АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/4543/2014
Головуючий в суді 1 інстанції -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді Ящук
Т.І.

суддів
Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі
Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 03 лютого 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя
особа - Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «АХА Страхування»
про стягнення коштів,

встановила:

В серпні 2013 року позивач ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_2 про стягнення
майнової та моральної шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, просив
стягнути з відповідача на його користь:
вартість відновлювального ремонту - 2
660 грн. 21 коп.; вартість проведення
експертної оцінки - 720 грн.; вартість
послуг банку з переказу оплати за
виконаний ремонт - 160 грн. 01 коп.;
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 2500 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 03 лютого 2014 року позов
задоволено частково : стягнуто з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_3 на відшкодування
моральної шкоди 500 грн. та 114 грн. 70 коп.
судового збору.

У задоволенні інших вимог -
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач
ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду в
частині стягнення з відповідача на
користь позивача на відшкодування
моральної шкоди 500 грн., ухваливши нове
рішення про відмову у позові в цій
частині.

Зазначала, що відповідно до загальних
підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягаю наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювача та вини останнього в її
заподіянні

Вважає, що суд першої інстанції
безпідставно не застосував правила
ст.1193 ЦК України і не відмовив у
відшкодуванні шкоди з врахуванням
ступеня її вини у даному випадку
заподіяння шкоди майну позивача.
Посилалась на те, що нею було вжито всіх
заходів на відшкодування повністю
понесених позивачем збитків. Позивач
отримав від АТ СК «АХА Страхування»
суму відшкодування 13340 грн. 88 коп., яка
повністю покрила його витрати на
відновлювальний ремонт пошкодженого
автомобіля з урахування зносу
останнього. Позивачем не надано суду
доказів на підтвердження зазначених
ним обставин щодо спричинення йому
моральної шкоди та членам його сім'ї
моральних страждань (переживань),
безсоння, пригніченості та
нервозності, розладів психічного
характеру.

В судове засідання апелянт не
з'явилась, про час та місце розгляду
справи повідомлена належним чином,
колегією суддів визнано за можливе
розглянути справу у відсутності
апелянта. Позивач в судовому
засіданні просив апеляційну скаргу
відхилити, але збільшити розмір
відшкодування моральної шкоди до 2500
грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення позивача, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
21 березня 2013 року о 14 год. 15 хв. ОСОБА_2,
керуючи автомобілем марки «Шкода
Октавія», д.н. НОМЕР_1 на перехресті
просп. Паладіна - вул. Булаховського в м.
Києві, перед початком руху заднім ходом
не переконалася, що це буде безпечно і
не створить перешкод іншим учасникам
дорожнього руху, в результаті чого
сталося зіткнення з автомобілем марки
«Альфа Ромео», д.н. НОМЕР_2, що належить
позивачу та під його керуванням.

Зіткнення транспортних засобів
сталося в результаті порушення ОСОБА_2
Правил дорожнього руху, що
підтверджується постановою
Святошинського районного суду м. Києва
від 16.04.2013 року.

В результаті зіткнення був пошкоджений
автомобіль марки «Альфа Ромео», д.н.
НОМЕР_2, власником якого є позивач.

Позивач оплатив вартість
відновлювального ремонту свого
автомобіля на станції технічного
обслуговування ТОВ «Росавто» в сумі 16
001 грн. 09 коп.

Оскільки цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_2 застрахована
у ПАТ СК «АХА Страхування», то вказана
страхова компанія виплатила позивачу
страхове відшкодування у розмірі 13 340
грн. 88 коп., з урахуванням фізичного
зносу транспортного засобу.

Заявляючи вимоги про відшкодування
суми вартості відновлювального
ремонту, яка не була доплачена позивачу
страховою компанією, в розмірі 2660 грн. 21
коп., позивач вказував, що відповідач,
як винна особа, має відшкодувати його
фактичні витрати на проведення
відновлювального ремонту, що
становлять різницю між сумою фактично
понесених витрат та сумою страхового
відшкодування.

Відмовляючи у задоволенні зазначених
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що ліміт застрахованої
цивільної відповідальності ОСОБА_2 не
перевищує розміру завданої позивачу
майнової шкоди, а тому суд не встановив
підстав для задоволення цих позовних
вимог, а також для стягнення вартості
проведення експертної оцінки і комісії
за послуги банку.

Рішення суду у викладеній частині
сторонами не оскаржувалось,
обов'язкових підстав для скасування не
вбачається, а тому рішення суду в цій
частині колегія суддів не перевіряє.

Задовольняючи частково позовні вимоги
про відшкодування моральної шкоди - на
суму 500 грн., суд першої інстанції
виходив з вимог ст. 23, 1167 ЦК України та
враховував, що позивачу були
спричинені душевні страждання,
оскільки пошкоджено його майно та
завдані незручності у повсякденному
житті. При визначенні розміру
моральної шкоди, що підлягає стягненню,
суд першої інстанції враховував, що
тяжких наслідків в результаті
дорожньо-транспортної пригоди для
позивача не настало, страхова компанія
виплатила страхове відшкодування
завданих майнових збитків, а
відповідач вчинила всі необхідні дії
для своєчасного отримання
відповідачем суми такого
відшкодування.

З даними висновками суду першої
інстанції колегія суддів погоджується,
вважає їх законними і обґрунтованими і
такими, що відповідають обставинам
справи та нормам матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Матеріалами справи доведено, що
внаслідок винних дій відповідача
ОСОБА_2, які встановлені постановою
Святошинського районного суду м. Києва
від 16.04.2013 року, було завдано механічних
пошкоджень автомобілю «Альфа Ромео»,
д.н. НОМЕР_2, який відповідно до
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_3 належить
на праві власності позивачу ОСОБА_3

Доводи апелянта ОСОБА_2 щодо
відсутності підстав для стягнення
моральної шкоди колегія суддів вважає
необґрунтованими та безпідставними,
оскільки суд першої інстанції,
встановивши, що пошкодження майна
позивача, належного йому на праві
власності, призвели до моральних
страждань позивача і вимагали від
нього додаткових зусиль для
організації свого життя, вжиття
заходів до проведення
відновлювального ремонту автомобіля,
дійшов обґрунтованого висновку про
необхідність відшкодування завданої
позивачу моральної шкоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України,
розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливостей їх реалізації, ступеня
вини особи, яка завдала моральної
шкоди, якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Розмір такого відшкодування суд
обґрунтовано визначив з урахуванням
принципів розумності та
справедливості в сумі 500 грн., при цьому
належним чином врахував і характер
правопорушення, і ступінь вини особи,
що завдала шкоди, а також інші
обставини, що мають істотне значення.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують і не дають підстав
вважати, що ним допущено порушення
матеріального та процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення спору.

Посилання позивача ОСОБА_3 на
необхідність збільшення розміру
відшкодування моральної шкоди до 2500
грн. колегія суддів не приймає до уваги,
оскільки позивач рішення суду не
оскаржував, погодившись із ним.

Таким чином, судом першої інстанції
було повно та всебічно встановлено
обставини справи, надано вірну оцінку
зібраним доказам, відповідно до
спірних правовідносин правильно
застосовано норми матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права, доводи, викладені в апеляційній
скарзі, висновків суду не спростовують,
а тому рішення скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307-308, 313- 317, 218 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 03 лютого 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: