Справа № 424/5708/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2014
Ровеньківський міський суд Луганської
області в складі: головуючого судді
Шумченко Л.В.,

при секретарі Запорожцевій С.С.,

за участю адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ровеньки позовну
заяву ОСОБА_2 до Підприємства «Довіра»
Ровеньківської міської організації
інвалідів Луганської обласної
організації всеукраїнської
громадської організації "Союз
організацій інвалідів України", третя
особа: ОСОБА_3, про відновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

16.09.2013 року ОСОБА_2 звернувся до
Ровеньківського міського суду
Луганської області з позовом до
Підприємства «Довіра» Ровеньківської
міської організації інвалідів
Луганської обласної організації
Всеукраїнської громадської
організації «Союз організацій
інвалідів України», третьої особи -
ОСОБА_3, про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди.

Заявлені вимоги мотивував тим, що з
23.06.2004 року працював в Підприємстві
«Довіра» Ровеньківської міської
організації інвалідів Луганської
обласної організації Всеукраїнської
громадської організації «Союз
організацій інвалідів України». З
01.10.2004 року на вказаному підприємстві
займав посаду штампувальника. По
ініціативі керівника підприємства він
написав заяву про звільнення. Після
виходу з відпустки, 16.08.2013 року наказом
керівника він був звільнений з
підприємства за згодою сторін. Своє
звільнення вважає незаконним, оскільки
заяву про звільнення він написав під
тиском. Для відновлення своїх прав
позивач просить суд поновити його на
посаді штампувальника 2 розряду,
стягнути з підприємства середній
заробіток за час вимушеного прогулу та
відшкодувати завдану йому моральну
шкоду в сумі 5 000 грн., яка полягає в
душевних стражданнях пов'язаних з
докладанням ним значних зусиль для
організації свого повсякденного життя
після звільнення.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлений позов,
просив суд його задовольнити.

Представник відповідача заявлений
позов не визнав, суду надав письмові
заперечення в яких зазначив, що
підприємство «Довіра» в якому працював
позивач є неприбутковим. Через
неспроможність виплачувати
працівникам заробітну плату, на зборах
23.07.2013 року присутнім було
запропоновано за бажанням звільнитися.
Після розмови з керівником, який йому
пояснив ситуацію, що склалася на
підприємстві, ОСОБА_2 написав заяву на
звільнення за згодою сторін з 16.08.2013
року.

16.08.2013 року було видано наказ про
звільнення позивача за згодою сторін.
Будь - якого тиску на позивача посадові
особи підприємства не здійснювали.

В судовому засіданні представник
відповідача просив суд відмовити в
задоволенні позову з підстав наведених
вище.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача, ОСОБА_3, в судовому
засіданні повідомив суд, що заявлений
позов вважає необґрунтованим, оскільки
заяву на звільнення ОСОБА_2 написав
добровільно, а тому, його доводи є
безпідставними.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що є головою
спілки інвалідів і був присутнім на
зборах трудового колективу 23.07.2013 року.
Також, свідок пояснив суду, що присутні
на зборах після заслуховування
інформації виступаючого виявили
бажання звільнитися. ОСОБА_2 не зборах
23.07.2013 року не було, так як він перебував
у відпустці. Коли він дізнався про
ситуацію, що склалася в підприємстві,
подав керівнику заяву про його
звільнення.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що є головою
зборів трудового колективу, був
присутнім на зборах трудового
колективу 23.07.2013 року, тиску на
працівників зі сторони керівництва
щодо написання заяв про їх звільнення
не було.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що працює
бухгалтером в підприємстві «Довіра»
Ровеньківської міської організації
інвалідів, була присутня на зборах
трудового колективу 23.07.2013 року. Також
пояснила, що в підприємства перед
ОСОБА_2 заборгованості не має. Керівник
підприємства розмовляв з ОСОБА_2 перед
його звільненням, тиску щодо написання
заяви про звільнення позивача зі
сторони керівництва не було.

Розглянувши подані документи,
заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь в розгляді справи, заслухавши
покази свідків, з`ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтуються
заявлений позов, оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.

22.06.2004 року наказом керівника
Підприємства «Довіра» Ровеньківської
міської організації інвалідів № 67 (а.с.
15), з 23.06.2004 року ОСОБА_2 було прийнято на
роботу учня штампувальника.

З 01.10.2004 року наказом керівника
Підприємства «Довіра» Ровеньківської
міської організації інвалідів № 93 (а.с.
16), ОСОБА_2 було переведено на посаду
штампувальника другого розряду.

23.07.2013 року в підприємстві «Довіра»
Ровеньківської міської організації
інвалідів були проведені загальні
збори трудового колективу на яких
присутнім було повідомлено про
збитковість підприємства та
неможливість проводити виплату
заробітної плати її працівникам. Також,
була доведена інформація, що якщо є
бажаючі звільнитися, для цього
потрібно написати відповідну заяву на
ім'я керівника.

Позивач подав на ім'я директора
підприємства «Довіра» заяву від 23.07.2013
року про звільнення за згодою сторін з
16.08.2013 року (а.с. 26).

16.08.2013 року наказом керівника
підприємства № 56 позивача було
звільнено з займаної посади за згодою
сторін, відповідно до ч.1 ст. 36 КЗпП.

Згідно довідки Підприємства «Довіра»
Ровеньківської міської організації
інвалідів (а.с. 29), заборгованості перед
ОСОБА_2 підприємство не має.

З врахуванням встановлених обставин,
суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 21 КЗпП, трудовий
договір є угода між працівником і
власником підприємства, установи,
організації або уповноваженим ним
органом чи фізичною особою, за якою
працівник зобов'язується виконувати
роботу, визначену цією угодою, з
підляганням внутрішньому трудовому
розпорядкові, а власник підприємства,
установи, організації або
уповноважений ним орган чи фізична
особа зобов'язується виплачувати
працівникові заробітну плату і
забезпечувати умови праці, необхідні
для виконання роботи, передбачені
законодавством про працю, колективним
договором і угодою сторін.

Згідно ст. 24 КЗпП укладення трудового
договору оформляється наказом чи
розпорядженням власника або
уповноваженого ним органу про
зарахування працівника на роботу.

Працівник має право розірвати трудовий
договір, укладений на невизначений
строк, попередивши про це власника або
уповноважений ним орган письмово за
два тижні (ст. 38 КЗпП).

Відповідно до ст. 36 ч.1 п.1 КЗпП
підставами припинення трудового
договору є угода сторін.

При домовленості між працівником і
власником підприємства, установи,
організації або уповноваженим ним
органом про припинення трудового
договору за п. 1 ст. 36 КЗпП (за згодою
сторін) договір припиняється в строк,
визначений сторонами (пункт 8 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду
судами трудових спорів»).

Таким чином з зазначеного вище слідує,
що рішення керівника Підприємства
«Довіра» Ровеньківської міської
організації інвалідів про звільнення
ОСОБА_2 за згодою сторін з 16.08.2013 року є
законним та таким, що повністю
узгоджується з вимогами чинного
законодавства України.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Суд критично оцінює доводи позивача
про здійснення на нього тиску щодо
написання заяви про звільнення,
оскільки вказана обставина недоведена
позивачем та спростовується показами
свідків допитаних в судовому
засіданні. Крім того, як слідує з заяви
на звільнення, заява була написана
ОСОБА_2 ще 23.07.2013 року, тобто, ще задовго
до його звільнення. Що не перешкоджало
позивачу відкликати подану ним заяву
чи звернутися до відповідних органів
для захисту своїх прав. Таких дій
позивач не вчинив.

Щодо вимог про стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди, суд
вважає, що заявлені вимоги носять
похідний характер від вимоги про
поновлення позивача на роботі у зв'язку
з чим також є необґрунтованими.

Враховуючи зазначене вище, суд вважає,
що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 21, 24, 36, 38, 232 КЗпП, ст.ст. 57 -
60, 213, 215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
Підприємства «Довіра» Ровеньківської
міської організації інвалідів
Луганської обласної організації
всеукраїнської громадської
організації "Союз організацій
інвалідів України", третя особа: ОСОБА_3,
про відновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу відмовити у зв'язку з
необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному суді Луганської області
через Ровеньківський міський суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення у повному обсязі, а
особами, які не були присутніми при
оголошенні рішення - у той же строк з
моменту отримання його копії.

Суддя
Л.В. Шумченко