РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2014

Хмельницький міськрайонний суд у
складі:

головуючого судді Сарбея О.Ф.,

при секретарі Беднарській А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Хмельницькому цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа: приватний нотаріус
Хмельницького міського нотаріального
округу ОСОБА_3, приватний нотаріус
Хмельницького міського нотаріального
округу ОСОБА_4, про визнання заповіту
недійсним, визнання права власності на
нерухоме майно, визначення додаткового
строку для прийняття спадщини та за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа:
приватний нотаріус Хмельницького
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
приватний нотаріус Хмельницького
міського нотаріального округу ОСОБА_4
про визнання заповіту недійсним,
визнання права власності на нерухоме
майно, визначення додаткового строку
для прийняття спадщини,

встановив:

02 вересня 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа -
приватний нотаріус Хмельницького
міського нотаріального округу ОСОБА_3
про визнання заповіту недійсним,
визнання права власності на нерухоме
майно та визначення додаткового строку
для прийняття спадщини.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько - ОСОБА_6
Після його смерті залишилось спадкове
майно. 19.08.2013 року по дорозі до ВРАГСу (з
метою отримати копії свідоцтва про
смерть батька) ОСОБА_1 зазнала
серйозного ушкодження у вигляді забою
ноги, синців, крововиливів і гематоми.
Внаслідок отриманої травми вона деякий
час лікувалася, не маючи можливості
самостійно пересуватися, у зв'язку з
чим пропустила строк подачі заяви про
прийняття спадщини. ОСОБА_1 вказує, що
даний строк пропустила з поважних
причин. Крім того, вона дізналась, що її
покійний батько 27.11.1993 року склав
заповіт на ім'я своєї дружини - ОСОБА_2.
ОСОБА_1 вважає даний заповіт недійсним,
оскільки впевнена, що він посвідчений
не її батьком, а також вказує, що її
батько не мав наміру складати такого
заповіту.

У зв'язку з наведеним, ОСОБА_1 просить
суд визнати заповіт, посвідчений 27.11.1993
року, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на ім'я
ОСОБА_2, недійсним; визнати її право
власності на частину всього майна, яке
належало батькові; визначити їй
додатковий строк (поновити строк), як
такий, що пропущений з поважних причин,
достатній для подання нею заяв на
прийняття спадщини.

Ухвалою суду до участі у справі в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору
було залучено приватного нотаріуса
Хмельницького міського нотаріального
округу ОСОБА_4.

23 вересня 2013 року ОСОБА_5 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа -
приватний нотаріус Хмельницького
міського нотаріального округу ОСОБА_3
про визнання заповіту недійсним,
визнання права власності на нерухоме
майно та визначення додаткового строку
для прийняття спадщини.

Свої вимоги ОСОБА_5 мотивувала тим, що
вона є донькою ОСОБА_7, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її
дідусь - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, Після його
смерті залишилось спадкове майно.
22.08.2013 року її опікун - ОСОБА_1,
звернулась до приватного нотаріуса
Хмельницького міського нотаріального
округу ОСОБА_3 для оформлення заяви про
прийняття спадщини, однак, приватний
нотаріус відмовила їй у прийнятті
даної заяви в зв'язку з пропуском нею
строку на прийняття спадщини. ОСОБА_5
вказує, що пропуск ОСОБА_1 строку на
прийняття спадщини стався з поважної
причини, тому що вона отримала травму
ноги, і тому не могла з'явитись до
нотаріуса для оформлення заяви про
прийняття спадщини. ОСОБА_5 також не
змогла звернутися до приватного
нотаріуса для оформлення заяви про
прийняття спадщини, через те, що
являючись особою, що постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи
1-ї категорії та інвалідом 2-ї групи
(копія посвідчення інваліда 2-ї групи
додається), проходила профілактичне
лікування в пансіонаті «Нефтяник»,
с.м.т. Лазурне Херсонської області, з
14.08.2013 року по 22.08.2013 року. Крім того,
приватний нотаріус повідомила її
опікуна в усній формі, що її покійний
дідусь 27.11.1993 року склав заповіт на ім'я
своєї дружини - ОСОБА_2. ОСОБА_5 вважає
даний заповіт недійсним, оскільки його
ОСОБА_6 не підписував, а також вказує, що
дідусь бажав скласти заповіт на
користь її матері і її тітки, однак
зробити це чомусь не зміг.

