Справа № 182/1385/13-ц
Провадження № 2/0182/209/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15.04.2014 року
м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний
суд Дніпропетровської області в
складі:

головуючого -
судді Кобеляцької - Шаховал
І.О.

за участю
секретаря Скоробогатової А.О.

представника позивача Касьянова Р.О.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Нікополі цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк „Приватбанк" до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідача про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та судових витрат.

На підтвердження позовних вимог
позивач посилається на наступне.

29.03.2008 року відповідач отримав,
відповідно до договору № б/н кредит у
розмірі 7 000, 00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36,00 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки. Відповідач підтвердив свою
згоду на те, що підписана заява разом з
умовами надання банківських послуг,
правилами користування платіжною
карткою складає між ним та банком
договір, підтверджується підписом у
заяві. У зв"язку з тим, що відповідач
зобов"язання за вказаним договором
належним чином не виконав і станом на
16.01.2013 року має заборгованість в сумі 50
320 грн. 19 коп., що складається з:

- 16 539, 18 грн. - заборгованість за
кредитом;

- 23 466, 07 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

- 7 442, 55 грн. - заборгованість по
комісії за користування кредитом;

- 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 2 372, 39 грн. - штраф (процентна
складова), вимушені звернутись до суду.

В судовому засіданні
представник позивача позов підтримав в
повному обсязі і просив задовольнити
його. На запитання представника
відповідача уточнив, що договір, який
розглядається в судовому засіданні,
був укладений між банком та
відповідачкою ОСОБА_3 06.07.2007 року. Строк
дії карти за вищевказаним договором не
знає. Коли банк побачив, що клієнт не
виконує своїх зобов"язань, попереджав
відповідача кілька разів письмово. А
потім звернувся до суду. Вважає, що,
згідно п.9.12. Договору, договір дійсний і
строк позовної давності не сплинув.
Надати оригінал заяви на вимогу суду не
може, оскільки пошуки працівників
банку вищевказаного документу
результату не дали.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав. І
суду пояснив, що на заяві (яка
заповнюється клієнтом), відсутня дата.
Дата також відсутня і при отриманні
картки. Взагалі картка, згідно договору
та заяви, видана 06.07.2007 року. Строк дії
карток, в тому числі й картки, яка була
нібито видана його довірительці, 2 роки.
Тобто строк дії картки повинен був би
сплинути 06.07.2009 року. Однак, строк дії
картки його довірительки чомусь
сплинув в березні 2009 року. Крім того,
заява, яка надана позивачем до суду,
написана не рукою його клієнтки. Більш
того, в графі „Відмітки банку", яка
повністю офарбована в чорний колір,
явно простежуються якісь написи,
оскільки видно фрагменти букв. Однак,
що написано в цій графі невідомо,
оскільки оригіналу заяви позивачем
надано не було, а в його довірительки
оригіналу заяви також немає. Тому
допускають фальсифікацію документу,
хоча без оригіналу заяви довести це не
можуть. Крім того, звертаються до суду
із заявою про застосування строків
позовної давності. Оскільки банком
строк позовної давності пропущений.
Визнати, що його клієнтка брала
вищевказаний кредит не може, бо може
лише припустити цей факт. Однак, не
маючи можливості побачити оригінал її
заяви, не може підтвердити, що його
клієнтка брала саме той кредит, про
який йдеться в позовній заяві. Тому
вважає, що позовні вимоги задоволенню
не підлягають.

Вивчивши матеріали справи,
суд приходить до наступного.

Як встановлено в судовому
засіданні, позивач в позовній заяві
вказав два різних номери кредитного
договору, укладеного з відповідачем
ОСОБА_3, а саме: на початку позивач
вказав, що „...відповідно до укладеного
договору № б/н від 06.07.2007 року..." ОСОБА_3
06.07.2007 року отримала кредит у розмірі
7 000 грн. (а.с.1). Хоча вкінці позовної
заяви позивач вже просить стягнути з
відповідача на користь ПАТ КБ
„Приватбанк" заборгованість „за
кредитним договором № SAMDN1469 від
06.07.2007 року." (а.с.1 зв.). Крім того, на
зворотному боці заяви (яка
заповнюється клієнтом) в графі
„відмітки банку" явно простежується
написання якихось даних, однак вказана
вище графа з-за чорного кольору копії
абсолютно нечитаєма. На вимогу суду
позивачем так і не було надано оригінал
даної заяви. В судовому засіданні
представник позивача пояснив, що
працівники банку намагались знайти
оригінал вказаної вище заяви
позичальника, але не змогли. Тому
надати оригінал заяви неможливо і що
написано в графі „відмітки банку"
пояснити не може.

Крім того, відповідно до
статті 256 ЦК України, позовна давність -
це строк, у межах якого особа може
звернутись до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство
передбачає два види позовної давності:
загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог
законом встановлена спеціальна
позовна давність.

Зокрема, частина друга статті
258 ЦК України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Відповідно до статті 253 ЦК
України перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов"язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалась або могла довідатись про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК
України). Початок перебігу позовної
давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Таким чином, згідно з
Постановою Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від
19.03.2014 року, у разі неналежного
виконання позичальником зобов"язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення
яких, відповідно до умов договору,
визначено періодичними щомісячними
платежами, повинна обчислюватись з
моменту настання строку погашення
чергового платежу.

Як встановлено в судовому
засіданні, строк дії картки - до березня
2009 року.

Відповідно до п.3.1.1 Правил
користування платіжною карткою, картка
дійсна до останнього календарного дня
вказаного часу.

Тобто, на думку суду, перебіг
строку позовної давності за даним
кредитом необхідно обчислювати з 31.03.2009
року. А позовна заява надійшла до суду
лише 08.02.2013 року, тобто після сплину
строків позовної давності.

На підставі викладеного,
керуючись ст.3-7, 10-11, 208-209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позовних вимогах Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк „Приватбанк" до ОСОБА_3 - відмовити
в повному обсязі з підстав
недоведеності та пропуску строків
позовної давності.

Рішення суду першої інстанції може
бути оскаржено протягом десяти днів з
дня проголошення або отримання рішення
до Апеляційного суду через
Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал