Справа № 379/699/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2014 року Таращанський
районний суд Київської області в
складі:

головуючого: Потеряйко Світлана
Анатоліївна

при секретарі: Іванченко Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м.Тараща цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про
стягнення заборгованості за договором
позики, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом
в якому просила суд стягнути з
відповідача борг за договором позики в
розмірі 3800 грн. та судові витрати в
розмірі 243,60 грн.

Позивачка, будучи допитана в якості
свідка у відповідно ст. до ст. 62 ЦПК
України в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала та просить суд їх
задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, оскільки згідно вироку
Таращанського районного суду
Київської області від 11 лютого 2014 року
засуджений і в даний час перебуває в
Київському слідчому ізоляторі
Управління пенітенціарної служби
України в м. Києві та Київській області.
Судом на ім'я начальника слідчого
ізолятора направлено копію позовної
заяви, з доданими письмовими доказами,
з пропозицією повідомити засудженого
ОСОБА_2 про позовні вимоги позивачки,
яка отримана СІЗО 09.04.2014 року, про що
свідчить повідомлення про вручення
поштового відправлення. Згода чи
заперечення на позов від засудженого
до суду не надходила.

Враховуючи позицію позивачки, суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає положенням ст. 224
ЦПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 15.05.2013 року між
позивачкою та відповідачем було
укладено договір позики, відповідно до
якого позивачка передала відповідачу в
позику 4800 грн. зі строком повернення до
01.01.2014 року, про що свідчить розписка
про позику.

У зазначений строк відповідач борг
повністю не повернув. На виконання умов
договору позики відповідачем було
повернуто позивачці кошти в сумі 1000
грн., чим порушив договірні
зобов'язання.

Неодноразові звернення позивачки з
пропозицією добровільно виконати
умови договору позики та повернути
борг, відповідачем проігноровано.

Станом на 28.03.2014 року сума боргу
відповідача за договором позики
становить 3800 грн..

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні (
позичальникові ) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або ж таку
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

На підставі задоволення позову, судові
витрати підлягають стягненню з
відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 15, 60, 81, 88, 208, 209, 212-215,
218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 625, 1046 ЦК
України, суд, -

вирішив:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
заборгованість за договором позики в
розмірі 3800 ( три тисячі вісімсот ) грн.
та судові витрати в розмірі 243,60 грн..

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Таращанський районний суд шляхом
подачі в десятиденний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції.

Головуючий:Потеряйко С. А.