У зв'язку з наведеним, ОСОБА_5 просить
суд визнати заповіт, посвідчений 27.11.1993
року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на ім'я
ОСОБА_2, недійсним; визнати її право
власності за заповітом на частину
майна померлого; визначити її
додатковий строк (поновити строк),
достатній для подання заяви на
прийняття спадщини.

Ухвалою суду до участі у справі в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору
було залучено приватного нотаріуса
Хмельницького міського нотаріального
округу ОСОБА_4.

Ухвалою суду від 03.10.2013 року цивільні
справи за позовами ОСОБА_1 та за позовом
ОСОБА_5 були об'єднанні в одне
провадження.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача ОСОБА_1 та її
представник вимоги позовів підтримали
у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та її представники в
судовому засіданні проти задоволення
позовів заперечили.

Третя особа - приватний нотаріус
Хмельницького міського нотаріального
округу ОСОБА_3 подала до суду заяву про
розгляд справи у її відсутності, щодо
вирішення справи поклалась на розсуд
суду.

Третя особа - приватний нотаріус
Хмельницького міського нотаріального
округу ОСОБА_4 в судове засідання не
з'явилась, подала до суду заяву про
розгляд справи у її відсутності.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши наданні докази, суд
приходить до висновку про відмову в
задоволені позовних вимог ОСОБА_1 та
ОСОБА_5 з наступних підстав.

Судом об'єктивно встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_7, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3, є його доньками. Позивач
ОСОБА_5 є донькою ОСОБА_7, та її опікуном
являється ОСОБА_1 Вказані обставини
ніким не оспорюються та
підтверджуються доказами, наявними в
матеріалах справи.

27.11.1993 року ОСОБА_6 склав заповіт, згідно
якого заповідав належну йому на праві
власності частину квартири АДРЕСА_1
його дружині ОСОБА_2 Даний заповіт був
посвідчений старшим нотаріусом Першої
Хмельницької державної нотаріальної
контори ОСОБА_4 Згідно висновку
експертів № 2097/2098/14-32 від 24.03.2014 року,
підпис в даному заповіті від імені
ОСОБА_6 виконано самим ОСОБА_6

Положеннями ст. 15 ЦК України
встановлено, що кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Разом з тим, однією з засад судочинства,
регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України, є змагальність
сторін та свобода в наданні ними до
суду своїх доказів і у доведенні перед
судом їх переконливості.

Згідно положень ст. 10 Цивільного
процесуального кодексу України (надалі
ЦПК України) сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

У відповідності до положень ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Заявляючи вимогу про визнання заповіту
від 27.11.1993 року недійсним, позивачі
ОСОБА_1 та ОСОБА_5 вказували, що ОСОБА_6
даний заповіт не підписував, що було
спростовано висновком експертів №
2097/2098/14-32 від 24.03.2014 року.

Також позивачі зазначали, що ОСОБА_6 мав
намір передати своє спадкове майно
донькам ОСОБА_1 та ОСОБА_7, проте
позивачами жодним чином не доведено
вказаного твердження, пояснення
допитаних в судовому засіданні свідків
ОСОБА_8 і ОСОБА_9 не підтвердили фактів,
що б свідчили про недійсність заповіту.
Натомість, допитані в судовому
засіданні свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17 підтвердили, що
померлий ОСОБА_6 та його дружина ОСОБА_13
були у добрих відносинах, тому ОСОБА_6
не приховував факту написання ним
заповіту на ОСОБА_13.

