Справа № 165/3541/13-ц Провадження №
22-ц/773/492/14 Головуючий у 1 інстанції:
Свередюк А.В. Категорія: 27 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Веремчук Л.М.

суддів - Антонюк К.І.,
Лівандовської-Кочури Т. В.,

при секретарі Кирилюку О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором за апеляційною скаргою
позивача Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» на рішення
Нововолинського міського суду
Волинської області від 04 лютого 2014
року,-

В С Т А Н О В И Л А :

07 листопада 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернувся до ОСОБА_2 із вказаним
позовом зазначивши, що 20 лютого 2008 року
між ЗАТ КБ «ПриватБанк»
(правонаступник ПАТ КБ «Приватбанк») та
ОСОБА_2 укладено кредитний договір
№б/н, за умовами якого ЗАТ КБ
«ПриватБанк» надало відповідачу
кредит у розмірі 2000 дол.США , у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку, а останній, в свою
чергу, зобов'язувався за користування
кредитом сплачувати відсотки у розмірі
21,60 % на рік на суму залишку
заборгованості.

Посилаючись на вказані обставини та на
порушення відповідачем своїх
зобов'язань, що призвело до
заборгованості за кредитним договором,
позивач просив суд стягнути з
відповідача 5827,80 дол. США (що
еквівалентно 46564,14 грн. згідно курсу
валют НБУ) заборгованості з яких: 1846,15
дол. США - заборгованість за кредитом;
3354,54 дол. США - заборгованість за
відсотками; 290 дол. США - заборгованість
по комісії за користування коштами, а
також штраф у розмірі 500 грн. (фіксована
частина) та 274,53 дол. США (процентна
складова).

Рішенням Нововолинського міського
суду Волинської області від 04 лютого 2014
року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду
позивач ПАТ КБ «Приватбанк» подав
апеляційну скаргу, в якій просить
вказане рішення скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позов задовольнити
повністю.

В судове засідання сторони не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомлені про час і місце судового
засідання. Тому відповідно до ст. 197 ЦПК
України фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а рішення
суду першої інстанції скасуванню.

Відмовляючи в задоволені позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не підтверджено, що
кредитний договір укладений в
письмовій формі та підписаний
сторонами.

З таким висновком суду погодитися не
можна, оскільки він зроблений з
порушенням норм матеріального права та
без належного з'ясування дійних
обставин справи.

Відповідно до ст. 213 Цивільного
процесуального кодексу (далі - ЦПК)
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, котрі
були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване
рішення не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що 20
лютого 2008 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» на
підставі заяви ОСОБА_2 укладено
кредитний договір. Згідно умов
зазначеного договору банк надав
відповідачу кредит у розмірі 2000 дол.
США , у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку, а
відповідач зобов'язався сплачувати
відсотки за базовою ставкою 1,6 % в
місяць із розрахунку 360 днів у році.

Згідно з підписаною відповідачем
заявою № 04/38/340 від 20 лютого 2008
року, останній ознайомився та
погодився з Умовами та Правилами
надання банківських послуг, підтвердив
факт отримання повної інформації про
тарифи Банку і умови кредитування
(а.с.11-12).

Згідно ст.1048, 1050, 1054 ЦК України,
передбачено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові
у розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Проте, відповідач зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконував, у зв'язку з чим станом на 16
жовтня 2013 року утворилось 1846,15 дол. США
заборгованості за кредитом, 3354,54дол.
США заборгованості по процентам та 290
дол. США заборгованості по комісії за
користування кредитом, що
підтверджується випискою з карткового
рахунку та довідкою розрахунку
заборгованості.

Посилання місцевого суду на те, що
кредитний договір не було укладено,
заява відповідача, не може бути
кредитним договором, оскільки не
містить усіх істотних умов є
помилковим з огляду на таке.

Відповідно до ст.207 ЦК України правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони, та якщо він
підписаний його стороною (сторонами).
Правочин, який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

Згідно частин 1 і 2 ст. 215 ЦК підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Як вбачається з заяви № 04/38/340 від
20 лютого 2008 року відповідач ОСОБА_2
надала свою згоду, що дана заява разом з
Умовами надання банківських послуг,
Правилами користування платіжною
карткою та Тарифами складають між ним
та Банком договір про надання
банківських послуг.

Крім того, заявою та Правилами
користування платіжною карткою (розділ
5) передбачено умови кредитування, а
саме форма кредиту - кредитний ліміт ,
мета використання, процентна ставка по
кредитному ліміту , умови та строк
погашення заборгованості, як шляхом
внесення коштів на карту клієнта так і
списанням банком коштів з дебетної
карти.

Зазначені умови відповідають вимогам
глави 71 ЦК України, ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів», Правил
надання банками України інформації
споживачу про умови кредитування та
сукупну вартість кредиту, введених
постановою НБУ №168 від 10 травня 2007 рок
та Закону України «Про фінансові
послуги та державне регулювання ринків
фінансових послуг».

Отже, вказані обставини свідчать про
укладення між Банком та ОСОБА_2договору
про надання банківських послуг,
відповідно до якого відповідачеві було
надано кредит у вигляді кредитного
ліміту на платіжну картку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтями 1048, 1050, 1054 цього Кодексу
передбачено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти. Якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами, то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів від суми позики
згідно з умовами договору.

Пунктом 6.6 Умов надання банківських
послуг передбачено, що у разі
невиконання зобов'язань за договором,
на вимогу банку клієнт зобов'язаний
виконати зобов'язання з повернення
кредиту, оплатити винагороду банку.

Відповідно до п.8.6 Умов надання
банківських послуг, - при порушені
позичальником строків платежів по
кожному з грошових зобов'язань,
передбачених цим договором більш ніж
на 120 днів, позичальник зобов'язаний
сплатити Банку штраф 500 грн. +5% від суми
позову.

Як вбачається з матеріалів справи,
внаслідок неналежного виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором станом на 08 листопада 2013 року
утворилось заборгованість у сумі 5827,80
дол. США (що еквівалентно 46564,14 грн.
згідно курсу валют НБУ) заборгованості
з яких: 1846,15 дол. США - заборгованість за
кредитом; 3354,54 дол. США -
заборгованість за відсотками; 290 дол.
США - заборгованість по комісії за
користування коштами, а також штраф у
розмірі 500 грн. (фіксована частина) та
274,53 дол. США (процентна складова).

З огляду на викладене та з врахуванням
положень ст. ст. 526, 536, 610, 611 ЦК України
колегія суддів приходить до висновку
про те, що заборгованість за кредитним
договором підлягає стягненню.

У зв'язку з порушенням судом першої
інстанції норм матеріального права на
підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
рішення суду слід скасувати і ухвалити
нове рішення про відмову в задоволені
позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Нововолинського міського суду
Волинської області від 04 лютого 2014 року
в даній справі скасувати та ухвалити
нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» 46564 (сорок шість тисяч
п'ятсот шістдесят чотири) грн. 14 коп.
заборгованості за кредитним договором
№б/н від 20 лютого 2008 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» 465,64 грн. витрат по оплаті
судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня його
проголошення.

Головуючий:

Судді: