У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ступак О.В.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 24 грудня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Рівненської області від 21 березня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Рівненській області,
Луганського державного університету
внутрішніх справ ім. Є.О. Дідоренка про
визнання частково недійсним договору,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду із
вищезазначеним позовом, який уточнив у
подальшому та просив визнати недійсним
п. 3.2 договору, укладеного між ним та
Управлінням Міністерства внутрішніх
справ України в Рівненській області,
Луганським державним університетом
внутрішніх справ ім. Є.О. Дідоренка у
редакції від 01 грудня 2012 року та п. 3.2
договору від 10 серпня 2009 року, яким
передбачено, що підставою
відшкодування фактичних витрат на
підготовку є звільнення особи зі
служби протягом трьох років після
закінчення вищого навчального закладу
МВС України за власним бажанням, через
службову невідповідність або за
порушення дисципліни.

Позов обґрунтований тим, що на час
укладення договору ОСОБА_2
був неповнолітнім, тому відповідно до
вимог цивільного законодавства
повинна бути згода батьків на
укладення вказаного договору, якої
вони не надавали.

Рішенням Рівненського міського суду
Рівненської області від 24
грудня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Рівненської
області від 21 березня 2014 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати судові рішення першої й
апеляційної інстанцій та ухвалити нове
рішення про задоволення позову,
обґрунтовуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження,
якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити, оскільки із
матеріалів касаційної скарги, змісту
оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд,
дослідивши докази у справі й давши їм
належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60,
212 ЦПК України, а також, врахувавши
обставини справи, обґрунтовано виходив
із недоведеності позовних вимог та
відсутності підстав для визнання
недійсними умов договору.

Ухвалюючи рішення у справі, суди
правильно визначилися з характером
спірних правовідносин та нормами
матеріального права, які підлягають
застосуванню, в результаті чого
ухвалили законні й обґрунтовані
рішення, які відповідають вимогам
матеріального та процесуального права,
підстави для їх скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги на
правильність висновків судів не
впливають.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Рівненській області, Луганського
державного університету внутрішніх
справ ім. Є.О. Дідоренка про визнання
частково недійсним договору, за
касаційною скаргою на рішення
Рівненського міського суду
Рівненської області від 24 грудня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Рівненської області від 21 березня 2014
року.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ

О.В. Ступак