Справа № 466/551/13
Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/783/893/14
Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року
м. Львів

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області в складі:
головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Богонюка М.Я., Гриновця Б.М.

при секретарі: Цар М.М.,

за участю: представника позивача -
ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3 та його
представника - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_2 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Львова від 20 листопада 2013 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_6, треті особи Шевченківська
райадмінстрація Львівської міської
ради, Третя державна нотаріальна
контора, Обласне комунальне
підприємство Львівської обласної ради
«Бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки» про визнання прав
та обов'язків забудовника в порядку
спадкування,

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2013р. ОСОБА_5 звернулась в суд із
позовом, до ОСОБА_3, треті особи
Шевченківська райадмінстрація
Львівської міської ради, Третя
державна нотаріальна контора, Обласне
комунальне підприємство Львівської
обласної ради «Бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки» в
якому згідно уточнених позовних
вимог(а.с.117) просила визнати за нею
права та обов'язки забудовника щодо
самовільно реконструйованого
житлового будинку АДРЕСА_1 з прибудовою
та влаштуванням мансардного поверху,
подальша експлуатація яких погоджена
Розпорядженням Шевченківської
районної адміністрації Львівської
міської ради від 09.04.2009р. №222 з правом
здачі житлового будинку в експлуатацію
та отримання на її ім`я документів, що
посвідчують право спільної часткової
власності в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1,
у розмірі 10/39 частин від цілого будинку.

Оскаржуваним рішенням Шевченківського
районного суду м. Львова від 20
листопада 2013 року відмовлено ОСОБА_5 в
задоволенні позову про визнання прав
та обов'язків забудовника в порядку
спадкування.

В апеляційній скарзі представник
позивача - ОСОБА_2 просить рішення суду
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
позов задовольнити повністю
покликаючись на те, що висновки суду не
відповідають фактичним обставинам
справи та мало місце неправильне
застосування судом норм матеріального
і процесуального права.

В судове засідання позивач та
представники третіх осіб:
Шевченківської райадмінстрації
Львівської міської ради, Третьої
державної нотаріальної контори,
Обласного комунального підприємства
Львівської обласної ради «Бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки», будучи належним
чином повідомленими, не з'явилися, що
відповідно до ст.305 ЦПК України не
перешкоджає розгляду справи у їх
відсутності.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення представника позивача -
ОСОБА_2 на підтримання апеляційної
скарги, відповідача ОСОБА_3 та його
представника - ОСОБА_4 на її
заперечення, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу представника позивача слід
відхилити з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, виходив з того, що
вимоги позивача є безпідставними,
оскільки її право на спадкування за
заповітом прав забудовника
спадкодавця на частину добудов,
проведених ОСОБА_3 ніхто не заперечує.
Крім того, позивачем не надано належних
та допустимих доказів в підтвердження
позовних вимог з приводу порушення її
прав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
відповідає вказаним вимогам.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно до положень ст. ст. 11, 59, 60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін які
беруть участь у справі. При цьому, кожна
із сторін зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень, а
обставини які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

У відповідності до ч.1,3 ст.303 ЦПК України
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції, та
не обмежений такими, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Судом та матеріалами справи
встановлено, що розпорядженням
Шевченківської районної ради народних
депутатів м.Львова від 27.10.1992р. №151(а.с.10)
було затверджено частини у спільній
власності між співвласниками будинку
АДРЕСА_1 та видано свідоцтва про право
власності, відповідно до якого ОСОБА_3
була власником 1/5 частини вказаного
будинку, що складалась з приміщень 1-6
пл.13,5 кв.м., 1-7 пл.15,2 кв.м., загальною
площею 28,7 кв.м., а ОСОБА_6 став власником
4/5 частин будинку, що складатись з
приміщень 1-7 кв.м., ІІ - 2,4 кв.м., 1-1 пл.9,7
кв.м., 1-2 пл.14,7 кв.м.,1-3 пл.2,7 кв.м., 1-4 пл.11,5
кв.м.,1-5 пл.25 кв.м., підвал, загальною
площею 73 кв.м.

В ході проведення реконструкції
будинку АДРЕСА_1 з 1992 р. по 2006 рік ОСОБА_3
до належної їй частини будинку провела
добудову тамбура 1-1 площею 5,5 кв.м. та
підвалу ІІІ площею 5,5 кв.м., а ОСОБА_6
провів до своєї частини будинку
добудову підвалу ІV площею 5,1 кв.м.,
підвалу V площею 4,7 кв.м., веранди 2,8 кв.м.
на мансардних приміщень над своїм
житлом.

Долученими до матеріалів справи
доказами підтверджується, що в будинку
після проведення добудов утворилися
дві ізольовані частини будинку з
окремо обладнаними входами і мансардні
приміщення облаштовані лише над
частиною будинку, який належить ОСОБА_6.

Окрім характеру добудов, з якого
вбачається їх відокремленість, з
окремих заяв ОСОБА_3 та ОСОБА_6(а.с.42),
Угоди про погодження самочинного
будівництва з розрахунком штрафних
санкцій(а.с.53), окремо сплачених кожним
із забудовників, Постанов про
накладення адміністративних стягнень
№ 2/56 від 11.04.02р. та № 2/57 від 11.04.02р., в
яких визначені розміри добудов, і які
порушниками не оскаржувались9а.с.56-57),
вбачається, що реконструкція частин
будинку ОСОБА_6 та ОСОБА_3 проводилась
окремо.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові,
Шевченківський районний суд дійшов до
обґрунтованого висновку про те, що
позивачем не доведено спільного
здійснення реконструкції будинку
АДРЕСА_1 відповідачем ОСОБА_3 та
спадкодавцем сторін - ОСОБА_3.
Покликання апелянта на ч.1 ст.357 ЦК
України не заслуговують на увагу,
оскільки базуються виключно на
припущеннях та спростовуються
зібраними доказами по справі.

Статтею 1218 ЦК України врегульовано, що
до складу спадщини входять всі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Після смерті ОСОБА_3, яка проводила
реконструкцію з добудовою до належної
їй частини житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1, її спадкоємці вправі
успадковувати та права та обов'язки,
які належали спадкодавцеві на момент
її смерті.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

В той же час відповідач не оспорює
право позивача в частині спадкування
прав та обов'язків, які належали ОСОБА_3
на момент її смерті, і, зокрема, щодо
проведеної нею реконструкції будинку
АДРЕСА_1 з добудовою тамбура 1-1 площею 5,5
кв.м та підвалу ІІІ площею 5,5 кв.м.

Висновок суду першої інстанції
відповідає зібраним доказам та
обставинам справи, а рішення суду
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи
правильних висновків суду не
спростовують.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що відповідно до ч.1
ст.308 ЦПК України, апеляційну скаргу
слід відхилити, а рішення суду залишити
без змін.

Керуючись ст. ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.
308, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 20 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий
О.М.Ванівський

Судді
М.Я.Богонюк

Б.М.Гриновець