Справа № 203/383/14-ц
Провадження № 2/0203/569/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2014 року Кіровський районний суд
міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді
Католікяна М.О.,

при секретарі Шаповал Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровськ
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
"Дніпрометробуд", третя особа -
Регіональне відділення Фонду
державного майна України по
Дніпропетровській області, про
визнання наказу недійсним, поновлення
на роботі, стягнення середньої
заробітної плати за час вимушеного
прогулу,

у с т а н о в и в:

17 січня 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до ПАТ "Дніпрометробуд",
третя особа - Регіональне відділення
Фонду державного майна України по
Дніпропетровській області, про
визнання наказу недійсним, поновлення
на роботі, стягнення середньої
заробітної плати за час вимушеного
прогулу. Свої позовні вимоги позивач
обґрунтував тим, що від 18.02.2011 р. він
працював у відповідача на посаді
юрисконсульта. 01.10.2013 р. головою
правління ПАТ "Дніпрометробуд" було
видано наказ про скорочення штату, у
тому числі й посади юрисконсульта. Цей
наказ було видано з порушенням
положень пункту 8.61, підпункту 8.97.8
статуту відповідача. Крім того,
позивача не було попереджено з
наступним звільнення за 2 місяці та не
запропоновано іншу роботу. 17.12.2013 р.
позивача було звільнено. Викладені
обставини стали причиною звернення
позивача до суду з позовом про визнання
наказу від 01.10.2013 р. недійсним,
поновлення на роботі, стягнення
середньої заробітної плати за час
вимушеного прогулу за період від 17.12.2013
р. по день ухвалення судом рішення
(а.с.а.с. 1 - 4).

У судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги у повному обсязі, а
представники відповідача, третьої
особи - заперечували проти їх
задоволення.

Заслухавши пояснення позивача,
представників відповідача, третьої
особи, дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про те, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 18.02.2011 р. за
наказом відповідача № 23-ок було
прийнято на посаду юрисконсульта (а.с.
5).

01 жовтня 2013 року відповідачем було
видано наказ № 92 про скорочення від
02.12.2013 р. штату, у тому числі посади
юрисконсульта. При цьому позивач
відмовився від ознайомлення із
вказаним наказом, про що свідчить
відповідний акт (а.с.а.с. 11, 38).

17 грудня 2013 року відповідачем було
видано наказ № 268-ок про звільнення
позивача у зв'язку із скороченням штату
(а.с. 16).

Позовна заява ОСОБА_1 базується на двох
доводах:

- наказ від 01.10.2013 р. було видано з
порушенням положень пункту 8.61,
підпункту 8.97.8 статуту відповідача
(відсутність погодження звільнення з
наглядовою радою);

- позивача не було попереджено про
наступне звільнення за 2 місяці та не
запропоновано іншу роботу.

На думку суду, приведені доводи є
необґрунтованими з наступних підстав.

Так, обсяг компетенції наглядової
ради дійсно визначено у пункті 8.61
статуту відповідача (а.с. 60-звор.).

Між тим, відповідно до підпункту
8.61.23 статуту (а.с. 61) наглядова рада
погоджує за поданням правління лише
організаційну структуру відповідача,
яка не є штатним розписом і за своїм
змістом та природою є геть іншим
документом (а.с.а.с. 73 - 80).

Таким чином, посилання позивача
на порушення відповідачем положень
пункту 8.61 статуту є помилковим.

Твердження позивача про
порушення приписів підпункту 8.97.8 також
є хибними, оскільки ця норма містить
повноваження правління лише із
внесення пропозицій щодо
організаційної структури відповідача,
його штатного розпису тощо.

Що стосується доводу позивача про
те, що його не було попереджено про
наступне звільнення за 2 місяці та не
запропоновано іншу роботу, то він
спростовується матеріалами справи, а
саме актом від 02.10.2013 р. та довідкою про
відсутність будь-яких вакансій у
період від 01.10.2013 р. по 31.12.2013 р. (а.с.а.с. 37,
38).

Відповідно до частин 1, 2 статті 11
Цивільного процесуального кодексу
України (далі - ЦПК) суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд.

Судом встановлено, що позивач,
висунувши вимогу про його поновлення
на роботі, не висунув відповідну вимогу
про скасування наказу № 268-ок від 17.12.2013
р. про його звільнення, що виключає
процесуальну можливість поновити його
на роботі. Відповідні заперечення
представником відповідача було
висловлено, проте позивач не
скористався своїм правом доповнити
позов такою вимогою.

Відтак, суд не вбачає підстав для
задоволення заявленого у справі
позову.

У порядку статті 88 ЦПК судові витрати
необхідно віднести на рахунок держави.

Керуючись статтями 4 - 11, 15, 18, 57 - 60, 79, 88,
208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного
процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

ОСОБА_1 у позові до Публічного
акціонерного товариства
"Дніпрометробуд", третя особа -
Регіональне відділення Фонду
державного майна України по
Дніпропетровській області, про
визнання наказу недійсним, поновлення
на роботі, стягнення середньої
заробітної плати за час вимушеного
прогулу відмовити.

Рішення набирає законної сили у
порядку, передбаченому статтею 223 ЦПК
України, і може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Кіровський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його постановлення. У разі якщо
рішення було постановлено за
відсутності особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення складено 07 квітня
2014 року.

Суддя
М.О. Католікян