Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №285/6213/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого: судді
Товянської О.В.

суддів: Микитюк
О.Ю., Гансецької І.А.

при секретарі:
Гуковій О.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Житомирі справу за
позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Новоград -
Волинського міськрайонного суду
Житомирської області від 03 березня 2014
року, -

в с т а н о в и л а:

В грудні 2013р. ПАТ КБ «Приватбанк»
звернувся до суду з позовом. Просив
стягнути з відповідача 18567,84грн.
заборгованості за кредитним договором
№б/н від 28.02.2008р. Зазначав, що 28.02.2008 р.
ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 3000грн.
у вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою за
користування кредитом 24% на рік на
залишок заборгованості за кредитом.
Відповідач погашення кредиту здійснив
лише частково. Станом на 22.11.2013р.
заборгованість складала 18567,84грн., з
яких: тіло кредиту - 2325,11грн., % - 9622,36грн.;
комісія - 5260,00грн.; штраф (фіксована
частина) - 500 грн., штраф (процентна
складова) - 860,37грн.

Рішенням Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 03 березня 2014 р. позов
задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1
на користь ПАТ КБ «Приватбанк»
заборгованість за кредитним договором
№б/н від 28.02.2008р. у сумі 17207,47грн. і
229,40грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення змінити та стягнути з нього
залишок заборгованості в розмірі
1500грн., кредитний договір розірвати.
Зазначає, що, сплативши останній платіж
в жовтні 2009р., вважав, що сплатив кредит,
неодноразово звертався до Банку з
проханням видати довідку про сплату
кредиту, проте жодної відповіді не
отримав. Вважає, що банк навмисно
сприяв збільшенню розміру кредиту,
отримавши повністю тіло кредиту та
основну частину відсотків.

Розглянувши справу в межах заявлених
вимог та доводів скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Судом встановлено, що 28.02.2008р. між ПАТ
КБ „ПриватБанк" і ОСОБА_1 укладений
кредитний договір б/н, за умовами якого
відповідач отримав кредит у розмірі
3000грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 24% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки (а.с.9-14).

Судом встановлено, що відповідачем
було порушено умови на яких ним було
взято кредит. Станом на 22.11.2013р.
заборгованість складала 18567,84грн. : тіло
кредиту - 2325,11грн., % - 9622,36грн.; комісія -
5260,00грн.; штраф (фіксована частина) - 500
грн., штраф (процентна складова) -
860,37грн.

Дана обставина підтверджується
письмовими доказами ( а.с.5-8,41-57).

Відповідно до ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Ст.629 ЦК України також
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно зі ст.ст.610,611 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов'язання настають правові наслідки
встановлені договором або законом.
Тобто, належним виконанням
зобов'язання з боку відповідача є
повернення кредиту в строки, у розмірі
та в валюті, визначеними кредитним
договором.

Посилання апелянта на те, що строк дії
договору закінчився у жовтні 2009р.
спростовуються наступним.

Відповідно до п.9.12. Умов і правил
надання банківських послуг договір діє
на протязі 12 місяців з моменту
підписання. Якщо на протязі цього
строку жодна зі сторін не проінформує
другу сторону про припинення дії
договору, він автоматично лонгується
на той же термін (а.с.12).

Як вбачається з розрахунку
заборгованості за договором б/н від
28.02.2008р., (а.с.52-57), ОСОБА_1 було внесено
кошти 26.10.2009р., тому договір автоматично
був продовжений.

Банківський договір недійсним не
визнано. Відповідач укладену із Банком
угоду не оскаржує, із зустрічним
позовом не звертався. Тому є
безпідставним посилання в апеляційній
скарзі на вимогу про розірвання
кредитного договору судом апеляційної
інстанції.

Отже, вимога банку про стягнення з
відповідача заборгованості за
кредитом є правомірною.

За таких обставин суд обгрунтовано
частково задовольнив вимоги позивача,
які знайшли своє підтвердження.
Рішення суду ґрунтується на наданих
сторонами доказах.

Заяву про зменшення штрафних санкцій
ні суду першої інстанції, ні
апеляційному суду він не подавав.

Банк судове рішення в частині відмови у
стягненні штрафу - фіксованої частини і
процентної складової, не оскаржує.

Підстави для скасування судового
рішення та задоволення апеляційної
скарги відсутні.

Суд першої інстанції дав відповіді на
всі доводи відповідача, не порушивши
вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод щодо
справедливого судового розгляду в
такому його елементі як мотивування
судового рішення судом.

Керуючись ст.ст.209,218,303,304,307,308,313-315,319,324,325
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Новоград - Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 03 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: