Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1062/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Орендовський В. А.
Доповідач Головань А. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

02.04.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого - Голованя А.М.

суддів - Черниш Т.В.,

Кривохижі В.І.

при
секретарі - Дімановій Н.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді апеляційну
скаргу ОСОБА_3 на рішення
Новомиргородського районного суду
Кіровоградської області від 06 грудня
2013 року за позовом ОСОБА_3 до Головного
управління Держземагенства у
Кіровоградській області, треті особи
які не заявляють самостійних вимог на
стороні відповідача - Мар'ївська
сільська рада Новомирогородського
району Кіровоградській області,
відділ Держземагенства у
Новомирогородському районуі
Кіровоградській області про визнання
права користування земельної ділянки в
порядку спадкування і

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ОСОБА_3
звернулася в суд з зазначеним позовом,
посилаючись на те, що після смерті, 23
серпня 2010 року, її чоловіка ОСОБА_4,
відкрилась спадщина на земельну
ділянку площею 20,00 га. для ведення
фермерського господарства «Віра»,
розташованого на території Мар'ївської
сільської ради Новомирогородського
району Кіровоградській області, яка
належала йому на праві постійного
користування.

10 квітня 2013 року була
зареєстрована нова редакція статуту
фермерського господарства «Віра»,
засновником якого стала вона.

Вона є спадкоємцем першої черги.,
але нотаріусом їй було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом на зазначену земельну
ділянку, з тих підстав, що спадкування
права постійного користування
земельною ділянкою законодавством не
передбачено.

Просила визнати за нею право
постійного користування земельною
ділянкою площею 20.00 га., в порядку
спадкування після ОСОБА_4

Рішенням
Новомиргородського районного суду
Кіровоградської області від 06 грудня
2013 року у задоволенні позову
відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
ставить питання про скасування рішення
суду першої інстанції у зв'язку з
неправильним застосуванням норм
матеріального права з ухваленням
нового рішення про задоволення позову.
Вказує на те, що суд першої інстанції
дійшов необґрунтованого висновку про
відсутність у неї підстав на
спадкування права постійного
користування земельною ділянкою.

Представники Головного
управління Держземагенства у
Кіровоградській області, Мар'ївської
сільської ради, відділу
Держземагенства у Новомирогородському
району, які належним чином були
оповіщеними про час та місце розгляду
справи, в судове засідання
апеляційного суду не прибули.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника позивача ОСОБА_5, яка
підтримали доводи скарги, перевіривши
законність і обгрунтованість рішення
суду, в межах визначених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Судом установлено та
убачається з матеріалів справи, що
відповідно до статуту селянського
(фермерського) господарства «Віра»,
державна реєстрація якого здійснена 21
березня 2001 року, його головою був
ОСОБА_4(а.с. 7-18)

20 березня 2001 року ОСОБА_4, на
підставі рішення сесії
Новомиргородської районної ради
Новомирогородського району
Кіровоградської області № 363 від 16
лютого 2001 року, отримав державний акт
серії КР № 000185, на право постійного
користування земельною ділянкою
площею 20.00 га., яка розташована на
території Мар'ївської сільської ради
Новомирогородського району
Кіровоградській області для
організації селянського (фермерського)
господарства.(а.с.24, 26)

23 серпня 2010 року ОСОБА_4, помер,
відкрита відповідна спадкова справа;
головою фермерського господарства
стала його дружина ОСОБА_3

Шляхом зміни найменування
селянського (фермерського)
господарства «Віра» створено
фермерське господарство «Віра».
Відповідно до Статуту фермерського
господарства «Віра» (п.8.1)
господарство здійснює господарську
діяльність на земельних ділянках, які
була надані в приватну власність та у
постійне користування.(а.с.19-22)

Відмовляючи у задоволенні
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що у ОСОБА_3 відсутні правові
підстави на успадкування права
постійного користування земельною
ділянкою площею 20.00 га, оскільки
відповідач - Головне управління
Держземагенства у Кіровоградській
області її спадкових прав не
порушувало.

Проте погодитися з такими
висновками суду не можна, виходячи з
наступного.

Відповідно ст. 7 ЗК України (у
редакції 1990 року), який діяв на час
отримання позивачем державного акта на
право постійного користування на
землю, у постійне користування земля
надається Радами народних депутатів
із земель, що перебувають у державній
власності громадянам України для
ведення селянського (фермерського)
господарства, особистого підсобного
господарства.

Статтею 22 ЗК України (у редакції 1990
року), передбачено, що право власності
на землю або право користування
наданою земельною ділянкою виникає
після встановлення землевпорядними
організаціями меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) і одержання
документа, що посвідчує це право.

Відповідно до положень ст. 23 ЗК
України (у редакції 1990 року) право
власності або право постійного
користування землею посвідчується
державними актами, які видаються і
реєструються сільськими, селищними,
міськими, районними Радами народних
депутатів.

Згідно зі ст. 92 ЗК України (який
набрав чинності з 01.01.2002 року), право
постійного користування земельними
ділянками можуть набувати лише
державні та комунальні юридичні особи.

Пункт 6 Перехідних положень ЗК
України (у редакції 2002 року) визначає,
що громадяни та юридичні особи, які
мають у постійному користуванні
земельні ділянки, але за цим Кодексом
не можуть мати їх на такому праві,
повинні до 1 січня 2008 року переоформити
у встановленому порядку право
власності або право оренди на них.

Рішенням Конституційного
Суду України від 22.09.2005 року № 5-рп/2005
визнано ці положення
неконституційними і тому норма п. 6
Перехідних положень ЗК України
втратила юридичну силу, а право
постійного користування земельною
ділянкою залишилося у фізичних осіб,
незважаючи на вичерпний перелік,
закріплений у ст. 92 Кодексу.

Цим же рішенням Конституційного
Суду України визначено, що
використання терміну «набувають», що
означає, «ставати власником
чого-небудь, здобувати що-небудь» після
набрання чинності статтею 92 ЗК України
свідчить, що ця норма не обмежує і не
скасовує діюче право постійного
користування ділянками, набуте
громадянами, в установлених
законодавством випадках, станом на 01
січня 2002 року.

Статтею 1218 ЦК України визначено,
що до складу спадщини входять усі права
та обов'язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинились внаслідок його смерті.

Отже, оскільки спадкодавець за
життя набув право постійного
користування земельною ділянкою для
ведення селянського (фермерського)
господарства площею 20.00 га, то
відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України
таке право не втрачається і може бути
передане у спадок

Захист прав громадян та
юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється, зокрема, шляхом визнання
прав. (ч.3 ст. 12 ЗК України)

Відповідачем у справі, за
відсутністю інших спадкодавців,
обґрунтовано визначено головне
управління Держземагенства у
Кіровоградській області, яке згідно
п.4.29 Положення про головне управління
держземагенства у Кіровоградській
області, передає відповідно до вимог
закону земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності у власність або в
користування для всіх потреб в межах
області.

Із матеріалів справи, зокрема,
постанови про відмову у вчиненні
нотаріальної дії вбачається, що
ОСОБА_3 було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на право користування
земельною ділянкою площею 20.00 га, у
зв'язку із тим, що в перелік суб'єктів
права постійного користування
земельною ділянкою, згідно ст. 92 ЗК
України, фізичні особи не
включені.(а.с.44)

Питання видачі свідоцтв на
право на спадщину та винесення
постанови про відмову у вчиненні
нотаріальної дії регулюються Законом
України «Про нотаріат» та Порядком
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України 22 лютого
2012 року за № 282/20595.

Підстави відмови нотаріуса у
вчиненні нотаріальних дій
визначаються ст. 49 Закону України «Про
нотаріат». Нотаріус або посадова особа,
яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у
вчиненні нотаріальної дії, якщо,
зокрема, вчинення такої дії суперечить
законодавству України.

Нотаріусу або посадовій
особі, яка вчиняє нотаріальні дії,
забороняється безпідставно відмовляти
у вчиненні нотаріальної дії.

Таким чином, законом визначено
чіткий перелік підстав для відмови у
вчиненні нотаріальної дії.

Натомість, відсутність у
переліку суб'єктів права постійного
користування земельною ділянкою,
згідно ст. 92 ЗК України, фізичних осіб
не може бути підставою для відмови у
видачі свідоцтва про право на спадщину,
оскільки чинним законодавством
передбачено можливість успадкування
права користування земельною ділянкою,
яка надавалася для
сільськогосподарських потреб - ведення
фермерського господарства і право на
користування якою у встановленому
порядку посвідчене за особою,
спадкоємцем якої є позивач.

Суд першої інстанції
вирішуючи спір на вказані положення
закону уваги не звернув, дійшов
помилкового висновку, що право
користування земельною ділянкою не
успадковується, у порушення вимог ст. 214
ЦПК України не з'ясував та не
встановив фактичні обставини справи,
законність підстав відмови у видачі
свідоцтва про право на спадщину,
належним чином не визначив характер
спірних правовідносин, правові норми,
що їх регулюють і порядок їх
застосування, дійшов до передчасного
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позову.

За таких обставин рішення суду
першої інстанції не може залишатися в
силі й підлягає скасуванню з підстав,
передбачених п.п. 2,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України, з ухваленнм нового рішення про
задоволення позову про визнання за
ОСОБА_3 права постійного користування
земельною ділянкою площею 20.00 га., в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_4

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314,
316 ЦПК України, колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити.

Рішення Новомиргородського
районного суду Кіровоградської
області від 06 грудня 2013 року скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позов
ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право
постійного користування земельною
ділянкою площею 20.00 га., яка розташована
на території Мар'ївської сільської
ради Новомирогород-ського району
Кіровоградській області, в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_4, яка
належала йому на підставі державного
акту на право постійного користування
землею серії КР 00018 від 29 березня 2001
року, зареєстрованому в Книзі
державних актів на право постійного
користування землею за №138.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскарженим
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: