АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №-22-ц/790/2362/2014
Справа № 642/9475/13ц
Доповідач - Міненкова Н.О.
Категорія - сімейні.
20 березня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
Головуючої судді -
Суддів - Гальянової І.Г.
Секретар - Галушко Т.С.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Ленінського районного суду м. Харкова
від 17 лютого 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл
в жовтні 2013 року у суд звернулася
позивачка просила в порядку розподілу
спільного майна подружжя визнати за
відповідачем право власності на
автомобіль реєстраційний номер НОМЕР_1,
газову плиту, пральну машину,
двоспальне ліжко, багатофункціональне
обладнання, а їй виплати компенсацію за
обґрунтування позову посилалась на те,
що вказане майно було придбано в період
шлюбу. Загальна вартість спільно
ОСОБА_3 проти позову заперечував
та вказував, що майно яке зазначено в
позовній заяві не знаходилося у
спільній власності на час розірвання
шлюбу. Усі суперечки щодо розподілу
майна були вирішені при вирішені спору
про розірвання шлюбу і ці обставини
зафіксовані в рішенні.
Рішенням Ленінського районного
суду м. Харкова від 17 лютого 2014 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодилась з рішенням ОСОБА_2 й
у апеляційній скарзі просить його
скасувати як необґрунтоване.

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вислухавши сторони, судова колегія не
знаходить підстави для задоволення
апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається,
що рішенням Ленінського районного суду
м. Харкова від 02 серпня 2012 року шлюб між
сторонами був розірваний. В рішенні
зазначено, що суперечок про розподіл
майна між сторонами не має.
Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог щодо визнання права на
компенсацію ? частини вартості
автомобіля, що був придбаний під час
шлюбу, суд першої інстанції виходив з
того, що дійсно автомобіль було
придбано 29 жовтня 2009 року під час шлюбу,
але на час розгляду справи власником
транспортного засобу була ОСОБА_4. Дата
операції щодо перереєстрації права
власності 29.05.2012 року( а.с. 44,47), у зв'язку
з чим суд першої інстанції зазначив, що
це є перешкодою для розгляду справи
щодо вказаних вимог, так як вимоги до
нового власника автомобіля, щодо
визнання угоди недійсною позивачкою не
заявлялися. Між тим, остання не
позбавлена права такі вимоги заявити,
як і вимоги щодо стягнення компенсації
вартості ? частини автомобіля
безпосередньо до колишнього чоловіка,
якщо буде встановлено, що відчуження
спірного автомобіля було здійснено
без згоди дружини. ( на час відчуження
автомобіля сторони перебували в
шлюбі.).

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог про стягнення
компенсації вартості 12 частини іншого
майна зазначеного в позові суд першої
інстанції виходив із недоведеності
позовних вимог.

Судовим розглядом було
встановлено і ці обставини підтвердила
позивачка, що сторони під час шлюбу
проживали разом з батьками відповідача
у квартирі, що належала їм на праві
власності. Зазначаючи майно, яке було
придбане під час шлюбу, позивачка не
довела в суді наявність спільно
нажитого майна на час припинення
спільного ведення господарства та не
зазначила джерело та час його
придбання.

Відповідно до ч. 4 ст. 65 Сімейного
Кодексу до складу майна, що підлягає
поділу, включається загальне майно
подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи, та те, що знаходиться у
третіх осіб.

У зв'язку з тим, що позивачкою не
надано доказів придбання зазначеного в
позовній заяві майна під час шлюбу, час
його придбання( крім автомобіля) та
його наявність на час розгляду справи,
суд обґрунтовано відмовив в
задоволенні позову, у зв'язку із його
недоведеністю, що, між іншим, не
позбавляє права на звернення у суд при
умові надання належних доказів.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Ні в суді першої інстанції так і в
суді апеляційної інстанції позивачка
не надала належних доказів на
підтвердження своїх вимог, та не
пояснила, чому в рішенні Ленінського
районного суду м. Харкова за її позовом
до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу від 02
серпня 2012 року зазначено, що між
сторонами відсутні суперечки щодо
розподілу майна( а.с.4).

При таких обставинах, судова
колегія вважає, що підстави для
скасування рішення суду першої
інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,317,319 ЦПК
України судова колегія,

у х в а л и
л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного
суду м. Харкова від 17 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
після її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя -

Судді -