Справа № 305/2810/13-ц
Провадження по справі № 2/305/146/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2014 року. Рахівський районний суд
Закарпатської області у складі:

головуючої - судді Марусяк М.О.

при секретарі - Беднар О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Рахів
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Великобичківської селищної ради
Рахівського району, третя особа без
самостійних вимог: Реєстраційна служба
Рахівського районного управління
юстиції про визнання права власності
на нерухоме майно у порядку
спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до
приватного нотаріуса Рахівського
районного нотаріального округу ОСОБА_3,
треті особи без самостійних вимог:
Великобичківська селищна рада
Рахівського району, Реєстраційна
служба Рахівського районного
управління юстиції про визнання права
власності на нерухоме майно у порядку
спадкування за заповітом.

В обґрунтування своїх вимог зазначила,
що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла - ОСОБА_4,
яка за життя розпорядилася своїм
майном, склавши заповіт на її ім'я, що
був посвідчений 4 січня 2013 року
приватним нотаріусом Рахівського
районного нотаріального округу ОСОБА_3
згідно цього заповіту, ОСОБА_4 заповіла
їй, ОСОБА_1, належне їй майно, в тому
числі, житловий будинок з прилеглими до
нього надвірними спорудами, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Вона,
ОСОБА_1, як спадкоємець за заповітом,
звернулася у встановлений законом
шестимісячний строк, а саме 08 липня 2013
року, до приватного нотаріуса
Рахівського районного нотаріального
округу ОСОБА_3, з заявою про прийняття
спадщини. Приватним нотаріусом
Рахівського районного нотаріального
округу ОСОБА_3 була відкрита спадкова
справа та проведена відповідна
реєстрація в Спадковому реєстрі №34458650
від 08 липня 2013 року. Після закінчення
шести місяців з часу відкриття
спадщини, вона звернулася до
приватного нотаріуса Рахівського
районного нотаріального округу ОСОБА_3
за отриманням на її ім'я свідоцтва про
право на спадщину за заповітом, однак
їй було відмовлено у видачі такого
свідоцтва, оскільки право власності на
будинок з надвірними спорудами, який їй
заповідали, не було належним чином
оформлено при житті померлою ОСОБА_4. 08
грудня 2013 року приватним нотаріусом
Рахівського районного нотаріального
округу ОСОБА_3 було винесено постанову
про відмову у вчиненні нотаріальної
дії, а саме - видачі Свідоцтва про право
на спадщину за заповітом. Даний
будинок, який розташований в АДРЕСА_2
належав померлій ОСОБА_4, що
підтверджується довідкою виданою
Великобичківською селищною радою
№5435/02-04 від 04 грудня 2013 року.
Спадкоємців за законом, які мають право
на обов'язкову частку в даній спадщині
не має. Чоловік ОСОБА_4 - ОСОБА_5 помер
ІНФОРМАЦІЯ_3 року. У зв'язку з наведеним
просила визнати за нею право власності
на будинок з надвірними спорудами, який
розташований за адресою: АДРЕСА_2, в
порядку спадкування за заповітом після
смерті - ОСОБА_4.

Ухвалою суду від 03.04.2014 року замінено
первісного відповідача, приватного
нотаріуса Рахівського районного
нотаріального округу ОСОБА_3 на
належного відповідача -
Великобичківську селищну раду
Рахівського району.

Позивачка, ОСОБА_1, в судове засідання
не з'явилася, однак її представник
ОСОБА_6, надіслав клопотання, в якому
просив розглянути справу без його
участі. Позовні вимоги викладені в
позовній заяві, ОСОБА_1, задовольнити у
повному обсязі.

Представник відповідача
Великобичківської селищної ради, в
судове засідання не з'явився, однак
селищний голова - Зеленко О.Д. надіслала
заяву. в якій просила розглянути справу
без представника селищної ради.
Позовні вимоги підтримують.

Представник третьої особи
Реєстраційної служби Рахівського РУЮ,
будучи належним чином повідомлений про
день, час та місце розгляду справи, в
судове засідання повторно не з'явився.
Про причини своєї неявки суд не
повідомив.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши їх доказами, суд прийшов до
наступного висновку.

У відповідності до положень частини 1
статті 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів. Відповідачем у справі
являється особа, діями якої
порушуються права та інтереси
відповідача.

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року
померла громадянка ОСОБА_4, що
стверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1 від 18.03.2013 року.

04.01.2013 року громадянка ОСОБА_4, склала
заповіт, яким, після своєї смерті,
заповіла позивачці ОСОБА_1 все майно, що
буде належати їй на день її смерті, де б
воно не знаходилося і з чого б не
складалося, в тому числі належне їй
нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2, з
надвірними спорудами та присадибною
ділянкою.