У зв'язку з наведеним, суд не знаходить
підстав для задоволення вимог ОСОБА_1
та ОСОБА_5 про визнання недійсним
заповіту від 27.11.1993 року підписаного
ОСОБА_6

Вимоги ОСОБА_1 про визнання її права
власності на частину всього майна, яке
належало її батькові, а також вимога
ОСОБА_5 про визнання її права власності
за заповітом на частину майна
померлого ОСОБА_6 також не підлягають
задоволенню, оскільки позивачами не
конкретизовано на яке саме майно (яку
саме частину майна) вони просять суд
визнати їх право власності, не
зазначено що це за майно, де воно
знаходиться, та які є перешкоди у
оформленні їх спадкових прав. Також
відсутні будь які підстави для
визнання права власності за
позивачами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

За змістом ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за
позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Пленум Верховного Суду України в п. 24
постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про
судову практику у справах про
спадкування» роз'яснив, що, вирішуючи
питання визначення особі додаткового
строку, суд досліджує поважність
причини пропуску строку для прийняття
спадщини. При цьому необхідно виходити
з того, що поважними є причини,
пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про визначення їй
додаткового строку (поновлення строку),
пропущеного нею з поважних причин,
достатнього для подання нею заяви на
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_6, то судом не знайдено підстав
для визначення такого додаткового
строку, оскільки ОСОБА_6 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, після чого позивач мала
змогу на протязі 6-ти місяців подати
заяву на прийняття спадщини, проте не
скористалась своїм правом. Посилання ж
ОСОБА_1 на отримання нею травми ноги
19.08.2013 року не є поважною причиною
пропуску даного строку, оскільки вона
мала змогу подати заяву про прийняття
спадщини в період з 21.02.2013 року по 18.08.2013
року.

Щодо вимоги ОСОБА_5 про визначення їй
додаткового строку (поновлення строку),
пропущеного нею з поважних причин,
достатнього для подання нею заяви на
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_6, то судом не знайдено підстав
для визначення такого додаткового
строку, оскільки ОСОБА_6 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, після чого позивач мала
змогу на протязі 6-ти місяців подати
заяву на прийняття спадщини, проте не
скористалась своїм правом. Посилання ж
ОСОБА_5 на перебування на лікуванні в
пансіонаті в період з 14.08.2013 року по
22.08.2013 року не є поважною причиною
пропуску даного строку, оскільки вона
мала змогу подати заяву про прийняття
спадщини в період з 21.02.2013 року по 13.08.2013
року. Крім того, ОСОБА_5 не надано
належних доказів перебування на
лікуванні в пансіонаті в період з 14.08.2013
року по 22.08.2013 року.

Підсумовуючи викладене суд прийшов до
об'єктивного та вмотивованого висновку
про відмову в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_5

На підставі викладеного та керуючись
Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 30 травня 2008 року № 7 «Про
судову практику у справах про
спадкування», ст. ст. 15, 16, 1270, 1272 ЦК
України, ст. ст. 3, 10, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа: приватний нотаріус
Хмельницького міського нотаріального
округу ОСОБА_3, приватний нотаріус
Хмельницького міського нотаріального
округу ОСОБА_4, про визнання заповіту
недійсним, визнання права власності на
нерухоме майно, визначення додаткового
строку для прийняття спадщини, -
відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2,
третя особа: приватний нотаріус
Хмельницького міського нотаріального
округу ОСОБА_3, приватний нотаріус
Хмельницького міського нотаріального
округу ОСОБА_4 про визнання заповіту
недійсним, визнання права власності на
нерухоме майно, визначення додаткового
строку для прийняття спадщини,
-відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку протягом десяти
днів з дня його проголошення шляхом
подання апеляційної скарги до
апеляційного суду Хмельницької
області через Хмельницький
міськрайонний суд.

Суддя