У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2013 року
м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого -
судді Подзігун Г.В.

при секретарі -
Голубашенко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
скаргу ПАТ «Миколаївська
теплоелектроцентраль» на постанову
начальника Центрального відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції від 28.10.2013 року, -

В С Т А Н О
В И В :

ПАТ «Миколаївська
теплоелектроцентраль» звернулося до
суду зі скаргою на постанову
начальника Центрального відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції від 28.10.2013 року, в якій
зобов'язати Центральний ВДВС ММУЮ
скасувати постанову про закінчення
виконавчого провадження ВП №31930450 від
20.09.2013 року винесену державним
виконавцем Коваленко Є.О.

В обґрунтування своїх вимог заявник
вказував, що на виконанні у
Центральному відділі ДВС ММУЮ
знаходиться виконавче провадження з
примусового виконання судового наказу
№н-12-1932/10 виданого Центральним
районним судом м.Миколаєва 20.01.2011 року
про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«ТЕЦ» заборгованості в розмірі 4137,47грн.

Постановою державного виконавця
Коваленко Є.О. від 20.09.2013 року закінчено
виконавче провадження на підставі п.3
ч.1 ст.49, ст.59 ЗУ «Про виконавче
провадження».

У зв'язку з чим заявник звернувся до
начальника Центрального ВДВС ММУЮ
Бондара Д.В. зі скаргою на вищевказані
дії державного виконавця Коваленко
Є.О.

При цьому постановою начальника
Центрального ВДВС ММУЮ від 28.10.2013 року
порушень в діях державного виконавця
не виявлено.

Посилаючись на те, що дане рішення
державного виконавця Центрального
відділу ДВС ММУЮ Коваленко Є.О. та
постанова начальника Центрального
ВДВС ММУЮ є незаконними та порушує
права стягувача, останній просив
визнати неправомірними дії державного
виконавця Центрального відділу ДВС
ММУЮ Коваленко Є.О. щодо винисення
20.09.2013 року постанови про закінчення
виконавчого провадження і скасувати
постанову державного виконавця
Центрального відділу ДВС ММУЮ від
20.09.2013 року та зобов'язати державного
виконавця продовжити виконавче
провадження по справі на підставі ст.51
ЗУ «Про виконавче провадження».

Представник заявника в судове
засідання не з'явився, надав суду заяву
про розгляд справи за його відсутності,
вимоги заяви підримав.

Представник суб'єкта оскаржування в
судове засідання не з'явилася, надала
заяву про розгляд справи за її
відсутності, в задоволені скарги
просила відмовити.

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явився, про причини неявки до суду не
повідомив.

Ухвалою суду скарга розглянута за
відсутності учасників виконавчого
провадження.

Вивчивши доводи скарги, дослідивши
матеріали скарги, судом встановлено
наступне.

Відповідно до ст.124 Конституції України
та ст.14 ЦПК України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Згідно із ч.2 ст.2 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень здійснюють державні
виконавці, визначені Законом України
«Про державну виконавчу службу».

Державний виконавець, відповідно до
вимог ч.І. ст.6 Закону України «Про
виконавче провадження» зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб; вживати передбачених
цим Законом заходів примусового
виконання рішень, неупереджено,
своєчасно і в повному обсязі вчиняти
виконавчі дії (ч.І ст.11 цього Закону).

За правилами ст.383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Така ж можливість оскарження дій чи
бездіяльності державного виконавця
передбачена Законом України «Про
виконавче провадження», зокрема, у ст.82
вказаного Закону України «Про
виконавче провадження» зазначено, що
рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо ьиконання судового рішення
можуть бути оскаржені сторонами до
суду, який видав виконавчий документ, а
іншими учасниками виконавчого
провадження та особами, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Згідно п.З ч.І ст.49 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі смерті
боржника або оголошення померлим
стягувана чи боржника, визнання
безвісно відсутнім боржника або
стягувача, ліквідації юридичної особи -
сторони виконавчого провадження, якщо
виконання їх обов'язків чи вимог у
виконавчому провадженні не допускає
правонаступництва; виконавче
провадження підлягає закінченню.

Зі змісту п.п.2.13, 2.14 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02
квітня 2012 року за № 512/5, зареєстрованої
в Міністерстві юстиції України 02
квітня 2012 року за №489/20802, вбачається, що
у разі вибуття однієї із сторін
виконавчого провадження (у разі смерті
фізичної особи, припинення юридичної
особи, а також в інших випадках заміни
сторони у виконавчому провадженні),
якщо правовідносини допускають
правонаступництво, державний
виконавець з власної ініціативи або за
заявою сторони, а також сама
заінтересована сторона мають право
звернутися до суду із заявою про заміну
сторони виконавчого провадження її
правонаступником. На підставі
постановленої судом ухвали державний
виконавець своєю постановою, яка
затверджується начальником відділу,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, замінює назву
сторони виконавчого провадження.
Ухвала суду та постанова державного
виконавця долучаються до виконавчого
документа при його направленні за
належністю або поверненні його
стягувачу чи до суду.

Правонаступництво можливе на всіх
стадіях виконавчого провадження - з
моменту відкриття виконавчого
провадження до його закінчення. Після
заміни вибулої сторони виконавчого
провадження її правонаступником
державний виконавець продовжує
виконання виконавчого провадження в
порядку, встановленому Законом.

З матеріалів справи вбачається, що на
виконанні у Центральному відділі ДВС
ММУЮ знаходилось виконавче
провадження з примусового виконання
судового наказу №н-12-1932/10, яким з ОСОБА_1
на користь ВАТ «Миколаївська
теплоелектроцентраль»
(правонаступником якого є ПАТ
«Миколаївська теплоелектроцентраль»)
було стягнуто борг за теплову енергію в
сумі 4137,47грн.

Кореспонденція була направлена
державним виконавцем боржнику, але не
була вручена та повернулася з
відміткою, що адресат помер.

Внаслідок чого державним виконавцем
був складений акт про те, що за адресою
вказаною у виконавчому документі ніхто
не проживає, боржник ОСОБА_4 помер, та
20.09.2013 року державним виконавцем
винесена постанова про закінчення
виконавчого провадження на підставі
п.З ч.І ст.49 Закону України «Про
виконавче провадження», у зв'язку зі
смертю боржника.

Разом з тим, постановляючи постанову
про закінчення виконавчого
провадження саме з вищевказаних
підстав, старший державний виконавець
не вжив усіх необхідних заходів,
спрямованих на встановлення фактичних
обставин справи - встановлення
фактичного місцезнаходження боржника -
фізичної особи або перевірку
інформації, що зазначена у поштовому
повідомленні, зокрема не направив
запит до відповідних територіальних
органів МВС України щодо місця
реєстрації особи.

До того ж постановляючи
оскаржувану постанову, державний
виконавець не врахував положень п.1 ч.1
ст.37 Закону України «Про виконавче
провадження» щодо обов'язкового
зупинення виконавчого провадження у
разі смерті божника, якщо встановлені
судом правовідносини допускають
правонаступництво. В даному випадку,
права та обов'язки спадкодавця
безпосередньо не пов'язані з особою
спадкодавця, не мають суто особистого
характеру, а тому ст. 1219 ЦК України не
поширюється на спірні правовідносини і
вони допускають правонаступництво.

Враховуючи вищевикладене суд
дійшов висновку, що вимоги скарги
обгрунтовані та підлягають
задоволенню.

За такого слід визнати
неправомірними дії державного
виконавця Центрального відділу
Державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції Коваленко Є.О. щодо винесення
20.09.2013 року постанови про закінчення
виконавчого провадження щодо
стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«ТЕЦ» заборгованості в розмірі 4137,47
грн. та скасувати вищевказану
постанову про закінчення виконавчого
провадження.

Враховуючи вищевикладене суд,
дійшов висновку що вимоги скарги
підлягають задоволеню.

Керуючись ст.ст. 208-210 ЦПК України,
суд, -

У Х В А
Л И В:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірною постанову
начальника Центрального ВДВС ММУЮ
Бондара Д.В. від 28.10.2013 року .

Визнати неправомірними дії державного
виконавця Центрального відділу
Державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції Коваленко Є.О. щодо винесення
20.09.2013 року постанови про закінчення
виконавчого провадження щодо
стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«ТЕЦ» заборгованості в розмірі 4137,47
грн.

Скасувати постанову державного
виконавця Центрального відділу
Державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції від 20.09.2013 року про закінчення
виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена через суд
першої інстанції до апеляційного суду
Миколаївської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом п'яти днів
з дня її проголошення.

СУДДЯ
Г.В. ПОДЗІГУН