Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/774/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Отян О.В.
Доповідач Чорнобривець О. С.
РІШЕННЯ

Іменем України

15.04.2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючої - судді
Чорнобривець О.С.

суддів - Кодрула
М.А.,

Кіселика
С.А.

за участю секретаря - Кечкіна
А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Кіровограді цивільну
справу за апеляційними скаргами
Дочірнього підприємства «Ресурс»
товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Приват-Плюс» та Дочірнього
підприємства «Плюс» товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
«Приват-Плюс» на рішення
Олександрівського районного суду
Кіровоградської області від 16 січня 2014
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 до Дочірнього підприємства
"Ресурс" товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія
"Приват-Плюс" та Дочірнього
підприємства "Плюс" товариства з
обмеженою відповідальністю "Компанія
"Приват-Плюс" про захист прав
споживачів,-

встановила :

У грудні 2013 року ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом до
Дочірнього підприємства "Ресурс"
товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія
"Приват-Плюс" та Дочірнього
підприємства "Плюс" товариства з
обмеженою відповідальністю "Компанія
"Приват-Плюс", просив визнати недійсним
договір за №008220 від 14.06.2011 року про
надання консультаційних послуг ,
укладений між ним та ДП «Ресурс» ТОВ
«Компанія «Приват-Плюс», стягнути з
відповідачів отримані за договором
кошти у розмірі 3 150 грн.00 коп., а також
визнати недійсним договір за №008220
від 14.06.2011 року про надання послуг ,
укладений між ним та ДП «Плюс» ТОВ
«Компанія «Приват-Плюс», спрямований
на придбання товару на умовах,
визначених в цих договорах та додатках
до них, стягнути отримані за цим
договором кошти у розмірі 3 519 грн. 45
коп.

В обґрунтування зазначав, що
вказані договори укладені внаслідок
здійснення відповідачами нечесної
підприємницької діяльності, є
непрозорими та спрямовані на ведення
споживача в оману. Вказані договори
позивачем були укладені для отримання
позики у розмірі 70 000 грн. Однак,
відповідач відмовився надати кредит,
пояснюючи відсутністю коштів та
необхідністю і надалі проводити
чергові платежі.

Рішенням Олександрівського
районного суду Кіровоградської
області від 16 січня 2014 року позов
задоволено.

В апеляційних скаргах
відповідачі ставлять питання про
скасування рішення суду першої
інстанції через невідповідність
висновку суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, та просять
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

У судовому засіданні суду
апеляційної інстанції представник
відповідачів підтримав доводи
апеляційної скарги. Представник
позивача заперечувала проти доводів
апеляційної скарги, просила рішення
суду залишити без змін.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду скасуванню
з підстав неповного з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
порушення норм матеріального і
процесуального права.

Статтею 203 ЦК України встановлено
загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину.

У відповідності до ст.215 ЦК України
підставою недійсності право чину є
недодержання в момент вчинення право
чину стороною(сторонами) вимог, які
встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст.203
цього Кодексу. Недійсним є право чин,
якщо його недійсність встановлена
законом(нікчемний право чин). Якщо
недійсність право чину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним.

Суд першої інстанції встановив, що
спірні договори укладені під впливом
обману, умови угод є несправедливими та
непрозорими, унаслідок чого
утворюється істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживачеві і що відповідачі
здійснюють нечесну підприємницьку
практику, оскільки укладені договори
містять лише жорсткі обов'язки
споживача послуг, тоді як надання
послуги обумовлено лише власним
розсудом відповідача, у вказаних
договорах відсутні строки та порядок
виконання відповідачем своїх
обов'язків, а характер діяльності даних
договорів є недобросовісним і
„пірамідальним", а тому спірні
договори суперечать вимогам
цивільного законодавства та ЗУ „Про
захист прав споживачів". Застосував
наслідки недійсного правочину.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду, оскільки суд дійшов
його без повного з'ясування фактичних
обставин, що мають значення для справи,
тому рішення суду не відповідає
вимогам ст.2131,214 ЦПК України щодо його
законності і обґрунтованості.

Статтею 6 та 627 ЦК України
визначено, що сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.631 ЦК
України, строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснювати свої права і виконати свої
обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до ст.651 ЦК України
зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором
або законом. У разі односторонньої
відмови від договору у повному обсязі
або частково, якщо право на таку
відмову встановлено договором або
законом, договір є відповідно
розірваним або зміненим.

