Справа № 740/805/14
Провадження № 2/740/346/14
М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Ніжинський міськрайонний суд
Чернігівської області
в складі: головуючої-судді Пантелієнко
при секретарі Філоненко О.В.,
представника позивачів ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ніжині справу за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
до Стодольської сільської ради, третя
особа Реєстраційна служба Ніжинського
міськрайонного управління юстиції про
визнання права власності,-
Позивачі звернулись до суду з позовом
про визнання за кожним з них права
власності на 1/6 частину житлового
будинку АДРЕСА_1 як за колишніми
членами робітничого двору посилаючись
на те, що Реєстраційна служба
Ніжинського міськрайонного управління
юстиції відмовляє їм в оформленні
В судовому засіданні представник
позивачів ОСОБА_2 пояснив, що станом на
15.04.1991 року житловий будинок АДРЕСА_1
мав статус робітничого двору. ОСОБА_3,
її чоловік ОСОБА_8 та четверо їх синів
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 як
члени робітничого двору набули права
власності на 1/6 частину будинку кожен
оскільки проживали в даному будинку.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер. 25.09.2013 року
позивачі звернулись до реєстраційної
служби Ніжинського міськрайонного
управління юстиції з заявами про
реєстрацію права власності на 1/6
частину будинку за кожним з них, але
отримали відмову, так як в них відсутні
правовстановлюючі документи на
будинок. Враховуючи викладене просив
суд визнати право власності на 1/6
частну житлового будинку АДРЕСА_1, за
Відповідач представник Стодольської
сільської ради Ніжинського району в
судове засідання не з'явився
надіславши заяву про визнання
позовних вимог і розгляд справи в його
Заслухавши представника позивачів,
дослідивши письмові докази, що є в
матеріалах справи, суд приходить до
наступних висновків.
Відповідно до довідки-характеристики
Ніжинського МБТІ від 18.11.2013 року (а.с.6)
право власності на житловий будинок
АДРЕСА_1 не зареєстроване ні за ким.
На а.с 8-12 містяться листи Реєстраційної
служби Ніжинського міськрайонного
управління юстиції від 27.11.2013 року
адресовані позивачам з яких
вбачається, що позивачам відмовлено в
реєстрації за ними права власності на
будинок АДРЕСА_1 так як ними не надано
жодного документу на підтвердження їх
права власності як того вимагає ст. 19
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень».
Відповідно до довідки виконкому
с/ради с. Стодоли індивідуальним
забудовником житлового будинку
АДРЕСА_1 був ОСОБА_9 (а.с. 46), який є
батьком позивачки ОСОБА_3 і побудував
будинок власними силами та за власний
кошт як індивідуальний забудовник.
Свідоцтвом про смерть, що на а.с. 47,
доводиться що ОСОБА_9 помер
Відповідно до довідки Стодольської
сільської ради від 17.10.2013 року станом
на 15.04.1991 рік домоволодіння,
розташоване по АДРЕСА_1 відносилось до
типу робітничого двору в якому мешкали
ОСОБА_3 - власник, ОСОБА_8 - чоловік,
ОСОБА_5 - син, ОСОБА_4 - син ОСОБА_6 - син
ОСОБА_7 - син (а.с 4).
Як суспільна група, робітничий двір
існував до 15 квітня 1991 року, тобто, до
прийняття постанови Верховної
Ради Української РСР № 885 - ХІІ, якою
було введено в дію Закон України «Про
Згідно роз'яснень п. 6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності» від
22 грудня 1995 року № 20, до правовідносин,
які виникли до прийняття 15 квітня
1991року Закону України «Про власність»,
застосовується чинне на той час
Таким чином після сметрі ОСОБА_9, який
був індивідуальним забудовником
робітничого двору і помер ІНФОРМАЦІЯ_2
відкрилась спадщина. Дані
правовідносини регламентуються ст. 549
ЦК Української РСР (в ред. 1964 року),
відповідно до якої ОСОБА_3, яка є
донькою і спадкоємицею по заповіту від
18.12.1990 року (а.с. 49), фактично вступила у
спадщину оскільки проживала в даному
будинку разом із батьком і вважається
спадкоємицею яка прийняла спадщину.
Як встановлено в судовому засіданні
ОСОБА_3 є єдиною спадкоємицею після
Суд не може погодитись з вимогою
представника позивачів, які є дітьми
ОСОБА_3 - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
щодо їх права на частки у
будинковолодінні, оскільки спірне
господарство не віднесено до
суспільної групи колгоспного двору. Не
заслуговують на увагу і посилання
представника позивача на вимоги
постанови Верховної Ради
Української РСР № 885 - ХІІ , оскільки
правовідносини виникли до її прийняття
тому має застосовуватись
законодавство чинне на час відкриття
Таким чином позивачка ОСОБА_3 має
право на спадкування всього належного
її батьку майна, тобто будинку в цілому,
однак вона не заявляє вимог щодо
визнання за нею права власності в
порядку спадкування, а просить визнати
право власності з інших підстав, з
посиланням на Закон від 15 квітня 1991
року, визначивши з цих підстав свою
частку в розмірі 1/6 частини. З огляду
на викладене, інші позивачі, які є її
дітьми не мають права вимагати
визнання за ними права власності на
частки в будинку, оскільки сам лише
факт проживання та реєстрації в
будинку на момент смерті його
забудовника ОСОБА_9, не породжує
виникнення права власності за даними
Оскільки суд не може вийти за межі
заявлених вимог як і не може змінити
підстави позову з власної ініціативи, а
представник позивачів наполягає на
підставах зазначених в позовній заяві,
в задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись ст. 549 ЦК Української РСР (в
ред. 01.01.1964 року), Постановою Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності» від
22 грудня 1995 року № 20, ст. ст.213 - 215 ЦПК
України суд -
В задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Стодольської
сільської ради, третя особа
Реєстраційна служба Ніжинського
міськрайонного управління юстиції про
визнання права власності, відмовити.
Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Чернігівської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в
10-ти денний строк з дня його
проголошення апеляційної скарги.

Суддя Ніжинського

міськрайонного суду
В.Г.
Пантелієнко