Справа №588/2063/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Янова Л. М.Номер провадження
22-ц/788/778/14 Суддя-доповідач - Левченко Т.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Сумської області в
складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Хвостика С. Г., Таран С. А.,

за участю секретаря судового засідання
- Чуприни В.І. ,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Тростянецького районного
суду Сумської області від 06 березня 2014
року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості, -

в с т а н о
в и л а:

22.11.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся з вищезазначеним позовом,
який мотивує тим, що 09.01.2008 року між ПАТ
КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено
кредитний договір, згідно якого банк
надав відповідачці грошові кошти в
сумі 3 000 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 24 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Так як ОСОБА_3 порушила взяті на себе
зобов'язання за кредитним договором
ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з
відповідачки заборгованість, яка
станом на 14.11.2013 року склала - 22748,16 грн.

Рішенням суду від 06 березня 2014 року
позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість у розмірі
22748,16 грн. за кредитним договором б/н від
09.01.2008 року та судові витрати у сумі 229,40
грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення суду та відмовити у
задоволенні позову ПАТ КБ
«ПриватБанк». В доводах апеляційної
скарги посилається на те, що судом при
ухваленні рішення було порушено норми
матеріального та процесуального права,
неповно досліджені та з'ясовані
обставини справи. Зазначає, що суд
першої інстанції не встановив чи був
укладений між нею та позивачем договір
споживчого кредиту і чи дійшли сторони
згоди стосовно всіх істотних умов
такого договору; чи отримала вона
кредитні кошти і коли саме; чому
процентна ставка в розрахунку
заборгованості складає 180 %, хоча в
договорі йдеться про 24 %, суд також не
звернув уваги, що по даному спору сплив
строк позовної давності. Крім того
посилається на те, що вона не працює та
має на утриманні дитину-інваліда і ці
обставини є підставою для зменшення
розміру заборгованості.

Відповідачка ОСОБА_3 належним чином
повідомлена про час і місце розгляду
справи, однак своїм право участі в
судовому засіданні не скористалась.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника ПАТ КБ
«ПриватБанк» Гакаля Р.В., дослідивши
матеріали справи та перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та
з матеріалів справи вбачається, що
09.01.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_3 було укладено кредитний
договір, який складає заява
позичальника, Пам'ятка клієнта, Умови і
Правила надання банківських послуг та
тарифи. За умовами зазначеного
договору позивачем надано
відповідачці кредитні грошові кошти в
сумі 3 000,00 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом 24 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом (а. с. 13-14).
Умовами договору також передбачено, що
позичальник сплачує банку одноразову
комісію в розмірі 10 % та щомісячну
комісію в розмірі 3,5 % від залишку
заборгованості. (а. с. 6-14)

В зв'язку з неналежним виконанням
зобов'язань за договором у
відповідачки виникла заборгованість,
яка згідно розрахунку, наданого
позивачем, станом на 14.11.2103 року
становить 22748 грн. 16 коп. та складається:
з заборгованості за кредитом в сумі 3000
гривень; заборгованості по процентам
за користування кредитом в сумі 11678,72
гривень; заборгованості по комісії за
користування кредитом в сумі 6510
гривень; штрафу в сумі 500 гривень
(фіксована частина), 1059,44 гривень
(процентна складова) (а. с. 5-12).

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачка ОСОБА_3 порушила взяті на
себе зобов'язання за кредитним
договором, а тому на підставі ст. ст. 1049,
1054 ЦК України з неї підлягає стягненню
на користь позивача сума
заборгованості.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, так як
суд дійшов його правильно встановивши
фактичні обставини справи, з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
повинно виконуватись належним чином в
установлений строк відповідно до умов
договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Згідно вимог ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Ст. 1054 ЦК України передбачено, що за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі і на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

В заяві, підписаній відповідачкою
зазначено, що ця заява разом з Пам'яткою
клієнта, Умовами і Правилами надання
банківських послуг, а також тарифами
становить між нею та банком договір про
надання банківських послуг. Своїм
підписом в заяві відповідачка також
засвідчила, що вона ознайомилася і
згодна з Умовами і правилами надання
банківських послуг, а також тарифами
банку, які були надані їй для
ознайомлення в письмовому вигляді. В
заяві, Пам'ятці клієнта, Умовах і
Правилах надання банківських послуг, а
також тарифах визначено розмір кредиту
в сумі 3000 гривень, проценти та комісію
за користування кредитом, а також права
та обов'язки сторін договору. Тобто
сторони погодили усі істотні умови
кредитного договору та він відповідно
до положень ст. 638 ЦК України є
укладеним. Згідно виписки з особового
рахунку ОСОБА_3 по кредитному договору
10.01.2008 року вона отримала кредит в сумі
3000 гривень готівкою в Тростянецькому
відділенні Сумської філії ПАТ КБ
«ПриватБанк», тобто позивач виконав
свої зобов'язання перед відповідачкою
по наданню кредитних коштів.

Пунктом 5.5.1. Умов і Правил надання
банківських послуг передбачено, що за
несвоєчасне погашення боргових
зобов'язань позичальник сплачує
проценти за підвищеною процентною
ставкою або додаткову комісію, розмір
яких визначаються тарифами. Згідно
пункту 8.6 зазначених Умов за порушення
клієнтом строків платежів по
будь-якому з грошових зобов'язань,
передбачених цим договором більше ніж
на 120 днів, клієнт (відповідачка)
зобов'язаний сплатити штраф у розмірі
500 грн. + 5% від ціни позову.

В Пам'ятці клієнта, з якою була
ознайомлена відповідачка, зазначено,
що відповідно до тарифів банку у
випадку несвоєчасного погашення
кредиту та/або процентів
застосовується процентна ставка за
кредитом в розмірі 180 %. Також в Пам'ятці
клієнта визначено порядок погашення
заборгованості за кредитом по
технології «Швидка готівка», а саме:
починаючи з місяця, наступного за
здійсненням першої операції,
позичальнику необхідно вносити на
визначений договором рахунок
обов'язкові щомісячні платежі, що
включають у себе як частину кредиту,
так і нараховані проценти. Дізнатися
про розмір мінімального поточного
платежу позичальник може в будь-якому
відділенні ПриватБанку. Додатково банк
безкоштовно інформуватиме
позичальника про розмір належного до
сплати мінімального платежу шляхом
відправлення відповідного СМС на
мобільний номер позичальника, якщо він
повідомив про нього банк.

Як вбачається з виписки з особового
рахунку ОСОБА_3 по кредитному договору
починаючи з лютого 2008 року вона не
здійснювала відповідні щомісячні
платежі, передбачені договором та у неї
утворилась прострочена заборгованість
в зв'язку з чим банком у відповідно до
вищезазначених умов кредитного
договору було збільшено процентну
ставку по кредиту до 180 %. Вказані дії
банку відповідачка в установленому
діючим законодавством порядку не
оскаржила.

Таким чином розрахунок заборгованості
за кредитним договором позивачем
здійснено у відповідності до умов
кредитного договору. Яких-небудь
належних доказів, які б спростовували
цей розрахунок відповідачка суду не
надала.

Колегія суддів також не може взяти до
уваги доводи апеляційного скарги про
те, що за даним спором сплив строк
позовної давності та суд першої
інстанції цієї обставини не врахував.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується лише
за заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмовив позові.

Оскільки рішення по суті спору
ухвалюється судом першої інстанції, а
на стадії апеляційного провадження
здійснюється лише перевірка
законності й обґрунтованості рішення
суду (стаття 303 ЦПК України), то заява
про застосування позовної давності
може бути розглянута, якщо вона подана
під час розгляду справи в суді першої
інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачка заяву про застосування
строків позовної давності суду першої
інстанції не подавала, ні в усному, ні в
письмовому порядку, хоча з'являлась в
судове засідання 08.01.2014 року та заявила
клопотання про відкладення розгляду
справи для укладення угоди з
представником. В подальшому розгляд
справи неодноразово відкладався і
кожного разу відповідачка сповіщалась
судом про час і місце розгляду справи
належним чином. Однак в судові
засідання не з'являлась, письмові
заперечення на позов суду першої
інстанції також не надала, а тому у суду
першої інстанції відсутні були
підстави для перевірки обставин щодо
дотримання позивачем строку звернення
до суду з даним позовом та застосування
цього строку при вирішенні справи.

Крім того пунктом 9.12 Умов і Правил
надання банківських послуг
передбачено, що договір діє на протязі
12 місяців з моменту підписання. Якщо
протягом цього строку жодна із сторін
не проінформує другу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично пролонгується на такий же
строк. Відповідачкою не надано
належних доказів на підтвердження
того, що дія вищезгаданого Договору за
її ініціативою, та у спосіб
передбачений п. 9.12 Умов була припинена.
З розрахунку заборгованості також
вбачається, що станом на 14.11.2013 року у
позивачки існує заборгованість по тілу
кредиту строк сплати по якому на
вказану дату ще не настав в сумі 2026,86
грн. та прострочена заборгованість по
тілу кредиту в сумі 973,14 грн. Тобто строк
погашення кредиту в повному обсязі за
договором ще не закінчився та банк
скористався своїм правом на дострокове
стягнення частини кредиту, що
залишилася, яке передбачене ч. 2 ст. 1050
ЦК України.

В той же час колегія суддів вважає
такими, що заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги щодо наявності
підстав для зменшення розміру
заборгованості в частині неустойки у
виді штрафу.

Так, відповідно ч. 3 ст. 551 ЦК україни
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Враховуючи розмір заборгованості, а
також ту обставину, що відповідачка
доглядає за дитиною- інвалідом та в
зв'язку з цим не працює, колегія суддів
вважає за необхідне зменшити розмір
неустойки у виді штрафу до 500 грн.
Підстави для зменшення інших складових
заборгованості відсутні, так як діючим
законодавством передбачено право суду
тільки на зменшення розміру неустойки.
Зменшення за рішенням суду тіла
кредиту, процентів та комісії діючим
законодавством не передбачено.

Отже рішення суду першої інстанції на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підлягає зміні в частині розміру
заборгованості та судових витрат в
зв'язку з наявністю підстав для
зменшення розміру неустойки у виді
штрафу.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.3; 309 ч. п. 1,
313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і
ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Тростянецького районного суду
м. Суми від 06 березня 2014 року змінити в
частині розміру заборгованості та
судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитинм договором
у розмірі 21688,72 гривень, яка
складається: з заборгованості за
кредитом в сумі 3000 гривень;
заборгованості по процентам за
користування кредитом в сумі 11678,72
гривень; заборгованості по комісії за
користування кредитом в сумі 6510
гривень; штрафу в сумі 500 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» судові
витрати в сумі 216,89 гривень.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу може бути оскаржено протягом
двадцяти днів у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -