Справа № 434/9352/13-ц
Провадження № 2/434/1129/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/Мотивована частина/

17 квітня 2014 року Артемівський
районний суд м. Луганська

у складі головуючого судді
Морозової С.М.

при секретарі
Івановій І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Луганська
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в
користуванні власністю та вселення,

В С Т А Н О В И В

Позивач просить суд усунути для нього
перешкоди в користуванні своєю
власністю у вигляді 1/3 частки квартири
за адресою: АДРЕСА_1 шляхом його
вселення до вищезазначеної квартири,
зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 його жінку
та дочку не чинити перешкоди ОСОБА_1 у
користуванні квартирою та передати
йому ключі від квартири, посилаючись на
наступні обставини.

На підставі свідоцтва про право
власності від 29.07.1997 року сторонам по
справі в рівних частках належить
квартира за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач, посилаючись на те, що з жовтня
2013 року його дружина ОСОБА_2, з якою він
до цього часу знаходиться в
зареєстрованому шлюбі, забрала в нього
ключі від квартири та не пускає його в
квартиру, просить суд усунути йому
перешкоди в користуванні квартирою,
вселити його в спірну квартиру та
зобов'язати відповідачів надати йому
ключі від квартири.

Відповідачки позов не визнали, суду
пояснили, що до 2003 року позивач
проживав в квартирі, але зловживав
спиртними напоями, влаштовував сварки,
застосовував силу, що впливало на їх
стан здоров'я.

З 2003 року позивач в квартирі не
проживає, комунальні послуги не
сплачував, прийшов тільки в жовтні 2013
року, став їм погрожувати, тому вони
заперечують проти спільного
проживання з ним в одній квартирі.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши сторони, представника
відповідачів, розглянувши справу в
межах заявлених позовних вимог і
наданих сторонами доказів, оцінивши
докази відповідно до вимог ЦПК України,
суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що на підставі
свідоцтва про право власності видане
відділом по приватизації житлового
фонду Луганської міської ради від
29.07.1997 року право власності на квартиру
АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2,
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частках.

Згідно довідки адміністрації філії № 2
МКП «Центржилком» від 07.11.2013 року
ОСОБА_1 дійсно мешкає за адресою:
АДРЕСА_1 зі складом сім'ї: ОСОБА_2 -
дружина, ОСОБА_3 - дочка.

З довідки № 580 від 08.08.2007 року, довідки №
680 від 21.10.2008 року голови ВКК
Новопсковської центральної районної
лікарні вбачається, що ОСОБА_4 потребує
постійного стороннього догляду.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_4
померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Аналізуючи зібрані по справі докази,
суд приходить до наступних висновків.

Ст.41 Конституції України вказано, що
кожен має право володіти,
користуватися та розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.

Ст.319 ЦК України передбачає, що власник
володіє, користується та
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Ст.321 ЦК України передбачає, що право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Судом встановлено, що позивач з 1997 року
є власником 1/3 частини спірної
квартири, як власник він мав та має
право володіти, користуватися та
розпоряджатися своїм майном на власний
розсуд і до цього часу він цього права
не позбавлений. Тривалий час позивач
знаходився зі своєю матір'ю ОСОБА_4, яка
мешкала в АДРЕСА_2 та яка потребувала
стороннього догляду, але ця обставина
не може бути підставою для позбавлення
позивача права власності, оскільки це
не передбачено діючим законодавством,
а навпаки згідно ст.321 ЦК України право
власності є непорушним.

Посилання відповідачів на те, що
позивач не сплачував комунальні
послуги і ця обставина є підставою для
відмови в задоволенні позову, суд не
приймає до уваги, оскільки відповідачі
мешкали в квартирі, користувалися
комунальними послугами з приводу
електроенергії, газу, тепла і повинні
були сплачувати використані ними
послуги. Разом з тим, якщо якусь частину
комунальних витрат повинен нести
позивач, відповідачі не позбавлені
права звернутися до суду з відповідним
позовом.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що з 1987
року вони сусіди з ОСОБА_1. З позивачем
ОСОБА_1 у неї неприязні стосунки, вони
посварилися, коли позивач в стані
алкогольного сп'яніння виганяв
відповідачку з дитиною з квартири.
Приблизно з 2003 року позивач не проживає
в квартирі. У той час, коли він проживав
разом з дружиною та дочкою, позивач
постійно зловживав спиртними напоями,
влаштовував сварки, виганяв дружину з
дочкою з квартири і вони іноді ночували
у них в квартирі.

Ст.150 ЖК України передбачає, що
громадяни, які мають у приватній
власності будинок /частину будинку/,
квартиру, користуються ним /нею/ для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Суд не може прийняти до уваги посилання
відповідачів на те, що мешкаючи в
спірній квартирі з 1997 року по 2003 рік,
позивач влаштовував сварки,
застосовував силу, оскільки в даний
момент ними не надані докази такої
поведінки позивача в квартирі і єдина
сварка яка була в квартирі в жовтні 2013
року, пов'язана з тим, що відповідачі
відмовлялися пускати позивача в
квартиру, а протиправна поведінка
позивача при наявності доказів може
бути підставою для звернення з
відповідною заявою до правоохоронних
органів та вирішення питання про
притягнення до кримінальної
відповідальності.

Таким чином, суд вважає, що позивач як
власник 1/3 частини квартири за адресою:
АДРЕСА_1, який знаходиться в
зареєстрованому шлюбі з відповідачкою,
який не має іншого житла, не
позбавлений свого права власності та
права розпоряджатися своєю власністю
на свій розсуд, має право на вселення в
спірну квартиру, оскільки ніяких
передбачених законом підстав для
позбавлення позивача житла
відповідачі суду не надали, всі
пояснення відповідачів не мають
ніякого відношення до правової сторони
спору.

На підставі ст.41 Конституції України,
ст.ст. 319, 321 ЦК України, ст.150 ЖК України,
керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
усунення перешкод в користуванні
власністю та вселення задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити
перешкод ОСОБА_1 у користування
квартирою: за адресою: АДРЕСА_1 та
передати йому ключі від квартири.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру за адресою:
АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня
проголошення рішення шляхом подачі
скарги до апеляційного суду Луганської
області через Артемівський районний
суд м. Луганська.

Суддя: