Справа №: 601/1973/12
Провадження № 2/272/170/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

07 квітня 2014 року

Андрушівський районний суд
Житомирської області в складі:

головуючого - судді Палазюк В.М.

при секретарі - Поліщук Т.О.

за участю - представника ВДВС Солопія
П.В.

представника управління
Держказначейства в Андрушівському
районі Габінет Н.П.

прокурора Прокопенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Андрушівка цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ВДВС
Андрушівського районного управління
юстиції, управління Державної
казначейської служби України в
Андрушівському районі про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, суд,-

встановив:

позивач звернувся до суду з
позовом в якому зазначає, що 16 грудня 2009
року Броварський міськрайонний суд
Київської області своїм рішенням
задовольнив позовні вимоги позивача та
стягнув з ОСОБА_4 на його користь
заподіяні збитки. В порядку
забезпечення виконання рішення суду
Броварським міськрайсудом було вжито
заходів забезпечення позову шляхом
накладення арешту на частину
нерухомого майна, належну ОСОБА_4 та
заборони на її відчудження. Ухвалою
Броварського міськрайонного суду від
05. 10.2012 року було визнано бездіяльність
державного виконавця ВДВС
Андрушівського РУЮ Березового Д.С. при
виконанні виконавчого листа, виданого
на підставі рішення суду. Позивач
вважає, що бездіяльністю державного
виконавця йому завдана матеріальна та
моральна шкода та просить стягнути на
його користь 4000 грн. на відшкодування
матеріальної шкоди та 1000 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

В судове засідання позивач не
з»явився, направивши заяву про розгляд
справи у його відсутність. Позовні
вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник ВДВС Андрушівського РУЮ в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав, надав письмові заперечення.
Вважає, що всі необхідні виконавчі дії
державним виконавцем були проведені.

Представник управління Державної
казначейської служби України в
Андрушівському районі позовні вимоги
не визнала, посилаючись на відсутність
в бюджеті України видатків на
відшкодування шкоди та відсутність
спеціального закону, який би регулював
порядок та розміри такого
відшкодування. Просив відмовити в
задоволенні позову.

Представник прокуратури
Андрушівського району, який вступив у
справу для захисту інтересів держави,
також вважав позовні вимоги такими, що
не підлягають задоволенню.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази по справі,
вважає, що у задоволенні позову слід
відмовити.

Судом встановлено, що рішенням
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 16 грудня 2009 року
стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 8000
грн. заподіяних збитків та 1171 грн.
судових витрат, про що свідчить виданий
судом виконавчий лист (а.с.47).
Постановою ВДВС Андрушівського РУЮ
від 14.04.2010 року було відкрито виконавче
провадження по виконавчому листу №
2-3678 про стягнення збитків з ОСОБА_4
(а.с.45).

Ухвалою Броварського міськрайонного
суду від 05. 10.2012 року було визнано
неправомірною бездіяльність
державного виконавця ВДВС
Андрушівського РУЮ Березового Д.С. при
виконанні виконавчого листа по
виконанню рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 16 грудня 2009 року за виконавчим
листом № 2-3678/09 від 16.12.2009 року.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

В силу даної статті суд вважає
доведеним неправомірність
бездіяльяності державного виконавця і
додаткового доведення це не потребує.
Однак усі інші обставини, в тому числі
розмір шкоди , що підлягає
відшкодуванню , мають бути доведені
сторонами у загальному порядку.

Статтею 1174 ЦК України передбачено,
що шкода, завдана фізичній або
юридичній особі незаконними рішеннями,
діями чи бездіяльністю посадової або
службової особи органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні нею
своїх повноважень, відшкодовується
державою, Автономною Республікою Крим
або органом місцевого самоврядування
незалежно від вини цієї особи.

Для відшкодування шкоди позивачу в
силу вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України
необхідно довести розмір шкоди,
причинний зв'язок цієї шкоди із
неправомірними діями заподіювача
шкоди.

Проте, доказів того, що державним
виконавцем при виконанні рішення
Броварського міськрайонного суду
завдана матеріальна шкода позивачем в
ході судового розгляду справи не
надано. Саме по собі посилання на те, що
ухвалою суду визнано бездіяльність
державного виконавця не звільняє
позивача від доведення інших складових
частин цивільно-правової
відповідальності відповідача.

Згідно матеріалів справи на
підтвердження завданої матеріальної
шкоди та її розміру позивачем надано
договір «Про надання правової
допомоги» №14 від 01.07.2012 року укладений
між адвокатом ОСОБА_6 та позивачем на
представництво його інтересів у
кримінальній справі з правами,
наданими захиснику, при поданні скарг
на бездіяльність державного виконавця
та в адміністративному процесі. Цим же
договором передбачено, що ОСОБА_3
зобов»язаний провести оплату за надані
послуги в відповідності до Постанови
Кабінету Міністрів від 27.04.2006 року №590 в
розмірі 4000 гривень на місяць. (а.с. 3).
Згідно акту виконаних робіт та
проведення оплати за роботу від 01.09.2012
року позивач сплатив адвокату на
підставі договору про надання правової
допомоги №14 від 01.07.2012 року 4000 гривень.
(а.с.4).

Суд вважає, що зазначений акт
виконаних робіт, а також Постанова
Кабінету Міністрів від 27.04.2006 року №590
із змінами, внесеними постановою КМУ №
127 від 22.02.2012 року не є доказами та
підставою стягнення матеріальної
шкоди на користь позивача.

Частиною другою статті 1167 ЦК України
визначено перелік випадків
відшкодування моральної шкоди органом
державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим, органом
місцевого самоврядування, фізичною або
юридичною особою, яка її завдала.

Статтею 23 ЦК України встановлено
право особи на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав та законних інтересів. Відповідно
до частини другої цієї статті моральна
шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

Проте, позивач не навів
обґрунтування позовних вимог
немайнового характеру та не надав суду
жодних доказів, які б підтверджували
факт заподіяння йому моральної шкоди
бездіяльністю відповідача.На
обґрунтування моральної шкоди позивач
посилається лише на тривале
невиконання рішення суду, пов»язане з
бездіяльністю державного виконавця.
Однак в чому це проявилось та чим
підтверджується в обґрунтуванні
відсутнє. Відсутні в матеріалах справи
і фактичні дані, які б свідчили про
негативні наслідки зазначених подій,
що вплинули на зміну звичайного
способу життя позивача.

Виходячи з наведеного, суд приходить
до висновку про те, що позовні вимоги
не є законними та належним чином
обґрунтованими, в зв'язку з чим не
підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88,
209,212,214,215,218, 294 ЦПК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_3
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через Андрушівський райсуд
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а особами, які не
були присутні в судовому засіданні, з
часу отримання копії рішення.

Суддя:В. М. Палазюк