Задовольняючи вимоги позову, суд
виходив з того, що укладені договори є
діючими. Проте, висновки суду не
відповідають дійсності.

Так, встановлено, що 14 червня
2011року ОСОБА_3, що діяв як замовник, та
ДП „Ресурс" ТОВ "Компанія "Приват-Плюс",
що діяло як виконавець, укладено
договір за яким замовник доручає, а
виконавець приймає на себе
зобов'язання за обумовлену плату
надати консультаційні послуги щодо
можливості придбання товарів широкого
асортименту на умовах програми
„Приват-Плюс", також приймає
зобов'язання оформити договори та
додатки до них між замовником та ДП
„Плюс" ТОВ "Компанія "Приват-Плюс".
Сторонами погоджена вартість послуг.

Пунктом 5.2. договору визначено, що
він набуває чинності з моменту
підписання і діятиме протягом 9
календарних днів з моменту його
підписання.

Згідно п.5.4 вказаного договору
передбачено право замовника розірвати
договір в односторонньому порядку
протягом 9 календарних днів з моменту
його підписання, надіславши поштою на
адресу виконавця письмову заяву про
свій намір розірвати даний договір, а
також визначені договором документи.

Якщо сторони не пред'явили одна
одній ніяких письмових претензій взяті
по цьому договору, зобов'язання
вважаються виконаними належним чином,
про що складається акт
прийому-передачі наданих послуг.
Зазначене передбачено пунктом 5.5
договору.

Виконання цього договору
підтверджується наявним в матеріалах
справи актом прийому-передачі наданих
послуг від 14 червня 2011року(а.с.64).

Отже, дія укладеного сторонами
договору про надання консультаційних
послуг припинена виконанням,
проведеним належним чином( ст.599ЦК
України).

14 червня 2011року ОСОБА_3 також
був укладений договір з ДП „Плюс" ТОВ
"Компанія "Приват-Плюс" про надання
послуг, спрямованих на придбання
товару на умовах Програми діяльності
"Приват-Плюс", яка є Додатком № 1 до
нього.

Статтею 5 договору та п.10.2 ст.10
Програми передбачено право особи, що
підписала договір (Партнер), до
отримання товару, у будь якій час,
розірвати договір в односторонньому
порядку, про що зобов'язана поштою
письмово повідомити Адміністратора.
Партнеру повертається раніше сплачена
сума, що складається з щомісячних
Чистих платежів протягом 30 банківських
днів від дня ліквідації Товариства
Партнерів, до якого його було включено.

Проведення ліквідації та умови
повернення платежів визначені у ст.13
Програми.

З пояснень сторін
встановлено, що за заявою позивача,
надісланою поштою на адресу
відповідача ДП „Плюс" про розірвання
договору відповідно до п.10.2 ст.10
Програми, адміністратором прийнято
рішення про розірвання укладеного
договору про надання послуг.
Підтвердженням цього є заява позивача,
датована 30.12.2011року, в якій викладена
вимога позивача про розірвання
договору та повернення сплачених
платежів на умовах укладеного
договору. Заява містить резолюцію
адміністратора про розірвання
договору з підстав ст.10 Програми.

Таким чином, є доведеним, що на час
звернення з позовом про недійсність
укладених договорів, сторони розірвали
договір відповідно до його умов.

За таких обставин у суду першої
інстанції не було правових підстав
визнавати спірні договори недійсними
з застосуванням наслідків недійсності
укладених договорів.

Рішення ухвалено з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
тому не може вважатись законним й
обґрунтованим і підлягає скасуванню з
підстав передбачених п.п.1,4 ч.1 ст.309 ЦПК
України з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позову з
наведених підстав.

Керуючись ст. 303, 307, 309, 313,314, 316
ЦПК України, колегія суддів,

Вирішила:

Апеляційну скаргу Дочірнього
підприємства «Ресурс» та Дочірнього
підприємства «Плюс» товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
«Приват-Плюс» задовольнити частково.

Рішення Олександрівського
районного суду Кіровоградської
області від 16 січня 2014 року скасувати і
ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до
Дочірнього підприємства "Ресурс"
товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія
"Приват-Плюс" та Дочірнього
підприємства "Плюс" товариства з
обмеженою відповідальністю "Компанія
"Приват-Плюс" про визнання правочинів
недійсними та стягнення коштів,
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільни х і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: