Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/3159/14
Головуючий у 1 інстанції Парій О.В.
Суддя-доповідач Сапун О.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Пільщик Л.В.,

Суддів: Савченко О.В.,

Сапун О.А.,

При секретарі Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, за
апеляційною скаргою Благодійного
фонду «Благовіст» на рішення
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 05 червня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Благодійного фонду «Благовіст», третя
особа президент Благодійного фонду
«Благовіст» Македонський Олександр
Валерійович, про зміну дати та
формулювання причин звільнення,
стягнення заборгованості по
заробітній платі, середнього заробітку
за час затримки видачі трудової книжки,
відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

16 грудня 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом, який в процесі розгляду
справи неодноразово уточнювала, до БФ
«Благовіст», третя особа президент БФ
«Благовіст» Македонський О.В., про
зміну дати та формулювання причин
звільнення, стягнення заборгованості
по заробітній платі, середнього
заробітку за час затримки видачі
трудової книжки, відшкодування
моральної шкоди.

В обґрунтування позову посилалась на
те, що з 21 вересня 2005 року була прийнята
на роботу до БФ «Благовіст» на посаду
прес-секретаря. На той час юридична
адреса фонду збігалася з місцем її
проживання: АДРЕСА_1. Фактично фонд у
цій квартирі ніколи не розташовувався,
оскільки це не офісне приміщення, а
житлова квартира.

За домовленістю з керівником та
власниками фонду, у зв'язку з тим, що
фонд своїх приміщень не мав, було
вирішено, що її робоче місце буде
визначене за місцем її проживання і
роботу вона виконувала вдома. З цього
питання ніяких додаткових наказів не
видавалося.

Після 21 грудня 2012 року вона отримала
рекомендований лист, в якому
знаходились попередження та копія
наказу про попередження про звільнення
з займаної посади з 01 березня 2013 року на
підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України
(скорочення штату працівників).
Зазначені документи були підписані
президентом БФ «Благовіст»
Македонським О.В. та засвідчені
печаткою.

Вона погодилась з таким рішенням
роботодавця та не мала наміру його
оскаржувати. На конверті отриманого
листа вказувалась адреса відправника -
АДРЕСА_2.

Станом на 01 березня 2013 року вважала, що
звільнена з роботи за скороченням
штату. Оскільки постійно працювала
вдома, а також по причині відсутності у
Благодійного фонду «Благовіст»
постійного офісного приміщення, не
мала можливості з'явитись за
розрахунком і трудовою книжкою. З цієї
причини з березня до листопада 2013 року
очікувала, що роботодавець повідомить
поштою про умови і місце розрахунку та
повернення трудової книжки. В
листопаді 2013 року звернулася до
прокурора зі скаргою на неправомірні
дії Македонського О.В. Після втручання
прокурора 18 листопада 2013 року цінним
листом їй надіслано на домашню адресу
трудову книжку із супровідним листом, в
якому вказано про звільнення 26 лютого
2013 року. До 18 листопада 2013 року
повідомлень і телеграм від
Благодійного фонду чи Македонського
О.В. про необхідність отримання
трудової книжки та звільнення за
прогул не отримувала. Формулювання
причини та дати звільнення вважає
незаконними, оскільки згідно наказу з
роботи за прогул звільнена без
будь-яких підстав. Прогул здійснити не
могла, оскільки робоче місце постійно
знаходилось у неї вдома.

Впродовж останніх 7 років вона хворіє
тяжкою невиліковною хворобою, яка
потребувала особистих умов для праці.
Керівник БФ «Благовіст» Македонський
О.В. впродовж цього періоду мав повну
інформацію про стан її здоров'я.

З 2013 року вона має другу групу
інвалідності. Неправильне
формулювання у трудовій книжці причини
звільнення, а також затримка
розрахунку та видачі трудової книжки з
01 березня по 18 листопада 2013 року
суттєво порушили її права та завдали
істотної матеріальної та моральної
шкоди. Понад 8 місяців не мала змоги
працевлаштуватися і отримувати кошти
для нормального існування.

Виходячи з того, що борг по заробітній
платі відповідачем сплачений 20 січня
2014 року, затримка у виплаті заробітної
плати з 27 лютого 2013 року склала 225
робочих днів, відповідач повинен
сплатити 10 012 грн. 50 коп., як середній
заробіток за весь час затримки у
виплаті заробітної плати. Виходячи з
розміру місячної зарплати 1 044 грн. 72
коп. з 01 березня 2013 року по 18 листопада
2013 року за період затримки видачі
трудової книжки відповідач має
сплатити 8984 грн. 59 коп. Також їй не
виплачено кошти в сумі 1 890 грн. 36 коп.,
які складаються з заробітної плати за
січень 2014 року та компенсації за
невикористану відпустку з урахуванням
частково отриманих 20 січня 2014 року
коштів в розмірі 4 275 грн. 96 коп.

Внаслідок звільнення за прогул, якого
не здійснювала, та внаслідок не виплати
заробітної плати вона зазнала
моральних страждань, порушилися
звичайний уклад її життя та нормальні
життєві зв'язки. Вона була позбавлена
засобів до існування та змушена
займати у сторонніх осіб гроші.
Знизився рівень її життя та медичного
забезпечення, порушився сон, апетит,
настрій, стан здоров'я погіршився.
Знервованість, яка викликана діями
відповідача, поглиблює розлад здоров'я,
їй потрібні додаткові зусилля для
організації свого життя, змушена
витрачати час та здоров'я для
відновлення справедливості, звертався
за допомогою до юристів, до
прокуратури, органів з нагляду за
дотриманням трудового законодавства.
Розмір морального відшкодування
оцінює в сумі 5000 грн.

На підставі викладеного, зменшивши в
процесі розгляду справи позовні
вимоги, просила суд визнати незаконним
та скасувати наказ президента БФ
«Благовіст» Македонського О.В. №01-ВК
від 26 лютого 2013 року про її звільнення з
посади прес-секретаря з 31 січня 2013 року
за прогул без поважних причин (п. 4 ст. 40
КЗпП України). Визнати незаконним її
звільнення з посади прес-секретаря з 31
січня 2013 року за прогул без поважних
причин (п. 4 ст. 40 КЗпП України) за
наказом № 01-ВК від 26 лютого 2013 року.
Визнати недійсним запис № 10 у трудовій
книжці щодо її звільнення з посади
прес-секретаря з 31 січня 2013 року за
прогул без поважних причин (п. 4 ст. 40
КЗпП України) на підставі наказу № 01-ВК
від 26 лютого 2013 року. Змінити
формулювання причин звільнення та дату
звільнення, зазначивши формулювання
причин звільнення «Звільнена за
скороченням штату працівників (п. 1 ст. 40
КЗпП України) з 01.03.2013 року». Зобов'язати
Благодійний фонд «Благовіст» змінити
запис у трудовій книжці про причини та
дату звільнення і вказати дійсну дату
та причину звільнення - 01 березня 2013
року, за скороченням штату працівників
(п. 1 ст. 40 КЗпП України). Стягнути з
Благодійного фонду «Благовіст» на її
користь нараховану заробітну плату та
розрахункові кошти у сумі 1890 грн. 36 коп.;
вихідну допомогу у розмірі середнього
місячного заробітку у сумі 1 160 грн.;
середній заробіток за час затримки
видачі трудової книжки (вимушеного
прогулу) у сумі 8 984 грн. 59 коп.; середній
заробіток за час затримки виплати
заробітної плати 10 012 грн. 50 коп., у
відшкодування моральної шкоди 5 000 грн.

Рішенням Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 05 червня
2014 року позовні вимоги ОСОБА_2
задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ
№ 01-ВК від 26 лютого 2013 року про
звільнення ОСОБА_2 з посади
прес-секретаря Благодійного фонду
«Благовіст» з 31 січня 2013 року за прогул
без поважних причин (п.4 ст. 40 КЗпП
України).

Визнано формулювання причин
звільнення ОСОБА_2 з посади
прес-секретаря з 31 січня 2013 року за
прогул без поважних причин (п. 4 ст. 40
КЗпП України) на підставі наказу № 01-ВК
від 26 лютого 2013 року таким, що не
відповідає чинному законодавству.

Змінено формулювання причини
звільнення та дату звільнення,
зазначивши: «Звільнена з посади
прес-секретаря Благодійного фонду
«Благовіст» за скороченням штату
працівників (п.1 ст. 40 КЗпП України) з 01
березня 2013 року».

Стягнуто з Благодійного фонду
«Благовіст» на користь ОСОБА_2 вихідну
допомогу в розмірі 1 160 грн. 00 коп., в
рахунок відшкодування моральної шкоди
1 000 грн., всього 2160 грн.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Апеляційне провадження відкрито за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, за
апеляційною скаргою БФ «Благовіст».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, наданим доказам, просить
рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 05 червня
2014 року змінити. Стягнути з відповідача
на її користь середній заробіток за час
затримки видачі трудової книжки у сумі
8984 грн. 59 коп., середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні у
сумі 10 012 грн. 50 коп., у відшкодування
моральної шкоди 5 000 грн.

В апеляційній скарзі БФ «Благовіст»
посилається на допущені судом першої
інстанції порушення норм
матеріального і процесуального права.
Просить рішення Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 05 червня 2014 року скасувати,
ухвалити нове рішення про відмову
ОСОБА_2 у задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, вислухавши
пояснення представників ОСОБА_2, БФ
«Благовіст», перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційні скарги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 307, статтею 308
ЦПК України передбачено, що за
наслідками розгляду апеляційної
скарги а рішення суду першої інстанції
апеляційний суд має право постановити
ухвалу про відхилення апеляційної
скарги і залишити рішення без змін,
якщо визнає, що його постановлено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Відповідно до ст атті 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках: п. 1) змін в
організації виробництва і праці, в тому
числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників; … 4) прогулу (в тому числі
відсутності на роботі більше трьох
годин протягом робочого дня) без
поважних причин.

Згідно статті 49-2 КЗпП України про
наступне вивільнення працівників
персонально попереджають не пізніше
ніж за два місяці.

Відповідно до статті 44 КЗпП України при
припиненні трудового договору з
підстав, зазначених у пункті 1 статті 40
цього Кодексу, працівникові
виплачується вихідна допомога у
розмірі не менше середнього місячного
заробітку.

Відповідно до статті 235 КЗпП України у
разі звільнення без законної підстави
або незаконного переведення на іншу
роботу працівник повинен бути
поновлений на попередній роботі
органом, який розглядає трудовий спір.
У разі визнання формулювання причин
звільнення неправильним або таким, що
не відповідає чинному законодавству, у
випадках, коли це не тягне за собою
поновлення працівника на роботі, орган,
який розглядає трудовий спір,
зобов'язаний змінити формулювання і
вказати в рішенні причину звільнення у
точній відповідності з формулюванням
чинного законодавства та посиланням на
відповідну статтю (пункт) закону. У разі
затримки видачі трудової книжки з вини
власника або уповноваженого ним органу
працівникові виплачується середній
заробіток за весь час вимушеного
прогулу.

Судом встановлено, що наказом від 21
вересня 2005 року № 04-ок ОСОБА_2 прийнято
на роботу на посаду прес-секретаря з 21
вересня 2005 року з неповним робочим днем
і з оплатою праці пропорційно
відпрацьованого часу. Наказом № 17 від
28.11.08 року з 01 грудня 2008 року їй
встановлено неповний робочий день з
повним робочим тижнем
(понеділок-п'ятниця) для штатних
працівників, які зайняті на 0,5 ставки з
08-00 до 10-00 ( а. с. 46-48 ).

Наказом № 18 від 20.12.08 року з 01 січня 2009
року встановлено повний робочий день з
неповним робочим тижнем (понеділок) для
штатних працівників, які зайняті на 0,5
ставки з 08-00 до 12-00. Наказом № 08-ВК від 27
квітня 2012 року позивачку переведено з
0,5 ставки на повну ставку з 01 травня 2012
року з окладом 1110,00 грн. згідно штатного
розкладу. Наказом № 08/1 від 27 квітня 2012
року прес-секретарю ОСОБА_2 встановелно
з 01 травня 2012 року повний робочий день з
повним робочим тижнем
(понеділок-п'ятниця) для всіх
працівників підприємства ( а. с. 186-192 ).

Роботу ОСОБА_2 виконувала вдома. На
території храму на площі Троїцькій-1 у
м. Бердянську її робочого місця не було,
як і приміщення БФ «Благовіст». Вказане
підтверджується фактичними
обставинами справи, поясненнями
свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14

Відповідно до протоколу № 01-12/П
засідання правління БФ "Благовіст" від
18 грудня 2012 року прийнято рішення про
скорочення штату працівників та
вилучення зі штатного розпису з 01
березня 2013 року посади прес-секретаря (
а. с. 49 ).

Згідно наказу № 16 від 20 грудня 2012 року
ОСОБА_2 попереджено про наступне
звільнення з роботи з 01 березня 2013 року
в зв'язку зі скороченням штату
працівників ( п. 1 ст. 40 КЗпП України ) і
про неможливість подальшого її
працевлаштування. Копія зазначеного
наказу та попередження № 8 від 20 грудня
2012 року про наступне звільнення
направлені на адресу ОСОБА_2 та
отримані нею 09 січня 2013 року ( а. с. 50-51 ).

Суд також враховав, що в БФ "Благовіст"
фактично проведено скорочення посади
прес-секретаря. Це підтверджується
рішенням правління від 18 грудня 2012
року. Зазначена обставина визнана
сторонами в судовому засіданні та ними
не оспорюється.

Суд першої інстанції повно, всебічно
зясував фактичні обставини справи, дав
належну оцінку доказам у їх сукупності
і дійшов правильного висновку, що
звільнення ОСОБА_2 з посади
прес-секретаря за прогул без поважних
причин проведено незаконно, оскільки
факт невиходу позивачки на роботу з 31
січня 2013 року не доведений. До того ж
проект наказу БФ «Благовіст» про
звільнення позивачки з посади з 11
лютого 2013 року за угодою сторін ( по
пункту 1 статті 36 КЗпП України ) також
свідчить про безпідставність
звільнення ОСОБА_2 за прогули з 31 січня
2013 року. Тому обґрунтовано визнав
формулювання причини звільнення таким,
що не відповідає чинному
законодавству, змінив його, вказавши
причину звільнення скорочення штату
працівників (п.1 ст. 40 КЗпП України) з 01
березня 2013 року і стягнув на користь
позивачки вихідну допомогу в розмірі
середнього місячного заробітку, який
становить 1160 грн. ( а. с. 9-11 ).

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що
при звільненні працівника виплата усіх
сум, належних йому від підприємства,
проводиться у день звільнення. Якщо
працівник в день звільнення не
працював, то зазначені суми мають бути
виплачені не пізніше наступного дня
після пред'явлення звільненим
працівником вимоги про розрахунок.

Згідно статті 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженного ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Відповідно до довідки БФ "Благовіст"
від 25 березня 2014 року № 12 заробітна
плата позивачки становить: грудень 2012
року - 1150 грн., січень 2013 року - 1170 грн.
Середній заробіток за місяць становить
1160 грн. Належні ОСОБА_2 при звільненні
суми складаються з суми заробітної
плати за січень 2013 року в розмірі 1 044
грн. 72 коп. та компенсації за
невикористану відпустку в розмірі 3 231
грн. 24 коп. Разом сума становить 4 275 грн.
96 коп. Зазначені суми вказано після
проведення відрахувань податків та
зборів ( а. с. 136 ). Згідно
оборотно-сальдової відомості по
рахунку 662 кінцевий розрахунок
належних позивачці при звільненні сум
в розмірі 4 275 грн. 96 коп. депоновано на
розрахунковому рахунку БФ "Благовіст",
оскільки ОСОБА_2 за отриманням коштів
та трудової книжки не зявлялася.

Після отримання заяви позивачки про
перерахування належних до виплати
коштів на рахунок її пенсійної картки,
БФ "Благовіст" 20 січня 2014 року провів
виплату кінцевого розрахунку в розмірі
4 275 грн. 96 коп., що підтверджується
платіжним дорученням № 54 від 20 січня 2014
року.

12 листопада 2013 року БФ "Благовіст"
отримав заяву ОСОБА_2 про направлення
трудової книжки поштою. Трудова книжка,
відповідно до вимог п. 4.2. Інструкції
про порядок ведення трудових книжок
працівників, затвердженої наказом
Міністерства праці України,
Міністерства юстиції України та
Міністерства соціального захисту
населення від 29 липня 1993 року № 58,
направлена на зазначену в заяві адресу
цінним листом з повідомленням 18
листопада 2013 року та отримана
позивачкою 26 листопада 2013 року ( а. с. 59-64
).

Враховуючи викладене суд першої
інстанції правильно відмовитв у
задоволенні позовних вимог про
стягнення середнього заробітку за
затримку проведення розрахунку при
звільненні та середнього заробітку за
час затримки видачі трудової книжки.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено,
що відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадяться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Оскувльки внаслідок незаконного
звільнення ОСОБА_2 зазнала моральних
страждань, суд, виходячи з конктериних
обставин справи, засад розумності і
справедливості, стягнув у
відшкодування моральної шкоди 1 000 грн.
Така сума компенсації узголдується зі
ступеням моральних страждань ОСОБА_2, є
розумною і справедливою, підстав для
збільшення розміру моральної шкоди до 5
000 грн. колегія суддів не вбачає.

Інші доводи апеляційних скарг
висновків суду не спростовують та не
дають підстав вважати, що справа
вирішена неправильно.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скарг Благодійного фонду
«Благовіст» відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 05 червня
2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: