Справа 206/8343/13-ц
Провадження 2/206/165/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" січня 2014 р. Самарський районний суд
м.Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя
Сухоруков А.О.,

при секретарі
Сядро Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у
м.Дніпропетровську цивільну справу за
позовною заявою Публічного
акціонерного товариства «Банк Кредит
Дніпро» до ОСОБА_2, про стягнення
заборгованості,

в с т а н о в и в:

26 листопада 2013 року представник
позивача звернувся до суду з вказаним
позовом, який обґрунтував тим, що 14
грудня 2006 року між Закритим
акціонерним товариством комерційний
банк «Кредит-Дніпро», правонаступником
якого є Публічне акціонерне товариство
«Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_2 був
укладений договір про надання та
використання кредитних карт № НОМЕР_1.
Позивач надав відповідачу кредитну
карту VISA Electron з кредитним лімітом 5000
гривень. Відповідач зобов'язався
своєчасно повертати кредит, відповідно
до умов договору та умов кредитування,
однак свої обов'язки виконує неналежно,
що стало причиною звернення позивача
до суду з вказаним позовом про
розірвання кредитного договору та
стягнення заборгованості в сумі 10020
грн. 61 коп. гривень, яка складається з
заборгованості за сумою кредиту - 2988,36
гривень, заборгованість по сплаті
нарахованих відсотків - 6150,56 гривень,
сума інфляції заборгованості за
користування кредитом - 117,21 гривень,
три відсотки річних за несвоєчасну
сплату кредиту - 128,05 гривень, сума
інфляції заборгованості за
несвоєчасну сплату відсотків - 263,55
гривень, три відсотки річних за
несвоєчасну сплату нарахованих
відсотків - 372,88 гривень, а також судові
витрати. (а.с.а.с. 1-3)

Представник позивача в судове
засідання не з'явився надавши на адресу
суду заяву з проханням розглядати
справу без його участі, зазначивши, що
позов підтримує у повному обсязі, проти
заочного рішення не заперечує (а.с. 40).

Відповідач в судовому засіданні
заперечував проти позову та просив суд
застосувати наслідків спливу строку
позовної давності до вимог позивача,
подав відповідну письмову заяву (а.с. 43).
Додатково пояснив, що він звертався до
банку для врегулювання питання, але
йому відмовили, карткою останній раз
користувався у 2006 році, а потім її
заблокували і сказали погашати
заборгованість. Позивач з 2006 року знав
про заборгованість, але до нього не
зверталися.

Суд, дослідивши матеріали вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 грудня 2006 року
між Закритим акціонерним товариством
комерційний банк «Кредит-Дніпро»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Банк Кредит
Дніпро» та ОСОБА_2 був укладений
договір про надання використання
кредитних карт № НОМЕР_1, відповідно до
умов якого позивач надав відповідачу
кредитну карту VISA Electron з кредитним
лімітом 5000 гривень (а.с.22-30).

Процентну ставку за користування
кредитним лімітом було встановлено в
розмірі 24% річних (п.12 Анкети-заяви).

Згідно п. 5.2 Правил надання та
використання кредитних карток Банку
«Кредит-Дніпро» із пільговим періодом
кредитування, відповідач зобов'язався
не пізніше платіжної дати погасити
готівкою через касу Банка суму
обов'язкового платежу або забезпечити
на рахунку для погашення кошти в
розмірі не менше суми обов'язкового
платежу.

Згідно п. 3.14 Тарифів розмір
обов'язкового щомісячного
мінімального платежу складає 7% від
залишку заборгованості (відсотки та
комісія за зняття готівки включені в
платіж).

Відповідно до п. 12 Анкети-заяви
встановлена платіжна дата - з 1 по 20
число місяця, наступного за звітним.

Згідно п.10.4 Правил надання та
використання кредитних карток Банку
"Кредит-Дніпро" із пільговим періодом
кредитування договір може бути
розірваний за ініціативою Банку в
наступних випадках: при невиконанні чи
неналежному виконанні Клієнтом
будь-яких його обов'язків, що
випливають з Договору, незалежно від
причин невиконання чи неналежного
виконання зобов'язань.

Пунктом 1.5. Правил під Договором
розуміється дані Правила, Тарифи,
Анкета-заявка, розписка в отримання
картки. Відповідно до п. 2.2. Правил
укладення договору здійснюється
шляхом приєднання клієнта до умов
Правил і відбувається за допомогою
подання підписаної клієнтом
Анкети-заявки.

