Головуючий суду 1 інстанції - Головіна
Доповідач - Масенко Д.Є.
Справа № 434/1957/13-ц
Провадження № 22ц/782/1219/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого судді - Масенко Д.Є.,

суддів - Коротких О.Г., Орлова І.В.,

при секретарі - Соловей А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Луганську апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення Артемівського
районного суду м. Луганська від 24
лютого 2014 року у цивільній справі за
позовом ЛМКП «Теплокомуненерго» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми
заборгованості за надані послуги з
теплопостачання та гарячого
водопостачання, інфляційних
нарахувань та 3% річних, -

встановила:

Рішенням Артемівського районного суду
м. Луганська від 24 лютого 2014 року
позовні вимоги ЛМКП
«Теплокомуненерго» задоволено
частково, стягнуто з ОСОБА_2 борг з
оплати за послуги з теплопостачання та
гарячого водопостачання за період з
11.12.2009р. по 01.07.2012р. в сумі 6197,76грн. і
судовий збір 229,40грн. У задоволені
позовних вимог щодо стягнення
інфляційних нарахувань та 3 % річних
відмовлено через необґрунтованість, а
у стягненні боргу за період з 01.01.2000р. по
11.12.2009р. через пропуск строку позовної
давності. Позовні вимоги до ОСОБА_3
залишені без задоволення через
необґрунтованість.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2
звернувся з апеляційною скаргою та
посилаючись на неповноту встановлених
судом обставин, які мають значення для
справи, неправильність установлення
обставин внаслідок необґрунтованої
відмови у прийнятті доказів,
неправильного їх дослідження та
оцінки, неможливість подання доказів з
поважних причин та неправильне
застосування норм матеріального права
і порушення норм процесуального права,
просив рішення скасувати, ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення
осіб, які з'явились, дослідивши надані
докази, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
апеляційного суду дійшла до
наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. З огляду на положення
наведеної правової норми та доводи
апеляційної скарги, рішення підлягає
апеляційному перегляду тільки в
частині стягнення з ОСОБА_2 боргу з
оплати за послуги з теплопостачання та
гарячого водопостачання за період з
11.12.2009р. по 01.07.2012р. в сумі 6197,76грн. і
судового збору 229,40грн., оскільки у
задоволені позву в іншій частині ЛМКП
«Теплокомененерго» відмовлено і
позивачем воно не оскаржується в
апеляційному порядку, а апелянт не
посилається на інші підстави для
відмови у задоволені цих позовних
вимог, ніж наведені судом 1 інстанції.

Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом, обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні, під
час ухвалення рішення суд у числі інших
вирішує також питання, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються, які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин, яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Судова колегія вважає, що у даному
випадку судом першої інстанції ці
вимоги закону у повному обсязі
виконано.

Судом 1 інстанції було встановлено, що з
08.08.1994 року квартира АДРЕСА_1 перебуває
у власності відповідача ОСОБА_2, станом
на 31.12.2012р. відомості про зміну власника
квартири відсутні, особовий рахунок за
центральне опалення та гаряче
водопостачання № НОМЕР_1 відкрито на
відповідача ОСОБА_2 Згадана квартира
розташована у багатоквартирному
будинку та облаштована внутрішньо
будинковою системою центрального
опалення та гарячого водопостачання,
постачальником послуг є ЛМКП
«Теплокомуненерго». Плата за послуги
позивача розрахована згідно тарифів,
затверджених відповідним рішенням
Луганської міської ради.

Частково задовольняючи позов суд
першої інстанції виходив з того, що
письмовий договір про надання послуг з
централізованого опалення та гарячого
водопостачання між сторонами не
укладався, проте у період з 01.01.2000р. по
01.07.2012р. позивач надавав послуги у
квартиру АДРЕСА_1, а відповідач ОСОБА_2
частково сплачував за ці послуги. У
зв'язку з частковою сплатою ОСОБА_2
послуг позивача за згаданий період
виникла заборгованість в сумі 8302,01грн.

Враховуючи клопотання ОСОБА_2 про
застосування строку позовної давності
та застосувавши положення ст. 257 ЦПК
України суд 1 інстанції дійшов
висновку, що заборгованість за період з
01.01.2000р. по 11.12.2009р. не підлягає
стягненню через пропуск строку
позовної давності у три роки, тобто
стягненню підлягає сума основного
боргу 6197,76грн. за період з 11.12.2009р. по
01.07.2012р.

Розглядаючи спір судова колегія
вважає, що такий висновок суду є
обґрунтованим з наступних підстав.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Починаючи з 08.08.1994р. відповідач ОСОБА_2
є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.54),
квартира розташована у
багатоквартирному будинку і обладнана
системою централізованого опалення та
гарячого водопостачання, послуги з
яких надає позивач ЛМКП
«Теплокомуненерго» і за отримані
послуги ОСОБА_2 сплачує нерегулярно у
зв'язку з чим утворилась
заборгованість (а.с.5,6,8,9,24).

З огляду на положення наведеної норми
та обставини справи відповідач, як
власник квартири має сплачувати за
отримані послуги з централізованого
опалення та гарячого водопостачання.

Доводи апелянта стосовно припинення
його права власності на згадану
квартиру з березня 2006р. на увагу не
заслуговують, оскільки ані в суді 1
інстанції ані під час розгляду справи
апеляційним судом доказів цього
апелянтом не надано, а факт реєстрації
права власності згаданої квартири за
апелянтом станом на 31.12.2012р.
підтверджується довідкою МКП БТІ від
23.10.2013р. №15/43-745 (а.с.53).

Також, неґрунтовними є доводи апелянта
щодо невідповідності встановленій
формі розрахунку заборгованості від
24.04.2013р. (а.с.24), оскільки така форма
законодавством не передбачена, а свій
розрахунок апелянтом суду не надано.

Інші доводи апеляційної скарги
не є суттєвими і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суд з одних
лише формальних міркувань.

Колегія суддів керуючись ст. ст. 307,308
ЦПК України, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Артемівського районного суду
м. Луганська від 24 лютого 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно,
однак може бути оскаржена протягом 20
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: