІ від
27.02.2012 року зазначено, що право
власності на окремо розташовану
споруду літ «Б» за адресою АДРЕСА_1
оформлено на територіальну громаду м.
Херсона в особі Херсонської міської
ради, згідно свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 28.12.2006
року та на ОСОБА_1, згідно договору
купівлі-продажу від 20.07.2007 року.

Таким чином встановлено, що на час
розгляду даної справи за ОСОБА_2 право
власності на наведене нерухоме майно
не зареєстроване.

02.10.2012 рішення Дніпровського районного
суду м. Херсона від 07.06.2007 року у
цивільній справі №2-2692/07 про визнання
права власності ОСОБА_2 на зазначений
вище склопункт за нововиявленими
обставинами.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської
області від 29.10.2013 року залишено без
змін рішення суду від 20.08.2013 року, яким
відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2
до ОСОБА_6 про визнання права власності
на склопункт НОМЕР_1 зі складом,
загальною площею 194,4 кв.м., що
знаходиться в АДРЕСА_1 на земельній
ділянці, площею 0,1136га. Підставою даного
позову зазначено, що померлий ОСОБА_6
уклав з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу
20.09.2004 року даного нерухомого майна, але
нотаріально даний договір не
оформлено, оскільки помер ОСОБА_6

Враховуючи, що в задоволені позову
відповідач ОСОБА_2 було відмовлено, що
відповідно та встановлено зазначеним
судовим рішенням факт, що договір
купівлі-продажу від 20.09.2004 року про
продаж зазначеного вище нерухомого
майна нотаріально не посвідчений та у
встановленому порядку
незареєстрованим.

Відповідно до ст. 220 ЦК України правочин
від 20.09.2004 року є нікчемним.

Наведеними рішеннями судів не
застосовано наслідки недійсності
нікчемного правочину та не прийнято
рішення про скасування записів про
державну реєстрацію прав власності.

Щодо такого способу захисту порушеного
права, як застосування наслідків
недійсності нікчемного правочину
зазначено у п. 7 постанови № 9 від 06.11.2009
року Пленуму Верховного Суду України
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними».

З роз'яснень Пленуму Верховного Суду
України у постанові № 9 від 06.11.2009 року
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» вбачається, що
вирішуючи спір про визнання правочину,
який підлягає нотаріальному
посвідченню дійсним, судам необхідно
враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК
України не застосовується до
правочинів, які підлягають
нотаріальному посвідченню, і державній
реєстрації, оскільки момент вчинення
таких правочинів відповідно до ст. 210 та
640 ЦК України пов'язується з державною
реєстрацією, тому вони не є укладеними
і не створюють прав та обов'язків для
сторін.

Також у п. 4 Постанови № 9 від 06.11.2009 року
роз'яснено, що нікчемний правочин є
недійсним через невідповідність його
вимогам закону та не потребує визнання
його таким судом.

У п. 10 даної постанови зазначено, що не
підлягають задоволенню позови
власників майна про визнання
недійсними наступних правочинів щодо
відчуження цього майна, які були
вчинені після недійсного правочину.
Також роз'яснено, що майно може бути
витребувано у особи, яка не є стороною
недійсного (нікчемного) правочину
шляхом подання віндикаційного позову.

Відповідно до ст. 388 ЦК України, право
подання віндикаціного позову належить
власнику майна.

Таким чином підстав для визнання
недійсним договору купівлі-продажу від
20.07.2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 не має, оскільки рішення суду
про визнання права власності за ОСОБА_2
на нерухоме майно скасоване, ухвалене
інше рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог, встановлено, що
правочин між ОСОБА_2 та померлим ОСОБА_6
від 20.09.2004 року є нікчемним, тому не
створює прав та обов'язків для його
сторін.

Згідно із свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно від 28.12.2006
року власником окремо розташованої
споруди літ. «Б», в АДРЕСА_1 є
територіальна громада м. Херсона в
особі Херсонської міської ради.

У витягу про реєстрацію права
власності від 01.02.2007 року зазначено що
право власності за територіальною
громадою м. Херсона в особі Херсонської
міської ради виникло на підставі
свідоцтва про право власності від
28.12.2006 року, виданого ХМР на підставі
рішення виконкому від 19.12.2006 року за
№592.

Відповідно до нотаріально
посвідченого договору №1315 від 02.03.2007
року позивач із третьою особою уклали
договір оренди нерухомого майна,
предметом якого зазначено - окремо
розташовані споруди літ. «Б», «В» за
адресою АДРЕСА_1.

У п. 11.1 даного договору зазначено, що
договір оренди діє з другого березня 2007
року до другого березня 2010 року.
Відповідно до п. 11.9 договору
передбачено можливість пролонгації
даного договору.

Додатковий договір № 4 до даного
договору оренди суд до уваги не бере,
оскільки він нотаріально не
посвідчений, а відповідно до ст. 793 ч. 2
ЦК передбачено нотаріальне
посвідчення нерухомого майна. Право
власності за територіальною громадою
міста Херсона зареєстроване саме на
нерухоме майно.

Представник третьої особи в судовому
засіданні не заперечувала того факту,
що позивач є орендарем комунального
майна, сплачує орендну плату,
користується спорудою літ. «Б» АДРЕСА_1

Суд погоджується з тим фактом, що
наявність реєстрації права власності
на зазначене нерухоме майно за ОСОБА_1
порушує права позивача як орендаря
нерухомого майна, позивач як орендар
володію на підставі договору з
власником майном (ст. 398 ЦК України), та
має права встановлені п. 6 Договору
оренди.

Разом з тим, враховуючи що власником
нерухомого майна є територіальна
громада міста Херсона в особі
Херсонської міської ради, наведені
вище обставини та факти встановлені
судом, суд вважає, що обраний спосіб
захисту не відповідає порушеному права
позивача, як орендаря, оскільки він не
ґрунтується на вимогам зазначених в
тексті рішення норм права та не
узгоджується з роз'ясненнями
наведеними в даному рішенні Пленуму
Верховного суду України, що містяться в
Постанові № 9 від 06.11.2009 року «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними». Таким чином позовні
вимоги є необґрунтованими в повному
об'ємі та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 60, 61, 88, 214, 215, 218 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних Товариства з
обмеженою відповідальністю «Зустріч»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2, Реєстраційної служби
Суворовського районного управління
юстиції у м. Херсоні, третя особа
Херсонська міська рада про визнання
договору недійсним, скасування
державної реєстрації права власності -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в 10-ти
денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

СуддяЗуб І. Ю.