Номер провадження 2/754/789/14
РІШЕННЯ

Іменем України

04.04.2014 року Деснянський районний суд
міста Києва в складі:

головуючого судді : Галась І.А.

при секретарі Фацул М.,
Маковецькій О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОТП Факторинг
Україна" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості та за
зустрічним позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОТП Факторинг
Україна", 3-ті особа: Акціонерне
товариство "ОТП Банк", ОСОБА_2 про
визнання кредитора таким, що
прострочило прийняття виконання
зобов'язань,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду
з позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості. В позовній
заяві зазначає, що 17.08.2006 року між
ОСОБА_1 та АКБ «Райффайзенбанк
Україна», правонаступником якого є ЗАТ
«ОТП Банк», наступним правонаступником
якого за всіма правами та обов'язками є
АТ «ОТП Банк» був укладений кредитний
договір №CL-001/360/2006, за умовами якого
Банк надав Позичальнику кредит в
розмірі 61590,00 доларів США зі сплатою
фіксованої процентної ставки у розмірі
11,99 % річних. 17.11.2009 року між сторонами
був укладений додатковий договір до
кредитного договору. Відповідно,
відповідач ОСОБА_1 свої зобов'язання за
договором належним чином не виконав, в
зв'язку з чим станом на 06.02.2014 року має
заборгованість у сумі 9910,24 доларів США,
що еквівалентно 79212,55 гривень за
офіційним курсом НБУ на дату
проведення розрахунку заборгованості,
та пені за прострочення виконання
зобов'язань в розмірі 289125,67 гривень, що
складається з: залишку заборгованості
за кредитом у сумі 9508,99 доларів США, що
еквівалентно 76005,36 гривень за офіційним
курсом НБУ на дату проведення
розрахунку заборгованості; суми
несплачених відсотків за користування
кредитом - 401,25 доларів США, що
еквівалентно 3205,99 гривень за офіційним
курсом НБУ на дату проведення
розрахунку заборгованості; пені за
прострочення виконання зобов'язань в
розмірі 289125,67 гривень. З метою
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором від 17.08.2006 року
було укладено договір поруки №SR-001/360/2006
між Банком та ОСОБА_2, за умовами якого
Поручитель зобов'язався відповідати в
повному обсязі по борговим
зобов'язанням ОСОБА_1, що виникають з
умов кредитного договору. Згідно з
умовами договору купівлі-продажу
кредитного портфелю від 27.04.2012 року ПАТ
«ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» прийняло право
вимоги за кредитним договором
№CL-001/360/2006 від 17.08.2006 року, укладеним між
ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_1

ОСОБА_1 звернувся із зустрічною
позовною заявою до ТОВ «ОТП Факторинг
Україна», в якій просив визнати
відповідача таким, що прострочило
прийняття виконання зобов'язання
боржником по кредитному договору
№CL-001/360/2006 від 17.08.2006 року укладеному
між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» в період з
27.04.2012 року по дату винесення судового
рішення. Позивач за зустрічним позовом
зазначає, що виконував свої валютні
зобов'язання перед АТ «ОТП Банк» щодо
сплати кредиту та відсотків за
користування кредитом належним чином.
В зв'язку з відступленням права вимоги
за кредитним договором ТОВ «ОТП Банк»,
ОСОБА_1 звернувся до відділення АТ «ОТП
Банк», спеціаліст банку повідомив, що
його рахунки для погашення за кредитом
були закриті, але є транзитний рахунок
в національній валюті, через який
боржник може вносити щомісячний платіж
на рахунки ТОВ «ОТП Факторинг Україна».
Позивачу не було надано інформацію про
суму простроченої заборгованості, а
також документів про підтвердження
факту переходу права вимоги за
кредитним договором до ТОВ «ОТП
Факторинг Україна», в зв'язку з чим
позивач вважає, що був позбавлений
відповідачем можливості належним
чином виконувати свої зобов'язання.

В судовому засіданні представник ТОВ
«ОТП Факторинг Україна» свій позов
підтримала в повному обсязі та просила
його задовольнити, в задоволенні
зустрічного позову просила відмовити.

Представник відповідачів проти
первісного позову заперечував,
посилаючись на його необґрунтованість
та безпідставність, зустрічний позов
просив задовольнити.

Представник 3-ї особи за зустрічним
позовом АТ «ОТП Банк» в судовому
засіданні первісний позов просила
задовольнити, в задоволенні
зустрічного - відмовити.

Всебічно проаналізувавши обставини
справи в їх сукупності, оцінивши за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному і об'єктивному
розгляді справи, зібрані по справі
докази, керуючись законом, суд дійшов
до висновку, що первісний позов
підлягає частковому задоволенню, в
зустрічному позові необхідно
відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.08.2006 року між
ОСОБА_1 та АКБ «Райффайзенбанк Україна»
(правонаступником якого є ЗАТ «ОТП
Банк», наступним правонаступником
якого за всіма правами та обов'язками є
АТ «ОТП Банк») був укладений кредитний
договір №CL-001/360/2006, за умовами якого
Банк надав Позичальнику кредит в
розмірі 61590,00 доларів США зі сплатою
фіксованої процентної ставки у розмірі
11,99 % річних. (а.с.7-14).

17.11.2009 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1
був укладений додатковий договір № 1 до
кредитного договору. (а.с.17-21).

17.08.2006 року було укладено договір
поруки №SR-001/360/2006 між Банком та ОСОБА_2,
за умовами якого Поручитель
зобов'язався відповідати в повному
обсязі по борговим зобов'язанням
ОСОБА_1, що виникають з умов кредитного
договору. (а.с.22-24).

Згідно з умовами договору
купівлі-продажу кредитного портфелю
від 27.04.2012 року ПАТ «ОТП Банк»
відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» прийняло право вимоги за
кредитним договором №CL-001/360/2006 від
17.08.2006 року, укладеним між ПАТ «ОТП
Банк» та відповідачем ОСОБА_1 (а.с. 53-61).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків є договори.

Оскільки сторони уклали договір,
вони набули взаємних прав та
обов'язків.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України,
якщо договором позики встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові в розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно із ст.ст. 525, 526 ЦК України,
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору і одностороння відмова від
зобов'язання не допускається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦКУ кредитор у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою внаслідок передання ним своїх
прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги). До нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом (ч.1 ст.514 ЦКУ).

Відповідно до ст.. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Статтею 258 передбачено, що для окремих
видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю. Позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені)…

Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.
(стаття 261 ч.1 ЦК України).

Відповідно ч.4 ст. 267 ЦК України,
передбачено, що сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Відповідно до розрахунку
заборгованості за вищевказаним
кредитним договором останній платіж
відповідачем було здійснено 27.04.2012
року, а позивач звернувся до суду з
позовом 12.11.2013 року.

20.09.2013 року відповідачам ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
було направлено досудову вимогу про
погашення заборгованості за кредитним
договором № CL-001/360/2006 від 17.08.2006 року
(Вимога про усунення порішення).

У зв'язку із тим, що спеціальний строк
позовної давності для звернення до
суду за захистом свого цивільного
права та інтересу сплив, доказів
поважності його пропуску стороною
позивача не надано, суд приходить до
висновку, що позов в частині стягнення
пені за прострочення виконання
зобов'язання задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст. 554 ЦК України у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 559 ч.3 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановлено в договорі поруки.
У разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. Якщо строк основного
зобов'язання не встановлений або
встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

З огляду на викладене вище позовні
вимоги до відповідача ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором задоволенню не підлягають
через сплив строку для пред'явлення
вимог до поручителя.

Відповідно до ст. 35 Закону України "Про
Національний банк України" гривня
(банкноти і монети) як національна
валюта є єдиним законним платіжним
засобом на території України,
приймається усіма фізичними і
юридичними особами без будь-яких
обмежень на всій території України за
всіма видами платежів, а також для
зарахування на рахунки, вклади,
акредитиви та для переказів.

Зважаючи на те, що кредитний
договір укладався стосовно іноземної
валюти - Доларів США, а національною
валютою України є гривня сума боргу
підлягає перерахуванню в національній
валюті.

На підставі викладено, враховуючи
курс НБУ на день винесення судового
рішення суд дійшов висновку про те, що
позов є обґрунтованим і таким, що
підлягає задоволенню в частині
стягнення залишку заборгованості за
кредитним договором та суми
несплачених відсотків за користування
кредитом, всього - 9910,24 доларів США, що
еквівалентно (за офіційним курсом НБУ
на дату проведення розрахунку
заборгованості) 79212 гривень 55 копійок.

Предавником позивача за зустрічним
позовом в судовому засіданні не
заперечувався факт отримання його
довірителем листів -повідомлень про
заміну кредитора за укладеним
кредитним договором.

Твердження представника позивача про
те, що ОСОБА_1 був позбавлений права
вносити щомісячні платежі за кредитом,
оскільки не знав реквізити рахунків, на
які потрібно вносити кошти та не знав
суму простроченої заборгованості суд
вважає безпідставними та такими, що не
знайшли своє підтвердження в ході
судового розгляду справи.

Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Протягом судового розгляду позивач за
зустрічним позов не надав доказів, які
б давали підстави вважати його позов
обґрунтованим і таким, що підлягає
задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Стягненню з відповідача на користь
позивача підлягають судові витрати,
понесені позивачем при зверненні до
суду а саме: судовий збір у розмірі 792
гривні 12 копійок. Враховуючи викладене,
керуючись ст. ст. 15, 30, 62, 88, 179, 202, 209, 212, 218
ЦПК України, ст. п.1 ч.2 ст. 11, 526, 627-629ЦК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОТП Факторинг
Україна" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер платника
податків НОМЕР_1 на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю "ОТП
Факторинг Україна",
заборгованість за кредитним договором
№ CL-001/360/2006 від 17 серпня 2006 року в
розмірі 9910,24 доларів США, що
еквівалентно (за офіційним курсом НБУ
на дату проведення розрахунку
заборгованості) 79212 гривень 55 копійок.

В задоволенні інших вимог
відмовити.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю "ОТП
Факторинг Україна", 3-ті особа:
Акціонерне товариство "ОТП Банк",
ОСОБА_2 про визнання кредитора таким, що
прострочило прийняття виконання
зобов'язань залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОТП Факторинг
Україна" судовий збір в розмірі 792
гривні 12 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: