АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Савчук М.< Головуючий
суддя / По-батькові >.

суддів: Бреславського О.Г.,
Половінкіної Н.Ю.

секретар Скрипник С.В.

за участю : представника ОСОБА_1 -
ОСОБА_2, представника КС «Буковина»,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
кредитної спілки «Буковина» до ОСОБА_1
про усунення перешкод в користуванні
власністю шляхом виселення, за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, інтереси
якої за довіреністю представляє
ОСОБА_2, на заочне рішення
Строжинецького районного суду
Чернівецької області від 26 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2013 року кредитна спілка
«Буковина» звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_1 про усунення
перешкод в користуванні власністю
шляхом виселення.

Посилалася на те, що у зв'язку з
невиконанням умов кредитного договору
№001/2005 від 12 серпня 2008 р. ОСОБА_3 та
майновим поручителем ОСОБА_1, КС
«Буковина» на підставі акту ВДВС
Шевченківського МУЮ про реалізацію
предмета іпотеки від 03 серпня 2013 р. та
протоколу №24-0065/12-1 про проведення
прилюдних торгів з реалізації
нерухомого майна, що є предметом
іпотеки оформила право власності на
предмет забезпечення зобов'язань, саме:
на земельну ділянку площею 0,25га та на
житловий будинок з належними до нього
господарськими будівлями і побутовими
спорудами по АДРЕСА_1 що
підтверджується свідоцтвом про право
власності від 23 серпня 2012р.

Письмовою вимогою № 339 від 12 грудня 2012р.
КС «Буковина» попередила ОСОБА_1 про
перехід права власності на житловий
будинок та надала термін для
добровільного виселення з будинку.
Відповідачка дану вимогу не виконала.
Вимогою №245 від 28 серпня 2013 р. позивач
повторно

____________________________________________________________________

№ 22ц-502/2014 р.
Головуючий у 1 інстанції Дячук
О.О.

Категорія 42
доповідач Савчук
М.В.

попередила відповідача про звільнення
вищезазначеного будинку.

На сьогоднішній день КС
«Буковина», як власник житлового
будинку, має намір прийняти всі
необхідні заходи для покриття збитків,
зумовлених неналежним виконанням
ОСОБА_3 та її майновим поручителем
ОСОБА_1 боргових зобов'язань перед
спілкою.

Позивач просив усунути перешкоди у
здійсненні права користування,
володіння та розпорядження земельною
ділянкою та житловим будинком з
належними до нього господарськими
будівлями і побутовими спорудами, по
АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_1 з
указаного будинку. Стягнути з
відповідача на користь позивача
судовий збір.

Заочним рішенням Строжинецького
районного суду Чернівецької області
від 26 грудня 2013 року позов КС
«Буковина» задоволено.

Виселено ОСОБА_1 з житлового будинку по
АДРЕСА_1 Вирішено питання щодо судових
витрат.

Ухвалою суду від 27.01.2014 року в
задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд
вказаного заочного рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, інтереси
якої за довіреністю представляє
ОСОБА_2, просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Посилається на порушення судом норм
процесуального права, неповне
з'ясування фактичних обставин справи.

В запереченнях на апеляційну
скаргу КС «Буковина» просить
апеляційну скаргу відхилити, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін як законне та обґрунтоване.

Колегія суддів, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що у зв'язку з
невиконанням умов кредитного договору
боржником ОСОБА_3 та майновим
поручителем ОСОБА_1 КС «Буковина»
набула право власності на предмет
іпотеки - житловий будинок, і
відповідно до вимог ст. 387 ЦК України
має право витребувати своє майно від
особи, яка незаконно володіє ним.

Такі висновки суду ґрунтуються на
нормах матеріального права та на
підставі поданих сторонами доказів.

Судом установлено, що у зв'язку з
невиконанням умов кредитного договору
№ 001/2005 від 12 серпня 2008 року ОСОБА_3 та
майновим поручителем ОСОБА_1, КС
«Буковина» на підставі акту ВДВС
Шевченківського МУЮ про реалізацію
предмета іпотеки від 03 серпня 2013 року
та протоколу №24-0065/12-1 про проведення
прилюдних торгів з реалізації
нерухомого майна, що є предметом
іпотеки, оформила право власності на
предмет забезпечення зобов'язань, а
саме: на земельну ділянку площею 0,25 га
та на житловий будинок з належними до
нього господарськими будівлями і
побутовими спорудами по вул.
Закарпатській, 6, с. В. Кучурів
Сторожинецького району Чернівецької
області, що підтверджується свідоцтвом
про право власності від 23 серпня 2012
року, посвідченого приватним
нотаріусом Сторожинецького районного
нотаріального округу Чернівецької
області реєстровий №1462, витягом про
державну реєстрацію прав № 36275103 від
15.11.2012 року, виданого Чернівецьким КБТІ
та державним актом на земельну ділянку.
Відповідачка ОСОБА_1 зареєстрована
та проживає за адресою АДРЕСА_1

На письмові вимоги КС « Буковина» за №
339 від 12 грудня 2012 року та за № 245 від 28
серпня 2013 року відповідачка ОСОБА_1
добровільно у встановлений строк не
звільнила будинок, який належить на
праві власності позивачу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 40 ЗУ «Про
іпотеку» звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться у порядку, встановленому
законом.

Після прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в

іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору
всі мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 Житлового
кодексу Української РСР після
прийняття кредитором рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобовязані на письмову вимогу
іпотеко держателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги, якщо сторонами не погоджено
більший строк. Якщо громадяни не
звільняють жиле приміщення у
встановлений або інший погоджений
сторонами строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду.

Оскільки відповідачкою в
добровільному порядку вимоги щодо
звільнення будинку виконано не було,
колегія суддів вважає обґрунтованим
висновок суду першої інстанції про
виселення ОСОБА_1 із спірного будинку.

Необґрунтованими є доводи апелянта про
те, що суд першої інстанції неналежно
повідомив відповідача та її
представника про час та місце розгляду
справи, оскільки дана обставина не
впливає на висновки суду про
задоволення позову, оскільки заочне
рішення переглядалося судом першої
інстанції за заявою відповідача.

Посилання апелянта на позбавлення її
можливості подати клопотання про
зупинення розгляду справи у суді
першої інстанції також є
необґрунтованим, оскільки дане питання
вирішувалося судом першої інстанції та
апеляційним судом в процесі розгляду
справи, яким було відмовлено в його
задоволенні. Дана обставина також не
впливає на висновки суду про
задоволення позову.

Доводи, викладені в апеляційній
скарзі, були предметом судової
перевірки. Колегія суддів вважає
що,наведені в апеляційній скарзі
доводи висновків суду не спростовують.

З урахуванням наведеного колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляції не містять підстав
для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України
, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, інтереси
якої за довіреністю представляє
ОСОБА_2, відхилити.

Заочне рішення Строжинецького
районного суду Чернівецької області
від 26 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді :