Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/783/1231/14
Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого судді
Приколоти Т.І.

суддів
Тропак О.В., Федоришина А.В.

з участю секретаря
Брикайло М.В.

з участю
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Галицького районного суду м.
Львова від 9 грудня 2013 року, по справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, з участю
третьої особи органу опіки та
піклування Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради,
про усунення перешкод у вихованні
дитини,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Галицького районного суду м.
Львова від 9 грудня 2013 року позов
задоволено частково. Ухвалено
встановити ОСОБА_4 дні та час для
зустрічей з сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
кожну суботу кожного місяця з 10.00 год.
до 16.00 год.; протягом двох тижнів, під
час відпустки, у літній період кожного
року, три дні протягом різдвяних
канікул з 5 січня по 7 січня включно,
кожного року.

Рішення оскаржила ОСОБА_2 У своїй
апеляційній скарзі апелянт
посилається на те, що вказане рішення
не ґрунтується на вимогах закону,
ухвалене з порушенням норм
матеріального і процесуального права.
Просить рішення змінити, встановивши
позивачеві час побачень з сином кожну
суботу кожного місяця з 10.00 год. до 14.00
год. Зазначає, що позивач зловживає та
маніпулює своїми батьківськими
правами та дитиною для задоволення
своїх майнових інтересів у справі про
поділ майна подружжя. Вказує, що ОСОБА_4
не здатний забезпечити дотримання
режиму дня та правильного харчування
дитини; збільшення часу побачень
позивача з дитиною суперечить правам
дитини та її (апелянта) правам.

ОСОБА_4, посилаючись на законність
оскаржуваного рішення, просить
апеляційну скаргу відхилити, рішення
суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, перевіривши матеріали справи
в межах доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
слід відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. На
підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини, визнані сторонами, не
підлягають доказуванню.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Встановлено, що сторони перебували в
шлюбі з 23 вересня 2005 року, який
розірвано 19 грудня 2011 року (а.с.5). Вони є
батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).
Сторони проживають окремо. Дитина
проживає з відповідачем у квартирі
АДРЕСА_1. Сторони в добровільному
порядку не досягли згоди щодо
виховання їх дитини. Вони перебувають у
неприязних відносинах, між ними
виникають конфлікти, що неодноразово
було предметом розгляду
правоохоронних органів.

За заявою позивача органом опіки
Галицької районної адміністрації
Львівської міської ради від 1 лютого 2012
року йому встановлено час зустрічей із
сином - ОСОБА_5 кожної суботи щомісяця з
10 до 14 години. Згідно із ст. 158 СК України
рішення органу опіки та піклування є
обов'язковим до виконання. Згідно з
витягом з протоколу засідання комісії
з питань захисту прав дитини Галицької
районної адміністрації від 15 серпня 2012
року №15, вирішено недоцільним
збільшення днів та часу зустрічей
позивача з сином сторін, оскільки мати
дитини - ОСОБА_2 ухиляється від
виконання рішення Галицької районної
адміністрації як органу опіки та
піклування, про призначення днів та
часу зустрічей з малолітнім сином. З
врахуванням аналізу наявних у справі
доказів, суд вважав такий висновок
необґрунтованим, оскільки він
суперечить інтересам дитини та
викликаний неспроможністю органу
опіки та піклування забезпечити
виконання свого ж рішення через
неправомірну поведінку відповідача. Із
наявною в матеріалах справи довідки,
виданої Львівським державним палацем
естетичного виховання учнівської
молоді, вбачається, що ОСОБА_5 згідно
розкладу занять щосуботи з 12 до 14
години відвідує танцювальний гурток,
що збігається із визначеним органом
опіки та піклування часом зустрічей
позивача з сином та становить значну
частину цього часу (а.с.118).

Враховуючи обставини справи, виходячи
із інтересів дитини, її віку, суд
прийшов до висновку, що позивачу слід
визначити час для спілкування з сином:
кожну суботу місяця з 10.00 год. до 16.00
год.; проводити відпустку протягом двох
тижнів у літній період кожного року, а
також три дні протягом різдвяних
канікул з 5 січня по 7 січня включно,
кожного року. При цьому суд виходив із
конституційних засад рівності прав та
обов'язків жінки і чоловіка, які
повинні порозумітися між собою щодо
виховання спільної дитини.
Відсутність батьківської лінії
виховання не сприятиме повноцінному
розвитку дитини на засадах сімейності,
почуттях любові та поваги до батьків,
взаємної допомоги та життєвої
підтримки.

Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про
права дитини, дитина, яка не проживає з
одним чи обома батьками, має право
підтримувати на регулярній основі
особисті і прямі контакти з обома
батьками, за винятком випадків, коли це
суперечить інтересам дитини. Судом не
встановлено, а відповідачем не
доведено, що спілкування позивача з
сином перешкоджатиме його нормальному
вихованню чи є шкідливим для нього, не
встановлено також, що дитина
відмовляється бачитись з батьком, чи
переносить їх зустрічі з негативними
емоціями, що, зокрема, стверджується
інформаційною довідкою органу опіки та
піклування Галицької районної
адміністрації про взаємовідносини
позивача з сином (а.с.90). Посилання
відповідача на негативну поведінку
позивача стосуються виключно
особистих конфліктних відносин сторін
між собою, а тому судом до уваги не
взято при вирішенні цього спору.

Відповідно до ст.ст. 141, 150 СК України,
мати, батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини. Розірвання
шлюбу між батьками, проживання їх
окремо від дитини не впливає на обсяг
їхніх прав і не звільняє від обов'язків
щодо дитини; батьки зобов'язані
виховувати дитину у дусі поваги до прав
та свобод інших людей; піклуватись про
здоров'я дитини, її фізичний і духовний
та моральний розвиток, виховувати
дитину в дусі поваги до прав і свобод
інших людей, любові до своєї сім'ї,
родини, свого народу, своєї
Батьківщини, забезпечувати здобуття
дитиною освіти, готувати її до
самостійного життя, поважати дитину.

Згідно зі ст. 159 СК України, якщо той із
батьків, з ким проживає дитина, чинить
перешкоди тому з батьків, хто проживає
окремо, у спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема, якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий з батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення цих перешкод. Суд визначає
способи участі одного із батьків у
вихованні дитини періодичні чи
систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання, тощо;
місце та час їхнього спілкування, з
урахуванням віку, стану здоров'я
дитини, поведінки батьків, а також
інших обставин, що мають істотне
значення.

При вирішенні цього спору слід
виходити з інтересів малолітнього
ОСОБА_5, положень та принципів
Загальної декларації прав людини,
прийнятої і проголошеної резолюцією
Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня
1948 року, Декларації прав дитини,
проголошеної Генеральною Асамблеєю
ООН 20 листопада 1959 року, Конвенції ООН
про права дитини, прийнятої та
відкритої для підписання, ратифікації
та приєднання 20 листопада 1989 року, яка
набрала чинності для України з 27
вересня 1991 року, Європейської
соціальної хартії, яка вступила в силу
1 липня 1999 року, Конституції України,
Закону України «Про охорону
дитинства» від 26 квітня 2001 року,
Сімейного кодексу України, згідно з
якими дитина внаслідок її фізичної і
розумової незрілості потребує
спеціальної охорони і піклування,
особливої уваги, має право на
особливий захист і допомогу для її
благополуччя та гармонійного розвитку.
Кожна дитина має право на проживання в
сім'ї разом з батьками або в сім'ї
одного з них та на піклування батьків.

Право на виховання дитини є одним із
найважливіших батьківських прав.
Водночас, це право є і обов'язком.

Згідно зі ст. 155 СК України здійснення
батьками своїх прав та виконання
обов'язків має ґрунтуватися на повазі
до прав дитини та її людської гідності.

Стаття 157 цього Кодексу передбачає, що
питання виховання дитини вирішується
батьками спільно. Той з батьків, хто
проживає окремо, зобов'язаний брати
участь у її вихованні і має право на
особисте спілкування з нею. Статтею 153
СК України встановлено, що мати, батько
та дитина мають право на безперешкодне
спілкування між собою.

Колегія суддів прийшла до висновку, що
слід погодитися із висновками суду
першої інстанції про встановлення
позивачеві днів та часу зустрічей з
сином сторін у обраному судом обсязі,
оскільки судом першої інстанції
враховано вік дитини та встановлені по
справі обставини.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.. 308,313, п.1
ч.1 ст.314, ст.ст. 315,319 ЦПК України, колегія
суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Галицького районного
суду м. Львова від 9 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України протягом двадцяти днів з
часу набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: