Справа № 2-34/11
У х в а л а

Іменем України

22 січня 2014 року
м.
Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області

у складі: судді - Заверюха В.О.,

при секретарі - Червинській
І.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні, в залі суду в м.
Білгород-Дністровському заяву ОСОБА_1
про забезпечення позову по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, виконавчого комітету
Білгород-Дністровської міської ради
Одеської області, треті особи - ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання
свідоцтва про право власності частково
недійсним та усунення перешкод у
користуванні приміщенням загального
користування, та цивільну справу за
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_9, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору
Білгород-Дністровське МБТІ,
Білгород-дністровська міська рада про
визначення порядку користування
земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
знаходиться цивільна справа за
позовною ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, виконавчого комітету
Білгород-Дністровської міської ради
Одеської області, треті особи - ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання
свідоцтва про право власності частково
недійсним та усунення перешкод у
користуванні приміщенням загального
користування, та цивільну справу за
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_9, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору
Білгород-Дністровське МБТІ,
Білгород-дністровська міська рада про
визначення порядку користування
земельною ділянкою.

21.01.2014 року до суду надійшла заява
ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій
заявник просить суд вжити заходи
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на нерухоме майно відповідачів
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у вигляді 53/100
частин домобудівлі, яка розташована
АДРЕСА_1.

Розглянувши заяву про забезпечення
позову, а також вивчивши додані до зави
письмові докази, якими вона
обґрунтовується, приходжу до
наступного.

Згідно положень ст. 151 ЦПК України суд
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити, передбачені цим
Кодексом, заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову
повинно бути зазначено: 1) причини, у
зв'язку з якими потрібно забезпечити
позов; 2) вид забезпечення позову, який
належить застосувати, з
обґрунтуванням його необхідності; 3)
інші відомості, потрібні для
забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається
на будь-якій стадії розгляду справи,
якщо невжиття заходів забезпечення
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно ст. 152 ЦПК України позов
забезпечується: накладенням арешту на
майно або грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб; 2) забороною вчиняти
певні дії; 3) встановленням обов'язку
вчинити певні дії; 4) забороною іншим
особам здійснювати платежі або
передавати майно відповідачеві чи
виконувати щодо нього інші
зобов'язання; 5) зупиненням продажу
арештованого майна, якщо подано позов
про визнання права власності на це
майно і про зняття з нього

арешту; 6) зупиненням стягнення на
підставі виконавчого документа, який
оскаржується боржником у судовому
порядку; 7) передачею речі, яка є
предметом спору, на зберігання іншим
особам.

У разі необхідності судом можуть
бути застосовані інші види
забезпечення позову. суд може
застосувати кілька видів
забезпечення позову.

Види забезпечення позову мають
бути співмірними із заявленими
позивачем вимогами.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України
заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без

повідомлення відповідача та інших
осіб, які беруть участь у

справі.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р.
«Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема,
в тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати
особа, котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. Вирішуючи питання
про забезпечення позову, суд має брати
до уваги інтереси не тільки позивача,
а й інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів.

Суд, встановивши, що заяву про
забезпечення позову подано без
додержання вимог статті 151 цього
Кодексу, повертає її заявнику, про що
постановляє ухвалу.

Отже вважаю, що позивачем на порушення
приписів ст. 151 ЦПК України не доведено
чому саме невжиття заходу забезпечення
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду, адже справа за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 розглядається з 2006 року, та з
моменту подання ОСОБА_1 позову та за
весь час розгляду даної справи в суді
відповідачами не було здійснено жодних
дій на відчуження спірного нерухомого
майна, як на то посилається у своїй
заяві ОСОБА_1, таким чином заявник не
надає суду належні докази, щодо спроб
відповідачів вчинити певні дії, які
можуть в подальшому ускладнити
виконання рішення суду.

З урахування викладеного суд приходить
до висновку, що заява ОСОБА_1 про
забезпечення позову підлягає
поверненню позивачу.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову -
повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена
апеляційного суду Одеської області
протягом п'яти днів з дня отримання її
копії.

Суддя