Справа № 396/872/14-ц
Провадження № 2/396/299/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2014 року Новоукраїнський районний
суд Кіровоградської області у складі:

головуючого: Русіна
Алла Анатоліївна

при секретарі:
Артеменко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Новоукраїнка цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до відділу
державної виконавчої служби
Новоукраїнського РУЮ про звільнення
майна з-під арешту,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся з позовом до
відповідача про зобов'язання зняття
арешту на майно.

Мотивує свій позов тим, що постановою
державного виконавця ВДВС
Новоукраїнського РУЮ про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 05 червня 2006 року
було накладено арешт на все його майно
та оголошено заборону на його
відчуження. Дана постанова була
винесена на підставі виконавчого листа
№ 2-1942 від 06 жовтня 2003 року, виданого
Новоукраїнським районним судом, про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
аліментів. Згідно відповіді ВДВС від
04.04.2014 року виконавче провадження щодо
стягнення з ОСОБА_1 аліментів завершено
в 2007 році та відповідно до п. 9.9 "Порядку
роботи з документами в органах
державної виконавчої служби" строк
зберігання переданих до архіву
виконавчих проваджень становить три
роки, а тому вказане виконавче
провадження знищене. Через відсутність
норм в Законі України «Про виконавче
провадження», що передбачають зняття
арешту за наявністю відповідних
обставин (умов), органами ДВС позивачу
було запропоновано вирішити дане
питання в судовому порядку.

Позивач у судове засідання не з'явився,
надав до суду заяву про розгляд справи
у його відсутність, позовні вимоги
підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача у попереднє
судове засідання не з'явився, надав
суду заяву, в якій просить розглянути
справу за його відсутності, проти
задоволення позовних вимог не
заперечує.

Відповідно до ст. 130 ч. 4 ЦК України,
ухвалення у попередньому
судовому засіданні судового рішення у
разі відмови від позову, визнання
позову, укладення мирової угоди
проводиться в порядку, встановленому
статтями 174 і 175 цього Кодексу.

Згідно зі ст.174 ч.4, ЦПК України, у разі
визнання відповідачем позову, суд, за
наявності для того законних
підстав, ухвалює рішення про
задоволення позову. Якщо визнання
відповідачем позову суперечить закону
або порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб, суд постановляє ухвалу про
відмову у прийнятті визнання
відповідачем позову і продовжує
судовий розгляд.

Дослідивши наявні в матеріалах справи,
письмові докази, суд вважає, що
визнання представником відповідача
позову не суперечить закону, не порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб, у
зв'язку із чим є підстави для ухвалення
судового рішення у попередньому
судовому засіданні.

Судом встановлено, що постановою
державного виконавця ВДВС
Новоукраїнського РУЮ АА № 945219 про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 05
червня 2006 року було накладено арешт на
все майно ОСОБА_1 та оголошено заборону
на його відчуження.

Згідно копії витягу з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна від 08.04.2014 року, на підставі
постанови ВДВС Новоукраїнського РУЮ
серія АА № 945219 від 05.06.2006 року накладено
арешт на все майно, що належить ОСОБА_1
та зареєстровано 15.06.2006 року за № 3335696,
Новоукраїнською районною державною
нотаріальною конторою.

Згідно довідки відділу ДВС
Новоукраїнського РУЮ № 3352 від 04.04.2014 р.,
виконавче провадження щодо боржника
ОСОБА_1 завершене в 2007 році. Станом на
04.04.2014 року виконавчий лист про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
аліментів на контролі у відділі ДВС
відсутній. Відповідно до п. 9.9. та 9.10
вимог Порядку роботи з документами в
органах державної виконавчої служби,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 25.12.2008 р. № 2277/5
строки зберігання переданих до архіву
виконавчих проваджень становить 3 роки,
після чого вони підлягають знищенню,
оскільки виконавче провадження щодо
боржника ОСОБА_1 завершено в 2007 році
зняти арешт немає можливості у зв'язку
із закінченням строків його
зберігання.

Відповідно до ст. 13 Конституції
України, держава забезпечує захист
прав усіх суб'єктів права власності і
господарювання, соціальну
спрямованість економіки.

Згідно ст. 317 ЦК України,
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Ст. 319 ЦК передбачає, що власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. Власник має
право вчиняти щодо свого майна будь-які
дії, які не суперечать закону.

Стаття 321 ЦК України передбачає, що
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Таким чином з матеріалів справи
вбачається, що право власності
позивача обмежено арештом, але
підстави для його накладення на момент
розгляду справи відсутні, у зв'язку із
чим вимоги позовної заяви підлягають
задоволенню.

На підставі ст. 13 Конституції України,
ст. 317, 319, 321 ЦК України керуючись ст.ст.
10, 11, 130, 174, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до відділу державної
виконавчої служби Новоукраїнського
РУЮ про звільнення майна з-під арешту -
задовольнити.

Зняти арешт, накладений постановою
відділу державної виконавчої служби
Новоукраїнського районного управління
юстиції Кіровоградської областіна АА
№ 945219 від 05 червня 2006 року на все майно
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, який
зареєстрований Новоукраїнською
районною державною нотаріальною
конторою в Єдиному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
15.06.2006 року за № 3335696.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Кіровоградської
області через Новоукраїнський
районний суд протягом десяти днів з
моменту проголошення.

Головуючий:
А. А. Русіна