АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/975/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : Пироженко (С.А.) С.
А. Доповідач в апеляційній інстанції
Вишня Н. В. РІШЕННЯ
14 квітня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоВишня Н. В. суддівГончар Н.
І. , Ювшин В. І. при секретаріБражнюк О.В.
з участю: представника апелянта
представника ДВС Яжука
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Черкаси
апеляційну скаргу позивача ОСОБА_7 на
рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 28 січня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя
особа: Відділ примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Черкаській
області про визнання права власності
та поділ майна, що є об'єктом спільної
сумісної власності подружжя,
виключення його з акту опису й арешту
майна та зупинення виконавчого
провадження, -

в с т а н о в и л а :

29 квітня 2013 року ОСОБА_7 звернулася до
суду з позовом до відповідачів про
визнання права власності та поділ
майна, що є об'єктом спільної сумісної
власності подружжя, виключення його з
акту опису й арешту майна та зупинення
виконавчого провадження, мотивуючи
тим, що 19 липня 1969 року по теперішній
час проживає з ОСОБА_8 у
зареєстрованому шлюбі.

Нещодавно позивачу стало відомо, що 11
жовтня 2011 року Соснівським районним
судом м. Черкаси видано виконавчий лист
про стягнення солідарно з ОСОБА_10 та
ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9
заборгованість на загальну суму 6 940 663,80
грн.

02 листопада 2001 року головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління ДВС
Головного управління юстиції у
Черкаській області на виконання
вищевказаного виконавчого листа
відкрите виконавче провадження, та 18
квітня 2013 року було складено два акти
опису та арешту майна згідно з якими
проведено опис та арешт майна з метою
його подальшої примусової реалізації в
порядку передбаченому Законом України
«Про виконавче провадження», а саме:

- домоволодіння, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1, яке складається з
житлового будинку (літ. А-І),
водоколонка (І), огорожа (№ 1-2);

- 1/2 частину домоволодіння, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_2, а саме:
житловий будинок з підвалом (літ. А-І)
площею 85,7 м.кв., житловий будинок (літ.
Ж-1) площею 98,9 м.кв., гараж (літ. Б), гараж
(літ. в), сарай (літ. В), майстерня (літ. Д),
вбиральня (літ. Е), погріб (літ. З), погріб
(літ. К), сарай (літ. Л), душ (літ. М),
майстерня (літ. Н), майстерня (літ. О),
огорожа (№ 1-6,11), зливна яма (№ 7,8),
свердловина (№ 9), колодязь (№ 10).

Позивачка, вважає, що вищезазначене
арештоване майно і будь яке інше, яке
набуте в період шлюбу, але
зареєстроване правом власності на
відповідача ОСОБА_8 , є їх спільним
майном подружжя, а тому вона має право
на його половину.

В зв'язку з цим просить суд: - зупинити
виконавче провадження про примусове
виконання виконавчого листа № 2-3513
виданого 11.10.2011 року Соснівським
районним судом м. Черкаси про стягнення
з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 6 940 663,80 грн.,
заборонивши Відділу примусового
виконання рішень Управління ДВС ГУ Ю у
Черкаській області провадити
реалізацію описаного та арештованого
майна до розгляду даної позовної заяви
по суті;

- визнати майно, що складається з 1/2
частини домоволодіння, яке розташоване
за адресою АДРЕСА_2, м. Черкаси, та
домоволодіння за адресою АДРЕСА_1, м.
Черкаси, належні на праві власності
відповідачу ОСОБА_8 - об'єктом права
спільної сумісної власності позивача
та відповідача ОСОБА_8

- визнати за позивачем право власності
на частину описаного та арештованого
майна по актах його опису й арешту від
18.04.2013 року, належного на праві
власності відповідачу ОСОБА_8

- виключити з актів опису й арешту майна
від 18.04.2014 року вищевказані
домоволодіння.

27 вересня 2013 року позивач подала заяву
про збільшення позовних вимог, де
просила: - визнати автомобіль ВАЗ 21091,
державний номер НОМЕР_1, що належить на
праві власності відповідачу ОСОБА_8 -
об'єктом права спільної сумісної
власності позивача та відповідача; -
визнати за ОСОБА_7 право власності на
частину вищевказаного автомобіля.

Рішенням Соснівського районного суду
Черкаської області в задоволенні
позову відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_7,
посилаючись на те, що рішення є
незаконним, ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду не відповідають наявним
обставинам справи, просить його
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з'явилися у судове засідання,
вивчивши та обговоривши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено,
що рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене
судове рішення не відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції, прийшов до висновку, що
позивач намагається уникнути
відповідальності по борговим
зобов'язанням відповідача, шляхом
виділення частини майна.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду.

Встановлено, що з 19 липня 1969 року
позивач ОСОБА_7 знаходиться у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем
ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом
про одруження серії НОМЕР_4 (а.с. 5).

На виконання виконавчого листа № 2-3513/11
від 11.10.2011 року про стягнення солідарно
з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 на користь ОСОБА_9
заборгованості на загальну суму 6 940 663
грн. 80 коп., державним виконавцем 18.04.2013
року проведено опис та арешт майна
боржника ОСОБА_8, а саме: домоволодіння
по АДРЕСА_1 та на 1/2 частину
домоволодіння по АДРЕСА_2 в м. Черкаси,
які належать на праві власності
ОСОБА_8.(а.с. 15-18), тобто майно, яке було
придбане ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під час
шлюбу.

В п.4 постанови Пленуму Верховного Суду
України N 6 від 27 серпня 1976 року «Про
судову практику в справах про
виключення майна з опису» роз'яснено,
що за правилами, встановленими для
розгляду позовів про виключення майна
з опису, розглядаються вимоги громадян
і організацій, що ґрунтуються на праві
власності на описане майно або на праві
володіння ним.

Відповідно до свідоцтва № 250 від 07.06.1986
року на право власності на житловий
будинок, ОСОБА_8 є власником житлового
будинку з відповідною частиною
надвірних споруд по АДРЕСА_1 в м.
Черкаси, куди входять: житловий будинок
(літ.А-1), водоколонка (1), огорожа (№1-2)
(а.с. 6-10).

Відповідно до технічного паспорту на
житловий будинок та свідоцтва про
право на спадщину за законом
(додається), ОСОБА_8 є власником 1/2
частини житлового будинку та надвірних
споруд по АДРЕСА_2 в м. Черкаси, куди
входять: житловий будинок з прибудовою
(літ.А-1), гараж (літ.Б,в), сарай (літ.В.Л.),
вбиральня (літ.Е), погріб (З,К), душ (М),
огорожа (№1-6,11), зливна яма (№7,8),
свердловина (№9), колодязь (№10).

Що стосується майстерень (літ. Н, О, Д),
то вони є об'єктом самочинного
будівництва, а житловий будинок з
підвалом (Ж-1) - не введено в
експлуатацію (а.с. 11).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серія НОМЕР_5,
ОСОБА_8 є власником автомобіля НОМЕР_2
(а.с. 51).

Згідно із ст. 22 КпШС, чинного на час
набуття подружжям майна, майно, нажите
подружжям за час шлюбу, є його спільною
сумісною власністю. Кожен з подружжя
має рівні права володіння,
користування і розпорядження цим
майном. Подружжя користується рівними
правами на майно і в тому разі, якщо
один з них був зайнятий веденням
домашнього господарства, доглядом за
дітьми або з інших поважних причин не
мав самостійного заробітку.

Згідно із ст. 60 СК, чинного на час
набуття подружжям частини
майна-будинку по АДРЕСА_2 (2007рік), майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Розмір часток майна дружини та
чоловіка під час поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, визначається за
правилами ст. 70 СК, де зазначено, що у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

В постанові Пленуму Верховного Суду
України N 6 від 27 серпня 1976 року «Про
судову практику в справах про
виключення майна з опису» (із внесеними
до неї змінами), роз'яснено, що при
вирішенні питання про належність
описаного майна слід керуватися
нормами цивільного та сімейного
законодавства, що регулюють право
власності і його захист. При цьому суд,
з урахуванням конкретних обставин,
може виключити річ з акта опису і
стягнути з позивача в доход держави
грошову компенсацію за частку, що
припадає боржнику, або залишити річ в
опису, зобов'язавши відповідну
державну податкову інспекцію
виплатити позивачу відповідну частину
її вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 СК України,
чинного на час виникнення спірних
правовідносин, за зобов'язання одного з
подружжя стягнення може бути накладено
лише на його особисте майно і на частку
у праві спільної сумісної власності
подружжя, яка виділена йому в натурі.

Вирішуючи позов одного з подружжя про
виключення з опису належної йому
частки майна у спільній сумісній
власності подружжя, суду необхідно
врахувати вище названі норми ст.ст. 22, 28
КпШС, (нині ст.ст.60,70 СК) де вказано, що
майно, нажите подружжям за час шлюбу, є
їх спільною сумісною власністю і у
випадку поділу його їх частки
визнаються рівними (п.5 постанови №6 від
27.08.1976 року).

Згідно з частиною першою статті 60
Закону України від 21 квітня 1999 року N
606-XIV "Про виконавче провадження" особа,
яка вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

На обґрунтування позову ОСОБА_7
зазначала, що все майно, яке було
описане 18 квітня 2013 року державним
виконавцем, придбане ОСОБА_8 та нею за
час шлюбу, таке майно належить їм на
праві спільної сумісної власності.
Відповідно до зазначених обставин,
позивач просила виключити з опису
зазначене майно.

Проте, до задоволення підлягають
вимоги лише щодо житлового будинку з
відповідною частиною надвірних споруд
по АДРЕСА_1 в м. Черкаси, куди входять:
житловий будинок (літ.А-1), водоколонка
(1), огорожа (№1-2).

1/2 частини житлового будинку та
надвірних споруд по АДРЕСА_2 в м.
Черкаси, куди входять: житловий будинок
з прибудовою (літ.А-1), гараж (літ.Б,в),
сарай (літ.В.Л.), вбиральня (літ.Е), погріб
(З,К), душ (М), огорожа (№1-6,11), зливна яма
(№7,8), свердловина (№9), колодязь (№10) - є
особистою власністю ОСОБА_8, згідно
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 15.02.2000 року, а майстерні
(літ. Н, О, Д) - є об'єктом самочинного
будівництва і на них не може бути
визнано право власності при розгляді
зазначеного позову, як не може бути
визнано право власності на житловий
будинок з підвалом (Ж-1), який не введено
в експлуатацію, так як законодавством
визначено інший порядок щодо введення
їх в експлуатацію.

При цьому позивачка також поставила
питання про визнання автомобіля
НОМЕР_3, що належить ОСОБА_8, об'єктом
права спільної сумісної власності її
та відповідача ОСОБА_8 та визнати за нею
право власності на його частину, хоча
даний автомобіль в акті опису й арешту
майна не зазначений.

Така вимога (про поділ майна) є цілком
обґрунтованою та узгоджується з іншими
вимогами, оскільки позивачка
передбачає, що в подальшому вказаний
автомобіль також може бути об'єктом
опису й арешту. Крім того, при розгляді
справи суд зобов'язаний звернути увагу,
чи додержані відповідною службовою
особою вимоги закону про опис майна,
зокрема, чи перелічено в акті опису
інше майно (п.4-4 постанови №6 від 27.08.1976
р.).

Суд в порушення вимог статей 214, 215 ЦПК
на зазначене уваги не звернув, пояснень
позивача не перевірив, у достатньому
обсязі не визначився із характером
спірних правовідносин та правовою
нормою, що підлягає застосуванню, не
врахував положень статей 60, 70, 73 СК, не
визначився із обсягом всього нажитого
сторонами майна, не спростував доводів
ОСОБА_7 про те, що її право власності на
майно порушене, при цьому фактично не
вирішив спір про виключення з акта
опису й арешту майна, яке має бути
виділене ОСОБА_7 на її частку.

Що стосується позовної вимоги про
зупинення виконавчого провадження, то
вона на даному етапі не підлягає до
задоволення, так як суддя першої
інстанції після прийняття заяви про
виключення майна з опису мав би
зупинити виконавче провадження.

З огляду на викладені вище фактичні
обставини справи та норми
законодавства, колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції при вирішенні
спору невірно з'ясував і перевірив всі
фактичні обставини справи, не
правильно визначив норми
матеріального права, що підлягають
застосуванню до спірних правовідносин,
та прийняв незаконне судове рішення.
Відповідно до вимог ст.309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7
задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 28 січня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя
особа: Відділ примусового виконання
рішень Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Черкаській
області про визнання права власності
та поділ майна, що є об'єктом спільної
сумісної власності подружжя,
виключення його з акта опису й арешту
майна та зупинення виконавчого
провадження скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати домоволодіння, що знаходиться
за адресою АДРЕСА_1 в м. Черкаси, належне
на праві власності ОСОБА_8, куди
входять: житловий будинок (літ.А-1),
водоколонка (1), огорожа (№1-2) - об'єктом
права спільної сумісної власності
ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Визнати автомобіль ВАЗ 21091, державний
номер НОМЕР_1, кузов ХТА НОМЕР_6, що
належить на праві власності ОСОБА_8,
об'єктом права спільної сумісної
власності ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Визнати за ОСОБА_7 право власності на 1/2
частину домоволодіння, куди входять:
житловий будинок (літ.А-1), водоколонка
(1), огорожа (№1-2), що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1 в м. Черкаси, належне на
праві власності ОСОБА_8.

Визнати за ОСОБА_8 право власності на 1/2
частину домоволодіння, куди входять:
житловий будинок (літ.А-1), водоколонка
(1), огорожа (№1-2), що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1 в м. Черкаси.

Визнати за ОСОБА_7 право власності на 1/2
частину автомобіля ВАЗ 21091, державний
номер НОМЕР_1, кузов ХТА НОМЕР_6.

Визнати за ОСОБА_8 право власності на 1/2
частину автомобіля ВАЗ 21091, державний
номер НОМЕР_1, кузов ХТА НОМЕР_6.

Виключити з акту опису й арешту від 18
квітня 2013 року майно, а саме: 1/2 частину
домоволодіння, куди входять: житловий
будинок (літ.А-1), водоколонка (1), огорожа
(№1-2), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1
в м. Черкаси, належне на праві власності
ОСОБА_8.

Звільнити 1/2 частину нерухомого майна -
домоволодіння, куди входять: житловий
будинок (літ.А-1), водоколонка (1), огорожа
(№1-2), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1
в м. Черкаси, належне на праві власності
ОСОБА_8 з-під арешту, накладений
головним державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Черкаській області Осадчим
В.В., згідно акта опису та арешту майна
від 18 квітня 2013 року.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :