інстанції - Котенко О. А.Номер
провадження 22-ц/788/803/14 Суддя-доповідач -
Маслов В. О. Категорія - 42
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

17 квітня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого - Маслова В. О.,

суддів - Сибільової Л. О., Лузан Л. В.,

за участю секретаря судового засідання
- Назарової О.М.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 19 березня 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та
інтересах неповнолітнього ОСОБА_5,
треті особи: Служба у справах дітей
Сумської міської ради, ОСОБА_6 про
усунення перешкод у користуванні
квартирою шляхом виселення,

в с т а н
о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 19 березня 2014 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3
відмовлено за необгрунтованістю.

В апеляційній скарзі позивач
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин справи,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги. При цьому вважає, що
довів обставини по справі на які
посилався в позовній заяві, що він є
власником квартири, а відповідач
чинить перешкоди у користуванні
житлом.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його
представника ОСОБА_7, які підтримали
доводи апеляційної скарги, пояснення
ОСОБА_4, яка вважала рішення місцевого
суду правильним, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
місцевого суду залишенню без зміни,
виходячи з ч. 1 ст. 308 ЦПК України.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, позивач є власником
квартири АДРЕСА_1, що підтверджується
договором дарування від 20 січня 2004 року
та витягом з реєстру прав власності на
нерухоме майно, копія яких є на а.с. 4, 5.

В судовому засіданні місцевого суду
встановлено, що до 20 січня 2004 року
спірна квартира належала на праві
власності третій особі по справі
ОСОБА_6, який був власником спірної
квартири на підставі договору
купівлі-продажу від 20 жовтня 1999 року. У
квартирі з 1999 року проживав він, ОСОБА_4
та їх спільний син ОСОБА_5 ОСОБА_8 ОСОБА_6
став проживати окремо, а відповідачі
залишились проживати там, сплачуючи
житлово-комунальні послуги.

Згідно довідки адресно-довідкового
підрозділу ГУДМС УДМС України у
Сумській області на а.с. 51 у спірній
квартирі зареєстрований третя особа по
справі - ОСОБА_6.

Як вбачається з довідки КП «Сумижитло»,
копія якої є на а.с. 40, відповідачі
зареєстровані за адресою по АДРЕСА_2. В
цій двокімнатній квартирі, крім них,
також зареєстровані старший син
відповідачки, її мати та сестра з
племінником.

ОСОБА_3 в своїй позовній заяві
стверджує, що ОСОБА_4 з неповнолітнім
сином проживали у вказаній квартирі за
його згодою за усним договором найму,
укладеним на невизначений строк, але в
даний час ця квартира необхідна для
проживання сім'ї його доньки. В
письмовій формі договір найму житла
між сторонами не укладався.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто
не може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

Згідно з ч. 3 ст. 168, ст. 170 ЖК України
договір найму жилого приміщення,
укладений на невизначений строк, може
бути розірвано за вимогою наймодавця,
якщо жиле приміщення, займане наймачем,
необхідне для проживання йому та
членам його сім'ї. У цьому випадку
власник будинку (квартири) повинен
попередити наймача про наступне
розірвання договору за три місяці. При
переході права власності на жилий
будинок (частину будинку, квартиру), в
якому знаходиться здане в найом жиле
приміщення, до іншої особи договір
найму зберігає силу до закінчення
зазначеного в ньому строку. Якщо
договір найму укладено без зазначення
строку, новий власник будинку
(квартири) вправі вимагати його
розірвання у випадках і в порядку,
передбачених статтею 168 цього Кодексу.

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні
позову, суд першої інстанції виходив із
того, що позивач не надав суду доказів
про належне попередження відповідачів
про наступне розірвання договору найму
жилого приміщення за три місяці, як не
надав доказів того, що спірна квартира
необхідна для проживання сім'ї його
доньки, яка вийшла заміж та потребує
помешкання. Колегія суддів
погоджується з такими висновками суду.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

В позовній заяві та апеляційній скарзі
позивач стверджує, що його донька
одружилася та народила дитину, тому їй
необхідна спірна квартира для
проживання з сім'єю, на підтвердження
своїх вимог ОСОБА_3 додає копії
свідоцтво про шлюб та свідоцтво про
народження онуки (а.с. 10, 11). Але довідки
про склад сім'ї позивача, про місце
реєстрації його та його родини позивач
не надав, натомість в апеляційній
скарзі він посилається на довідку на
а.с. 40 про місце реєстрації
відповідачів АДРЕСА_2 та стверджує, що
відповідачка має своє особисте житло. З
вказаної довідки вбачається, що крім
ОСОБА_4 у вказаній квартирі
зареєстровані також двоє її синів, її
мати та сестра з племінником, але
інформація щодо власника житла у даній
довідці відсутня. Тому доводи апелянта
про те, що відповідачка має своє власне
житло, що надано достатньо доказів на
підтвердження необхідності проживання
у спірній квартирі членів його родини,
є необґрунтованими.

Відповідачка в судовому засіданні
пояснила, що разом з сином ОСОБА_9 та
його батьком ОСОБА_6 з 1999 року проживала
в спірній квартирі, на разі заявила
позов у суді про визнання за нею права
власності на її частину, в квартирі
матері вони проживати не можуть із-за
маломірності жилої площі, в той же час
донька позивача забезпечена житлом.
Позивач визнає, що майже 10 років з часу
набуття ним власності на спірну
квартиру в ній проживає відповідачка з
його племінником.

Доводи апелянта про належне
попередження відповідачів про
наступне розірвання договору найму
жилого приміщення за три місяці не
знайшли свого підтвердження у
матеріалах справи. На а.с. 6, 7 є письмове
попередження про виселення з квартири
відповідачів та повідомлення про
вручення поштового відправлення, в
якому відсутні відомості щодо дати
його вручення та особи, яка його
отримала.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
матеріали звернення ОСОБА_3 до
Сумського МВ УМВС України в Сумській
області не є належними доказами щодо
завчасного попередження відповідачів
про необхідність звільнення квартири,
тому доводи апеляційної скарги не
підлягають задоволенню і в цій частині.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

За викладених обставин і фактів,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції з достатньою повнотою
з'ясував обставини справи, у
відповідності зі ст.212 ЦПК України дав
оцінку зібраним доказам і вирішив спір
у відповідності з законом, тому підстав
для задоволення скарги та скасування
рішення суду немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія
суддів,

у х в а
л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 19 березня 2014 року у даній
справі залишити без змін.

Рішення місцевого суду і ухвала
апеляційного суду набрали законної
сили, але можуть бути оскаржені в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -