Справа № 466/2289/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06 лютого 2014 року Шевченківський
районний суд м.львова

у складі : головуючого-судді
Білінської Г.Б.

при секретарі
Галоян К.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 , третіх осіб МПП ВКФ «Гелікон»,
Львівського відділу РЕР ДАІ УДАІ
ГУМВСУ у Львівській області про
визнання договору недійсним та права
власності на автомобіль

та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про витребування майна та стягнення
моральної шкоди

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду
із позовом про визнання права
власності на автомобіль «Сузукі гранд
вітара» д.р.з.НОМЕР_1. Свої вимоги
мотивує тим, що у 2007 році вона вирішила
придбати автомобіль, для чого
попросила свого рідного брата ОСОБА_2
допомогти їй в оформленні усіх
необхідних документів щодо придбання
автомобіля. У жовтні 2007-го р. разом з
братом звернулась в автосалон МГІП ВКФ
«Гелікон» , де вибрали автомобіль "Suzuki
Grand Vitara", після чого позивачкою на
рахунок МПП ВКФ «Гелікон» було
перераховано 5000 гривень, як завдаток,
про що свідчить відповідна квитанція
ЛОД ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» 19
жовтня 2007 року, у якій, зокрема в графі
«призначення платежу зазначено, що
здійснено часткову оплату за
автомобіль "Suzuki Grand Vitara".27 лютого 2008 року
позивачкою було перераховано решту
коштів за придбання »мобіля в сумі 174 366
гривень 60 коп., про що свідчить
квитанція ЛОД ВАТфайзен Банк Аваль»
від 27 лютого 2008 року, після чого
Відповідач запевнив що подальшим
оформленням автомобіля займеться
сам,на що вона погодилась. Відповідач
привіз з автосалону автомобіль "Suzuki Grand
Vitara", його було зареєстровано в МРЕВ ДАІ
за № НОМЕР_1. Документи на автомобіль
відповідач залишив у себе,оскільки
була домовленість , що він матиме право
керувати автомобілем. Вона братові
повністю довіряла,а тому не перевірила,
що реєстрація автомобіля відбулась на
його ім'я.. В грудні 2011 року відповідача
було затримано працівниками міліції за
вчинення правопорушення. Для того, щоб
збіль не було поміщено на
арешт-майданчик позивачка автомобіль
забрала до себе в гараж за адресою
АДРЕСА_1. Таким чином, з грудня 2011 року
автомобіль постійно перебуває у у
позивачки . ОСОБА_2 було позбавлено
права керування автомобілем.,тому він
ним не керував.Однак 13 грудня 2012 року
черговим Шевченківського РВ ДМУ ГУМВСУ
у Львівській області позивачку було
повідомлено в телефонному режимі про
те, що відач звернувся в Шевченківський
РВ із заявою щодо незаконного
утримання автомобіля, який належить
йому на праві власності.

На думку позивачки ця обставина
свідчить про те, що відповідач
повністю заперечує її право власності
на автомобіль "Suzuki Grand Vitara" д.н. НОМЕР_1.
Тому просить визнати за нею право
власності на спірний
автомобіль,оскільки такий був
придбаний за її особисті кошти.

В ході розгляду справи позивачка
доповнила свої вимоги та просить
визнати недійсним договір
купівлі-продажу автомобіля в частині
покупця, яким повинна бути зазначена
вона, яка внесла грошові кошти при
придбанні автомобіля.

У судовому засіданні представник
позивачки ствердив позовні вимоги та
дав пояснення,аналогічні змісту
позову.

Відповідач позовні вимоги заперечив,
подав зустрічний позов про
витребування майна з чужого
незаконного володіння та стягнення
моральної шкоди. ПР цьому
,покликається на те, що за домовленістю
із позивачкою кошти за придбання
спірного автомобіля були дійсно
перераховані нею з її рахунку, а він із
позивачкою потім повністю
розрахувався. З 2007 року жодних
претензій з приводу цього, що
автомобіль зареєстрований на його
ім'я,про що позивачці було відомо, що
він користується автомобілем , у неї
заперечень не виникало. Дійсно він за
вчинене правопорушення був
позбавлений права водіння
транспортними засобами, тому
автомобіль поставив в гаражі
позивачки. Коли вже міг керувати
автомобілем, позивачка відмовилась
його повертати. Оскільки відповідач
вважає себе законним власником
автомобіля, який незаконно
утримується ОСОБА_1 ,просить
витруювати належне йому на праві
власності майно з чужого незаконного
володіння та стягнути в його користь
моральну шкоду,заподіяну незаконними
діями ОСОБА_1 в розмірі 2000 грн.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_2 позовні вимоги за зустрічним
позовом підтримав з наведених у позові
підстав.

Представники третіх осіб у судове
засідання не з'явились, хоча належним
чином були повідомлені про день та час
розгляду справи судом.

З'ясувавши обставини справи,
заслухавши доводи сторін,вивчивши
представлені письмові докази,суд
приходить до висновку, що позови до
задоволення не підлягають за наступних
мотивів.

Відповідно до вимог ст. 334 ЦК України
право власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передання
майна, якщо інше не встановлено
договором або законом. Якщо договір
про відчуження майна підлягає
державній реєстрації,право власності у
набувача виникає з моменту такої
реєстрації.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, яка
закріплює законодавче визначення
договору купівлі-продажу,згідно з яким
одна сторона продавець передає або
зобов'язується передати майно товар у
власність другій стороні покупцеві,а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно і сплатити за нього
певну грошову суму.

Судом встановлено, що у жовтні 2007 року
придбаний автомобіль "Suzuki Grand Vitara" д.н.
НОМЕР_1 через МПП ВКФ „Гелікон" та
зареєстрований у РЕР ДАІ УДАІ УМВСУ У
Ло на ім'я ОСОБА_2 Із поданих суду
квитанцій про перерахування коштів -
суми вартості автомобіля на МПП ВКФ
„Гелікон" вбачається, що такі
оформлені на ім."я ОСОБА_2 ОСОБА_1

Сторонами не надано жодних документів
щодо укладення договору
купівлі-продажу автомобіля , на вимогу
суду третя особа МПП ВКФ „Гелікон"
повідомила, що такі за строком
давності не збереглись.

Позивачка вважає, що ,оскільки на
придбання автомобіля були
використані її кошти ,і саме вона мала
бажання придбати автомобіль, за нею
повинно бути визнано право власності
на це майно, а договір купівлі-продажу ,
де покупцем незаконно зазначений
ОСОБА_2, повинен бути визнаний
недійсним з підстав, зазначених у ст..
215 ЦК України.

Як стверджує позивачка, на момент
придбання автомобіля - у 2007 році у неї
з братом відповідачем по справі були
довірливі стосунки , він повністю
займався питанням придбання
автомобіля, а тому суд критично оцінює
її пояснення у тому, що їй з 2007 року не
було відомо, на кого зареєстрований
автомобіль і вона не бачила
технічного паспорта автомобіля та не
цікавилась , на якій підставі з 2007
року по 2012 рік ОСОБА_2 повністю
розпоряджається належним їй
автомобілем .

Враховуючи наведене ,суд вважає
недоведеними вимоги позивачки про те,
що спірний автомобіль є її власністю
та щодо цього майна слід визнати її
право власності.

З цих же підстав Судом встановлено, що
у жовтні 2007 року придбаний
автомобіль "Suzuki Grand Vitara" д.н. НОМЕР_1
через МПП ВКФ „Гелікон" та
зареєстрований у РЕР ДАІ УДАІ УМВСУ У
Ло на ім'я ОСОБА_2 Із поданих суду
квитанцій про перерахування коштів -
суми вартості автомобіля на МПП ВКФ
„Гелікон" вбачається, що такі
оформлені на ім'я ОСОБА_2 ОСОБА_1

Сторонами не надано жодних документів
щодо укладення договору
купівлі-продажу автомобіля , на вимогу
суду третя особа МПП ВКФ „Гелікон"
повідомила, що такі за строком
давності не збереглись.

Ст.. 387 ЦК України передбачає право
власника витребувати своє майно від
особи, яка незаконно без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Враховуючи обставини, що спірний
автомобіль був поміщений в гараж
позивачки і знаходився там з 2011 року по
даний час з відома і бажання самого
ОСОБА_2 за згодою ОСОБА_1 , і відповідач
поставив питання про витребування
майна лише після того, як позивачка
заявила свої права на вказаний
автомобіль , суд вважає вимоги
позивача про витребування майна та
стягнення моральної шкоди
недоведеними . Однак,зважаючи на те, що
права власності ОСОБА_2 на спірний
автомобіль не позбавлений, а майно
утримується позивачкою , суд вважає за
можливе позов задовольнити частково ,
зобов'язавши ОСОБА_1 не чинити перешкод
ОСОБА_2 у користування належним йому
майном.

Керуючись ст.ст. 10, 62, 213-215, 218, 209 ЦПК
України, ст.ст. 328, 334, 346, 386 ЦК України,
суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третіх осіб МПП ВКФ «Гелікон»,
Львівського відділу РЕР ДАІ УДАІ
ГУМВСУ у Львівській області про
визнання договору недійсним та
визнання права власності на
автомобіль - відмовити .

Зустрічний позов задовольнити
частково.

Зобов'язати ОСОБА_1 не чинити перешкод
ОСОБА_2 у користуванні автомобілем
марки «Сузукі Гранд Вітара»
д.р.н.НОМЕР_1.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Львівської області
через місцевий суд протягом десяти
днів.

Суддя: Г. Б. Білінська