22-ц/772/1299/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Вохмінова О. С.Категорія:
37Доповідач: Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2014 р. м. Вінниця Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Вінницької
області у складі:

головуючого: Голота Л.О.,

суддів Войтко Ю.Б.,
Стадник І.М.,

при секретарі: Куленко О.В.

за участю: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького
міського суду Вінницької області від
13.03.2014 року по справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3, третя особа Третя Вінницька
державна нотаріальна контора про
усунення від права на спадкування ,-

ВСТАНОВИЛА:

24.09.2013 року ОСОБА_2 звернулась в суд з
позовом до ОСОБА_3, третя особа Третя
Вінницька державна нотаріальна
контора про усунення від права на
спадкування за законом. У позові
просила усунути ОСОБА_3 від права на
спадкування за законом після смерті їх
матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1
року з тих підстав, що за життя матері
відповідач нічим їй не допомагав, хоча
вона потребувала допомоги, оскільки
важко хворіла.

Рішенням Вінницького міського
суду Вінницької області від 13.03.2014 року
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
першої інстанції, позивач подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення районного суду,
посилаючись на неповноту з»ясування
судом обставин, що мають значення для
справи і неправильне застосування
судом норм матеріального і
процесуального права та ухвалити нове
рішення, яким її позовні вимоги
задовольнити повністю.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення апелянта,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

За змістом ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права;
не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Частина 1 статті 303 ЦПК України
передбачає, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_4
Після її смерті відкрилась спадщина,
яка складається з 1/3 частки
двокімнатної квартири АДРЕСА_1.
Спадкоємці першої черги - син ОСОБА_3 та
донька ОСОБА_2 звернулись в Третю
Вінницьку нотаріальну контору з
заявами про прийняття спадщини.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що внаслідок тяжкої хвороби
ОСОБА_4 не могла забезпечити свій побут,
умови свого життя та потребувала
стороннього догляду, допомоги та
піклування, але оскільки позивачем не
доведений факт необхідності отримання
такої допомоги саме від відповідача та
його ухилення від надання допомоги, суд
першої інстанції прийшов до висновку
про відмову у задоволенні позовних
вимог.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції та
вважає їх обґрунтованими з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України
особа може бути усунена від права на
спадкування за законом, якщо судом буде
встановлено, що вона ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми
Закону, суд при вирішенні такої справи
згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України
повинен установити як факт ухилення
особи від надання спадкодавцеві
допомоги, так і факт перебування
спадкодавця в безпорадному стані через
похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво
та потребу спадкодавця в допомозі цієї
особи. А також враховувати поведінку
особи, розуміння нею свого обов'язку
щодо надання допомоги, її необхідність
для існування спадкодавця, наявність
можливості для цього та свідомого
невиконання такою особою
встановленого законом обов'язку.

Під безпорадним станом слід розуміти
безпомічність особи, неспроможність її
своїми силами через похилий вік, тяжку
хворобу або каліцтво фізично та
матеріально самостійно забезпечити
умови свого життя, у зв'язку з чим ця
особа потребує стороннього догляду,
допомоги та піклування.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 померла у
віці 55 років. З матеріалів справи
вбачається , що вона була інвалідом
третьої групи, інвалідність пов'язана з
аварією на ЧАЕС, страждала рядом
захворювань серцево-судинної системи,
легенів, та інфіковані трофічні
виразки обох гомілок, ожиріння ІІІ ст..
Відповідно довідки Центру первинної
медико-санітарної допомоги № 3 від
03.03.2014 року ОСОБА_4 за місцем проживання
часто відвідував дільничний терапевт,
хірург. В силу свого важкого стану
здоров»я хвора була не в змозі про себе
самостійно подбати та потребувала
сторонньої допомоги.

На підставі наявних в матеріалах
справи письмових доказів, показів
свідків суд першої інстанції вірно
прийшов висновку, що ОСОБА_4 була у
безпорадному стані та потребувала
сторонньої допомоги.

Ухилення особи від надання
спадкодавцеві, який потребував
допомоги, полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
уникнення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю,
тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій.

В ході розгляду справи судом
встановлено, що між сторонами у справі (
братом і сестрою) тривалий час існує
конфлікт з приводу володіння
квартирою, і оскільки позивачка
проживала постійно з матір»ю,
ОСОБА_3 намагаючись уникнути
конфліктів, навідував мати у
відсутність позивачки та надавав їй
необхідну матеріальну допомогу,
навідував хвору в лікарні.

В матеріалах справи відсутні докази,
які б підтвердили, що відповідач мав
матеріальну можливість надавати кошти
на лікування матері, та умисно
ухилявся від надання допомоги хворій
матері, усвідомлюючи при цьому свій
обов'язок. Враховуючи обсяг робіт, які
надавала матері позивачка , а саме
виводити до туалету, годувати та
приготування їжі, перев»язка ран,
позивач не довела також і того факту, чи
бажала мати приймати таку допомогу від
сина і чим міг він її надати належним
чином.

Судова колегія вважає, що суд
першої інстанції правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
постановивши ухвалу з додержанням
вимог закону, а тому апеляційна скарга
підлягає відхиленню .

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313-315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити, рішення Вінницького
міського суду Вінницької області від
13.03.2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Голота Л.О.

Судді:
Войтко Ю.Б.

Стадник І.М.