Із інформаційної довідки зі Спадкового
реєстру №34458529 від 08.07.2013 року,
вбачається, що у Спадковому реєстрі
наявна інформація про те, що заповіт
ОСОБА_4 чинний.

Звернення позивачки до суду з вимогою
визнання права власності на спадкове
майно зумовлене порушенням її права на
отримання власності в порядку
спадкування згідно відмови нотаріуса у
вчиненні нотаріальної дії, зокрема у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за заповітом в її користь, в зв`язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів на право власності на
спадковий будинок.

При вирішенні спорів щодо спадкування
права власності на нерухоме майно
звертається увага на зміну редакції ч. 4
ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм
цивільного законодавства і
застосовується редакція закону, яка
діяла на час виникнення права у самого
спадкодавця та на час відкриття
спадщини.

Належність правовстановлюючих
документів встановлюється судом
відповідно до законодавства, яке було
чинним на час набуття права власності
на житловий будинок, споруду, зокрема,
відповідно до Переліку
правовстановлюючих документів, на
підставі яких провадиться реєстрація
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР,
затвердженого Міністерством
комунального господарства УРСР 31 січня
1966 року та погодженого з Верховним
Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив
чинність згідно з наказом Державного
комітету України по
житлово-комунальному господарству від
13 грудня 1995 року, та інших
нормативно-правових актів.

Якщо право власності на житловий
будинок, споруду підтверджується
належними правовстановлюючими
документами на час виникнення права
власності на будівлі, споруди, органи
місцевого самоврядування зобов'язані
видати довідку про належність
житлового будинку на праві приватної
власності спадкодавцеві, оскільки до
компетенції виконкомів місцевих рад
відносилось також питання узаконення
цих будівель та внесення записів про
право власності на будинки за
громадянами у погосподарські книги
місцевих рад. Погосподарські книги є
особливою формою статистичного обліку,
що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979
року, в яких при визначення року
побудування зазначається рік введення
в експлуатацію будинку, тобто, записи у
погосподарських книгах визнавались в
якості актів органів влади (публічних
актів), що підтверджують право
приватної власності.

Судом встановлено, що після смерті
громадянки ОСОБА_4, залишилося спадкове
майно: житловий будинок з прилеглими до
нього надвірними спорудами, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Вартість даного житлового будинку
становить 79698 гривень, що
стверджується звітом про незалежну
оцінку вартості нерухомого майна.

Згідно характеристики будинку,
господарських будівель та споруд в
АДРЕСА_2, виданої КП «БТІ» Рахівської
районної ради, спірний будинок
побудований у 1955 році.

З довідки №5435/02-04 від 04 грудня 2013 року,
виданої виконавчим комітетом
Великобичківської селищної ради,
встановлено, що в погосподарському
обліку у виконкомі Великобичківської
селищної ради за громадянкою ОСОБА_4
рахувався житловий будинок по АДРЕСА_2,
отже його не можна розцінювати як
об'єкт самочинного будівництва.

Також в матеріалах справи наявне
рішення виконкому Рахівської районної
ради №273 від 15 серпня 1955 року, яким
громадянину ОСОБА_5 та його дружині
ОСОБА_4 виділено земельну ділянку,
площею 600 кв.м. під будівництво
житлового будинку в селищі В. Бичків по
вул. Ватутіна.

За таких обставин, суд констатує, що
вище зазначений житловий будинок не
можна розцінювати як об'єкт
самочинного будівництва.

Стаття 1268 ЦК України проголошує, що
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Незалежно від часу
прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини. Спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого ст. 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Судом встановлено, що позивачка,
ОСОБА_1, 08 липня 2013 року звернулася до
приватного нотаріуса Рахівського
районного нотаріального округу ОСОБА_3,
із заявою про прийняття спадщини, що
стверджується витягом про реєстрацію в
Спадковому реєстрі №34458650 від 08.07.2013
року, а отже вона прийняла, спадщину, як
спадкоємець за заповітом.

Інших спадкоємців за законом, які мають
право на обов'язкову частку в даній
спадщині не має. Чоловік ОСОБА_4 - ОСОБА_5
помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що
стверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_2 від 04 грудня 2012 року.

Таким чином, враховуючи, що позивачка
по справі є спадкоємцем за заповітом,
вона прийняла спадщину, майнового
спору з приводу спадкування не існує,
відповідачем позов визнаний, суд
вважає, що позовні вимоги позивачки
обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Питання про відшкодування судових
витрат позивачкою не ставилося.

На підставі наведеного, ст.ст. 10, 58, 60, 88,
212, 213, 223 Цивільного процесуального
кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
мешканкою АДРЕСА_1 право власності на
будинок з надвірними спорудами, який
розташований в АДРЕСА_2, в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_4.

Судові витрати залишити за
позивачкою.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Закарпатської області через
Рахівський районний суд. Апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
Марусяк М.О.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду:
Марусяк М.О.