Номер провадження 22-ц/775/3585/2014
Номер провадження 22-ц/775/3585/2014
головуючий в I інстанції Якубенко О.Б.
суддя доповідач Никифоряк Л.П.
________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

11 квітня 2014 року апеляційний суд
Донецької області в складі:

Головуючого судді
Никифоряка Л.П.

суддів
Супрун М.Ю., Жарової Ю.І.

при секретарі судового засідання
Руденко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної шкоди, в
якій подано апеляційну скаргу ОСОБА_2
на рішення Куйбишевського районного
суду м. Донецька від 04 березня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

01 грудня 2010 року ОСОБА_1 звернулася в
суд з позовом до спадкоємця ОСОБА_2 із
вимогами про відшкодування шкоди
спричиненої пожежею, в обґрунтування
позову вказувала на те, що вона є
власником 2/3 частин АДРЕСА_1 в якому
сталася пожежа по вині спадкодавця
ОСОБА_3, який необережно поводився з
вогнем в результаті чого загинув.

Також позивач просила стягнути з
відповідача судові витрати.

Рішенням Куйбишевського районного
суду м. Донецька від 04 березня 2014 року
позов ОСОБА_1 задоволено частково,
стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача
матеріальну шкоду в розмірі 40097,33 грн.
та судові витрати в розмірі 4485,19грн.

З таким рішенням не погодився ОСОБА_2,
представник якого в апеляційній скарзі
просила скасувати рішення суду та
ухвалити нове яким в позові відмовити,
посилаючись на те що суд неповно
з'ясував обставини що мають істотне
значення для вирішення справи, зокрема
не врахував що відповідачу як власнику
1/3 частини АДРЕСА_1 пожежею також
спричинена шкода. Та судом не враховано
того, що пожежею було пошкоджено не
весь будинок а тільки певна його
частина. При цьому суд не врахував, що в
судовому засіданні позивач тільки
підтвердила витрати здійснені на
встановлення нових метало пластикових
вікон, та відсутні докази того, що вона
фактично понесла витрати на
відновлювальний ремонт, оскільки
ремонт будинку не здійснено.

У той же час, на думку апелянта судом не
вірно визначено витрати на правову
допомогу та витрати на проведення
експертних досліджень.

Заслухавши доповідача, пояснення
позивача та пояснення представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи та перевіривши наведені у
скарзі доводи, апеляційний суд вважає,
що апеляційну скаргу слід відхилити з
наступних підстав.

Рішенням суду встановлено, що позивачу
на праві власності належить 2/3 частки в
праві власності на АДРЕСА_1 та 15 серпня
2011 року в будинку сталася пожежа, яка
виникла по причині необережного
поводження з вогнем ОСОБА_3, в
результаті чого останній, якому
належала 1/3 частка будинку - загинув, та
суд виходячи з того, що в результаті
пожежі пошкоджено належне позивачу
ОСОБА_1 майно та вартість
відновлювального ремонту визначено в
ході судової будівельно-технічної
експертизи, стягнув із спадкоємця на її
користь шкоду в розмірі пропорційному
до її частики у праві власності.

Також суд з урахуванням письмових
доказів та наданого позивачем
розрахунку стягнув з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судові витрати пропорційно до
розміру задоволених позовних вимог.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги,
апеляційний суд визнає, що суд першої
інстанції повно встановив обставини
справи та визначив матеріальні норми,
якими регулюються спірні
правовідносини.

Задовольняючи позов, суд керувався
статтею 1231 Цивільного кодексу України
/надалі ЦК України/ та виходив із того,
що до спадкоємця переходить обов'язок
відшкодувати майнову шкоду (збитки),
яка була завдана спадкодавцем та
майнова і моральна шкода, яка була
завдана спадкодавцем, відшкодовується
спадкоємцями у межах вартості рухомого
чи нерухомого майна, яке було одержане
ними у спадщину.

Тобто, виходячи із змісту наведеної
норми спадкоємець у межах вартості
отриманого в спадщину нерухомого майна
відшкодовує шкоду завдану по вині
спадкодавця.

Судова колегія вважає, що причини
пожежі обґрунтовано актом про пожежу
від 15 серпня 2011 року - відповідно до
якого пожежа виникла 15 серпня 2011 року о
1820 годині в АДРЕСА_1, та встановлена
причина пожежі якою стало необережне
поводження ОСОБА_3 з вогнем при курінні
/а.с.33/.

Разом з тим, суд оцінюючи акт про пожежу
на який посилався позивач як на
підставу своїх вимог, обґрунтовано
виходив із його змісту, в якому
зафіксована причина виникнення пожежі,
яка сторонами не оспорювалсь - з огляду
що, суд дійшов обґрунтованого висновку
про те що наведений акт по своєму
змісту відповідає вимогам які до нього
ставляться, та є належними, допустимими
та достатніми доказом щодо причин
пожежі.

Згідно ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо доведе, що шкоди
завдано не з її вини. Отже дійсний зміст
наведеної норми свідчить про те, що в
даних деліктних зобов'язаннях
передбачено презумпцію вини, та якщо в
ході розгляду зазначена презумпція не
спростована, то вона є юридичною
підставою для висновку про наявність
вини заподіювача шкоди.

Та відповідно до встановлених
обставин, узгоджуються із
встановленими обставинами висновки
суду про те, що підтверджена вина саме
ОСОБА_3 в тому що сталася пожежа в
результаті якої пошкоджений належний
позивачу будинок, та наявні належні та
допустимі докази які вказують на
наявність причинного зв'язку між діями
ОСОБА_3 та спричиненням шкоди позивачу
пожежею, яка виникла через його
необережні дії.

Разом з тим, апеляційний суд виходить з
того, що в судовому засіданні
підтверджено те, що ОСОБА_2 реалізував
свої спадкові права та отримав у
спадщину належну ОСОБА_3 1/3 частку у
праві власності на АДРЕСА_1, вартість
якої становить 79236,67грн., про що
свідчить наявне в матеріалах справи
свідоцтво про право на спадщину від 12
квітня 2013 року /а.с. 126/ та висновок
судової будівельно-технічної
експертизи № 1566/24 від 14 травня 2013 року
/а.с.93-101/.

У той же час, згідно із частиною 2 статті
1192 ЦК України розмір збитків, що
підлягають відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Позивачем для підтвердження розміру
шкоди надано висновок експертного
дослідження № 03.09.12 від 05 вересня 2012
року /а.с. 15-26/, висновок судової
будівельно-технічної експертизи № 1566/24
від 14 травня 2013 року /а.с.93-101/ відповідно
до змісту яких вартість
відновлювального ремонту, виконання
якого необхідно для приведення АДРЕСА_1
в стан що передував пожежі 15 серпня 2011
року складає 57146,00грн.

Отже узгоджуються із вимогами чинного
законодавства та фактичними
обставинами у справі висновки суду
першої інстанції про те, що висновок
експертного дослідження та висновок
судової експертизи являються
належними, допустимими та достатніми
доказами в підтвердження обставин
встановлених судом щодо вартості
відновлювального ремонту та ринкової
вартості будинку 2 по вулиці Руставелі
в м.Донецьку.

Відповідально до частини 3 і 4 статті 10
ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених законом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджає про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України
письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяг із них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи.

Отже, якщо позивач для підтвердження
розміру шкоди надає висновок
спеціаліста та висновок експертизи, а
відповідач, заперечуючи проти цього
розміру, після виконання судом вимог ч.
4 ст. 10 ЦПК України не надає належних та
допустимих доказів на підтвердження
своїх заперечень, суд відповідно до
вимог ст. ст. 212, 213 ЦПК України ухвалює
рішення на підставі наявних у справі
доказів, оскільки відповідач у
порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України
ухилився від доведення обставин, на які
посилався.

З огляду на викладене суд обґрунтовано
виходив із того, що розмір шкоди,
завданої позивачеві, підтверджується
належними та допустимими письмовими
доказами, що були досліджені судом у
сукупності із іншими доказами.

Та при визначені розміру шкоди суд
обґрунтовано виходив із тих часток у
праві власності на АДРЕСА_1 які
належали сторонам, та у відповідності
до вимог чинного законодавства зменшив
розмір відшкодування позивачу
відповідно до її частки у праві
власності на АДРЕСА_1.

Що ж стосується доводу відповідача, про
те, що мали місце процесуальні
порушення при визначенні розміру
судових витрат що підлягали стягненню
з відповідача на користь позивача, то
такі доводи не заслуговують на увагу,
оскільки суд першої інстанції діяв у
відповідності норм чинного
законодавства України, та відповідач
не навів обставин у спростування
висновків суду у цій частині.

Із наведеного необхідно зробити
висновок, що судом першої інстанції
повно з'ясовані обставини та ухвалене
обґрунтоване рішення, на підставі норм
матеріального та процесуального права.

При цьому апеляційний суд виходить з
того, що відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи у
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду і
встановлених обставин справи в частині
що була предметом оскарження, та за
таких підстав, колегія апеляційного
суду вважає за необхідне відхилити
апеляційну скаргу, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Куйбишевського районного
суду м. Донецька від 04 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена протягом
двадцяти днів з моменту набрання
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: