РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2014 року Ленінський
районний суд м. Луганська у складі:

головуючого: судді - Кравченко Н.О.,

при секретарі - Савченко Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Луганська
цивільну справу за позовом Луганського
міського комунального підприємства
«Теплокомуненерго» до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним
уточненим позовом, зазначивши, що ЛМКП
«Теплокомуненерго» відповідно до
Правил користування тепловою енергією,
затвердженими наказом Міністерства
енергетики та електрифікації СРСР N 310
від 6 грудня 1981 г.; Правил користування
тепловою енергією, затвердженими
Наказом Міністерства енергетики
України, Державного комітету
будівництва, архітектури та житлової
політики України від 28 жовтня 1999 року N
307/262, Правил надання послуг населенню з
водо-теплопостачання та
водовідведення (каналізації),
затвердженими Постановою Кабінету
Міністрів України № 1497 від 30.12.1997р;
Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затвердженими
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 630 від 21.07.2005р., постачало теплову
енергію в квартиру відповідачів. Таким
чином, між позивачем і відповідачами
встановилися фактичні договірні
відносини з приводу надання
житлово-комунальних послуг на підставі
відкритого особового рахунку № НОМЕР_1.
Згідно оборотної відомості даного
рахунку вбачається, що відповідачі
своєчасно розрахунки за надану теплову
енергію не здійснювали, тому за ними
виникла заборгованість по сплаті за
послуги з централізованого опалення та
гарячого водопостачання за період
01.01.2000 року по 01.12.2012 року у сумі 9446,68
гривень. Відповідачі зобов'язані
сплатити за спожиті послуги, а позивач
має право вимагати від відповідачів
виконання обов'язку щодо оплати
наданих послуг. Відповідачі за
прострочення виконання повинні
сплатити позивачу нараховану суму
заборгованості з урахуванням індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, таким чином,
загальний розмір заборгованості
відповідачів перед позивачем складає
13545,15 гривень.

Ухвалою Ленінського районного суду від
19 червня 2013 року позивачу було
відмовлено у прийнятті заяви про
видачу судового наказу, у зв'язку з тим,
що існує спір про право, який повинен
вирішуватися в судовому порядку.
Позивач надав до суду клопотання про
залучення співвідповідача та уточнену
позовну заяву, у якій просив суд
стягнути солідарно з відповідачів
ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Луганського
міського комунального підприємства
«Теплокомуненерго» заборгованість за
послуги з теплопостачання та гарячого
водопостачання за період з 01.01.2000 року
по 01.12.2012 року в сумі 9446,68 гривень
основного боргу, 3009,29 гривень втрати
від інфляційних процесів; 1089,18 гривень -
3% річних, а всього стягнути - 13545,15
гривень, а також витрати по сплаті
судового збору.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, надав заяву про
розгляд справи у його відсутність,
проти винесення рішення при заочному
розгляді справи не заперечував.

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, суду причини неявки не
повідомили.

За таких обставин, суд, оскільки у
справі достатньо матеріалів про
взаємовідносини сторін, ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України, на підставі наявних у справі
доказів.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає
цивільну справу в межах заявлених
вимог і на підставі представлених
сторонами доказів. Ст. 60 ЦПК України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і запереченні
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Судом встановлене наступне.

Позивач здійснює свою господарську
діяльність з метою теплопостачання
житлового фонду.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, які
мешкають за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.6/, є
абонентами позивача та користуються
наданими послугами з теплопостачання
та гарячого водопостачання.

19 червня 2013 року ухвалою Ленінського
районного суду м. Луганська позивачу
відмовлено у прийнятті заяви про
видачу судового наказу про стягнення
заборгованості за послуги
теплопостачання та гарячого
водопостачання, оскільки існує спір
про право (а.с. 5).

Правовідносини у сфері
житлово-комунальних послуг
регулюються Конституцією України,
Житловим Кодексом, Законом України
«Про житлово-комунальні послуги»,
Законом України «Про теплопостачання»,
іншими нормативно-правовими актами.

Згідно преамбули Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» №1875-ІV від
24.06.2004 року цей Закон визначає основні
засади організаційних, господарських
відносин, що виникають у сфері надання
та споживання житлово-комунальних
послуг між їхніми виробниками,
виконавцями і споживачами, а також їхні
права та обов'язки.

Відповідно до ст. 13 Закону від 24 червня
2004 р. N 1875-IV «Про житлово-комунальні
послуги» залежно від функціонального
призначення житлово-комунальні
послуги поділяються на: 1) комунальні
послуги (централізоване постачання
холодної та гарячої води,
водовідведення, газо - та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів тощо); 2) послуги з утримання
будинків і споруд та при будинкових
територій (прибирання внутрішньо
будинкових приміщень та прибудинкової
території, санітарно-технічне
обслуговування, обслуговування
внутрішньо будинкових мереж, утримання
ліфтів, освітлення місць загального
користування, поточний ремонт,
вивезення побутових відходів тощо); 3)
послуги з управління будинком,
спорудою або групою будинків
(балансоутримання, укладання договорів
на виконання послуг, контроль
виконання умов договору тощо); 4)
послуги з ремонту приміщень, будинків,
споруд (заміна та підсилення елементів
конструкцій та мереж, їх реконструкція,
відновлення несучої спроможності
несучих елементів конструкцій тощо).
Примірні переліки житлово-комунальних
послуг та їх склад залежно від
функціонального призначення
визначаються центральним органом
виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.

Статтями 20, 21 зазначеного Закону
визначені права та обов'язки споживача
й виконавця житлово-комунальних
послуг. При цьому, правом споживача є
одержання вчасно та відповідної якості
житлово-комунальних послуг згідно із
законодавством та умовами договору на
надання житлово-комунальних послуг, а
обов'язком - оплата житлово-комунальних
послуг у строки, встановлені договором
або законом, зокрема не пізніше 20 числа
кожного місяця вносити плату за
користування жилим приміщенням
(квартплату) та за комунальні послуги.
Обов'язком виконавця - надання послуг
вчасно та відповідної якості згідно із
законодавством та умовами договору, а
також підготовка та укладення із
споживачем договору про надання
житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

Такі ж права та обов'язки встановлені і
вищевказаними Правилами надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
Правилами користування приміщеннями
житлових будинків і гуртожитків.

Згідно зі ст. 67 ЖК України наймачі
житлового приміщення зобов'язані
оплачувати комунальні послуги, у тому
числі послуги з тепло забезпечення.

В порушення вимог ст. 68 ЖК України
відповідачі користувалися послугами з
теплопостачання та гарячого
водопостачання, та сплату за надані
позивачем послуги проводили
нерегулярно.

Відповідно до розрахунку сума боргу
складає за період з 01.01.2000 року по 01.12.2012
року в сумі 9446,68 гривень основного
боргу, 3009,29 гривень втрати від
інфляційних процесів; 1089,18 гривень - 3%
річних, а всього стягнути - 13545,15 гривень
(а.с.36).

Правовідносини, які виникли у сфері
надання комунальних послуг,
регулюються спеціальним
законодавством, а саме: Законом України
«Про житлово-комунальні послуги».
Разом з тим відповідно до загальних
умов виконання зобов'язання,
установлених ст. 526 ЦК України,
зобов'язання повинно виконуватись
належним чином згідно з умовами
договору та вимогами ЦК України, інших
актів цивільного законодавства.
Недотримання таких вимог призводить
до порушення зобов'язань.

Доказів того, що послуги не надавалися
або надавалися у меншому розмірі суду
не надано.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України,
відповідачі зобов'язані сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми.

Суд, дослідивши матеріали справи,
враховуючи вищезазначене, доходить
висновку, що відповідачі, як споживачі
послуг з теплопостачання, належним
чином не виконували свої зобов'язання
перед позивачем щодо своєчасної оплати
за надані послуги, прострочивши
виконання грошового зобов'язання, а
тому суд вважає за необхідне позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі
та стягнувши з відповідачів в
солідарному порядку на користь
позивача зазначену суму
заборгованості.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею та документально
підтверджені судові витрати.

Як вбачається з платіжних доручень №
11124 від 23.07.2013 року (а.с. 2) та № 6460 від
07.12.2012 року (а.с.3), позивачем при
зверненні до суду було сплачено
судовий збір у загальній сумі 229,40
гривень, а тому позовні вимоги в
частині стягнення з відповідачів на
користь позивача судових витрат в
солідарному порядку у розмірі 229,40
гривень також підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 256, 257, 267, 526, 541-543, 625 ЦК
України, Законом України «Про
житлово-комунальні послуги», ст.ст. 67, 68
ЖК України, ст. ст. 10, 11, 15, 57, 60, 61, 88, 209, 212,
214-215, 224-226, 232, 233 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Луганського міського
комунального підприємства
«Теплокомуненерго» до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про стягнення заборгованості -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь
Луганського міського комунального
підприємства «Теплокомуненерго»
заборгованість за послуги з
теплопостачання та гарячого
водопостачання за період з 01.01.2000 року
по 01.12.2012 року в сумі 9446,68 гривень
основного боргу, 3009,29 гривень втрати
від інфляційних процесів; 1089,18 гривень -
3% річних, а всього стягнути - 13545,15
гривень.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь
Луганського міського комунального
підприємства «Теплокомуненерго»
солідарно витрати по сплаті судового
збору в сумі 229,40 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено позивачем
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Луганської області через
Ленінський районний суд м. Луганська
шляхом подання апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Суддя

Н.О.Кравченко