Вказані вище обставини
підтверджується наступними доказами:
копією свідоцтва про державну
реєстрацію позивача, копією довідки з
ЄДРПОУ, копією витягу зі статуту,
розрахунком суми заборгованості,
Анкетою-заявою, Правилами, Тарифами,
розпискою про отримання карти, копією
вимоги, копією поштового повідомлення
про вручення відправлення.

Відповідач фактично скористався
лімітом кредитування, однак у
встановлені договором строки,
зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим
станом на 21 листопада 2013 року, згідно
розрахунку позивача, утворилася
заборгованість в сумі 10020 грн. 61 коп.
гривень, яка складається з
заборгованості за сумою кредиту - 2988,36
гривень, заборгованість по сплаті
нарахованих відсотків - 6150,56 гривень,
сума інфляції заборгованості за
користування кредитом - 117,21 гривень,
три відсотки річних за несвоєчасну
сплату кредиту - 128,05 гривень, сума
інфляції заборгованості за
несвоєчасну сплату відсотків - 263,55
гривень, три відсотки річних за
несвоєчасну сплату нарахованих
відсотків - 372,88 гривень. (а.с.а.с. 9-18)

За змістом п.10.1 Правил надання та
використання кредитних карток Банку
"Кредит-Дніпро" із пільговим періодом
кредитування дія Договору обмежена
строком дії карти, який було
встановлено в анкеті-заяві до
листопада 2009 (п.12 Анкети-заяви). (а.с. 23 )
Таким чином строк позовної давності
почав свій перебіг з листопада 2009 року.

Окрім того, з наданої позивачем
розрахунку заборгованості за період
14.12.2006 - 21.11.2013 року вбачається що
остання операція по картці, а саме
погашення заборгованості, відбулася у
2008 року. (а.с. 9-13) Строк дії картки
закінчується у листопаді 2009 року, а
даний позов подано 26 листопада 2013 року,
понад чотири роки з того часу.

17 квітня 2009 року позивач надсилав
відповідачу вимогу про стягнення
заборгованості (а.с. 31).

Доказів того, що відповідачем
здійснювалося волевиявлення на
продовження дії та перевипуск картки
позивачем суду не надано.

Суд вважає, що до дій, які свідчать про
визнання боргу або іншого обов'язку,
можуть з урахуванням конкретних
обставин справи належати часткова
сплата боржником або з його згоди іншою
особою основного боргу та/або сум
санкцій. При цьому якщо виконання
зобов'язань передбачалося частинами
або у вигляді періодичних платежів і
боржник вчинив дії, що свідчать про
визнання лише певної частини (чи
періодичного платежу), то такі дії не
можуть бути підставою для переривання
перебігу позовної давності стосовно
інших (невизначених) частин платежу.
Бездіяльність боржника (наприклад, не
оспорювання ним безспірного списання
коштів, якщо така можливість
допускається за законом або договором)
не свідчить про переривання перебігу
позовної давності, оскільки таке
переривання можливе лише шляхом
вчинення дій.

Згідно до ст. 257 ЦК України, загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки. Відповідно до ст.
259 ЦК України, позовна давність,
встановлена законом, може бути
збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Враховуючи викладене, суд вважає за
доцільне застосувати загальні
положення цивільного законодавства
щодо строків позовної давності до
врегулювання відносин, пов'язаних із
наданням кредиту.

За змістом п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів»,
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

У п. 31 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012р. «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», також
звертається увага на те, що враховуючи
положення пункту 7 частини тринадцятої
статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів», суди мають виходити з
того, що у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторонни
у спорі.

Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення пункту 7 частини тринадцятої
статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» застосовуються й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи).

Відповідно до загальних норм
цивільного законодавства, а саме ч. 3 ст.
267 ЦК України, позовна даність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до вирішення
ним рішення.

Враховуючи наведене, беручи до уваги
таку письмову заяву відповідача та в
силу дії ч. 4 ст. 267 ЦК України, якою
передбачено, що сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові, суд вважає, що в
задоволенні позову слід відмовити,
оскільки встановлено, що позивач
порушив вимоги щодо позовної давності
для звернення до суду.

Керуючись ст.ст. 256, 257, 261, 267, 526, 530, 1054
Цивільного кодексу України, ст.ст. 4- 8, 10,
11, 18, 57- 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного
процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Самарський районний суд м.
Дніпропетровська протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
оголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
А.О. Сухоруков