Справа №1411/243/2012 17.04.2014 17.04.2014 17.04.2014
Провадження №22-ц/784/1282/14
інстанції-Козаченко Р.В.
Доповідач апеляційної
інстанції-Данилова О.О.
Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:
головуючого - Данилової О.О.,
суддів - Лівінського
І.В., Шаманської Н.О.,
при секретарі - Свіщуку О.В.,
за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивачів - ОСОБА_2,
представника відповідача - ОСОБА_3 та
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
на рішення Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 13 березня
2014 року у цивільній справі за позовом
про усунення перешкод у користуванні
земельними ділянками
та за зустрічним позовом
до ОСОБА_1 та ОСОБА_5
про усунення перешкод у користуванні
земельними ділянками
та відшкодування моральної шкоди
У С Т А Н О В И Л А:
У серпні 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5
звернулися з позовом до ОСОБА_7 про
усунення перешкод у користуванні
земельними ділянками.
Позивачі зазначали, що на підставі
державних актів від 4 червня 1997 року їм
на праві власності належать земельні
ділянки площею 0,04 га та 0,25 га по
АДРЕСА_1. Проте суміжний
землекористувач ОСОБА_6, як власник
житлового будинку по АДРЕСА_2, порушив
межу, захопив частину їх ділянки та
Посилаючись на порушення ОСОБА_6 їх
права власності на землю, ОСОБА_1 та
ОСОБА_5 просили усунути перешкоди у
користуванні земельними ділянками,
зобов'язавши ОСОБА_6 перенести огорожу
у бік свого будинку.
У жовтні 2011 року ОСОБА_6 подав
зустрічний позов, в якому просив
визнати недійсними державні акти
ОСОБА_1 та ОСОБА_5, зобов'язати їх не
чинити йому перешкоди у користуванні
належною йому земельною ділянкою та
стягнути по 5 000 грн. з кожного.
Відповідач посилався на те, що за
судовим рішенням йому на праві
власності належить земельна ділянка
загальною площею 0,2604 га по АДРЕСА_2, яка
межує з земельною ділянкою позивачів,
та останні перешкоджають йому
користуватись ділянкою.
Позовні вимоги ОСОБА_6 про визнання
державних актів недійсними виділені в
окреме провадження і розглянуті судом.
Рішенням Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 13 березня 2014
року у задоволенні позову ОСОБА_1,
ОСОБА_5 та зустрічного позову ОСОБА_6
відмовлено.

В апеляційних скаргах ОСОБА_1 та ОСОБА_5
просили рішення скасувати та
задовольнити їх вимоги. Апелянти
зазначали, що визнання недійсними
державних актів на землю не
спростовують їх прав власності, у
захисті якого їм суд відмовив.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів не вбачає підстав для
її задоволення, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_5, як
власники житлового будинку АДРЕСА_1, та
ОСОБА_6, як власник житлового будинку
АДРЕСА_2, є суміжними
землекористувачами.

4 червня 1997 року ОСОБА_1 видано
державний акти МК № 11553 та на право
приватної власності на земельні
ділянки розміром 0,04 га на території с.
Лимани Лиманівської сільської ради для
ведення підсобного господарства, а
ОСОБА_5 - Державний акт МК № 11462 на право
власності на земельну ділянку площею
0,25 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку.
Державні акти зареєстровані в книзі
записів державних актів за № № 1189,1190 (
а.с.16, 17 том 1).

Звертаючись до суду з цим позовом,
ОСОБА_1 та ОСОБА_5, посилались на
порушення своїх прав власників землі
та просили поновити межу саме в тих
розмірах та тієї конфігурації, як то
зазначено в їх державних актах.

Проте рішенням Жовтневого районного
суду Миколаївської області від 20 січня
2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Миколаївської
області від 25 лютого 2014 року ( а.с.138-142
том 2), Державні акти МК № 11553 та МК № 11462
від 4 червня 1997 року, видані на ім'я
ОСОБА_1 та ОСОБА_5, визнані недійсними.

Позивачі не змінили підстав свого
позову, наполягаючи на належності їм
ділянок на праві власності.

При цьому ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не довели, що
кожен з них має право користування
земельними ділянками саме в цьому
розмірі (0,25 та 0,04 га ) і це право
порушене відповідачем. Вимог про
відновлення межі відповідно до
розмірів та конфігурації земельної
ділянки ОСОБА_6 позивачі не заявляли.

Таким чином, основний висновок суду
першої інстанції про те, що позови
ОСОБА_5 в межах заявлених вимог та їх
підстав не підлягають задоволенню,
відповідає обставинам справи та нормам
земельного законодавства.

Колегія суддів не може прийняти до
уваги посилання апелянтів про те, що
визнання недійсними державних актів не
скасовує їх прав власників землі за
нормами Закону «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяження». Зміни, що
запроваджені цим законом з 1 січня 2013
року, стосуються порядку оформлення
права власності і підтвердження факту
його набуття та не спростовують
визначених статтею 152 ЗК способів
захисту порушених земельних прав.
Наслідком визнання Державних актів
недійсними є внесення відповідних
відомостей до Державного земельного
кадастру.

Оскільки апеляційні скарги не містять
доводів, які б спростовували висновки
суду чи доводили б порушення ним норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів не вбачає підстав для
скасування судового рішення.

Керуючись статтями 309,316 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В АЛ И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_5
відхилити, а рішення Жовтневого
районного суду Миколаївської області
від 13 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але протягом двадцяти
днів з цього часу може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді