Справа № 432/4804/13-ц
Провадження №2/432/65/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення).

15 квітня 2014 р.

Стахановський
міський суд Луганської області

у складі:

головуючого: судді ШАРГАРОВСЬКОЇ В.І.

при секретарі СКРИПНИК Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Стаханові
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» в особі Панасьянц
Анни Василівни до ОСОБА_2 про звернення
стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернулася до
Стахановського міського суду
Луганської області із позовом до
відповідача про звернення стягнення.

В обґрунтування заявлених вимог,
представник позивача зазначила, що
відповідно до договору № DN81AR100030068 від
21.01.2008 р. відповідач отримала кредит у
розмірі 66 660,25грн. зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 9,60%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення 20.01.2015 р. Позивач
зобов'язання за кредитним договором
виконав у встановлений строк і
належним чином. Відповідач
зобов'язання за кредитним договором
належним чином не виконувала: не
здійснювала погашення заборгованості
за кредитом у встановлені договором
строки, у зв'язку із чим, станом на 17.01.2013
р. має заборгованість в сумі 45 211,42 грн.,
яка складається з наступних сум: 36 383,86
грн. - заборгованість за кредитом; 5 123,89
грн. - заборгованість по процентам за
користування кредитом; 887,68 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 424,97 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язання за договором; 250 грн. -
штраф (фіксована частина); 2 141,02 грн. -
штраф (процентна складова). В
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором № DN81AR100030068 від
21.01.2008 р. сторони уклали договір
застави рухомого майна за умовами
якого відповідач надала в заставу
автомобіль ЗАЗ DAEWOO, модель LANOS TF69YO, 2007
року випуску, тип ТЗ : легковий (седан),
№ кузова/шасі НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1, що належить відповідачу
на праві власності. Просить суд в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором вилучити у
відповідача та передати позивачу
предмет застави автомобіль ЗАЗ DAEWOO,
модель LANOS TF69YO, 2007 року випуску, тип ТЗ :
легковий (седан), № кузова/шасі НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1; комплект
ключів, свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу (технічний
паспорт) автомобіля ЗАЗ DAEWOO, модель LANOS
TF69YO, 2007 року випуску, тип ТЗ : легковий
(седан), № кузова/шасі НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1; звернути
стягнення на предмет застави -
автомобіль ЗАЗ DAEWOO, модель LANOS TF69YO, 2007
року випуску, тип ТЗ: легковий (седан), №
кузова/шасі НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1, що належить на праві
власності відповідачу шляхом продажу
вказаного автомобіля позивачем з
укладанням від імені відповідача
договору купівлі - продажу будь - яким
способом з іншою особою - покупцем, а
також надання позивачу всіх
повноважень, необхідних для здійснення
продажу та зняття вказаного автомобіля
з обліку в органах ДАІ України;
стягнути з відповідача судові витрати.

В судовому засіданні 15.04.2014 р.
представник позивача був відсутній,
надавши суду заяву про розгляд справи
за його відсутністю. На заявлених
вимогах наполягає, просить позов
задовольнити у повному обсязі. В
попередньому судовому засіданні
представник позивача підтримав
позовні вимоги у повному обсязі і надав
суду пояснення, які повністю
співпадають з доводами, викладеними в
позові.

Відповідно до положень ч.2 ст. 158 ЦПК
України заява представника позивача
про розгляд справи 15.04.2014 р. за його
відсутністю судом прийнята.

Відповідач в судовому засіданні 15.04.2014
р. була відсутня. Про час і місце
розгляду справи був повідомлена
належним чином - під особистий підпис.
Заяву про відкладання розгляду справи
чи розгляд справи за її відсутністю не
надала, причини неявки до суду не
повідомила.

Судом, за згодою представника позивача,
прийнято рішення про розгляд справи
15.04.2014 р. у заочному порядку за
відсутністю відповідача та
постановлення по справі заочного
рішення на підставі наявних у справі
доказів.

В попередньому судовому засіданні
відповідач вимоги позивача не визнала
у повному обсязі і суду пояснила, що
дійсно під час виконання кредитного
договору з боку відповідача були
допущені не значні порушення в частині
своєчасної оплати процентів та тіла
кредиту, але на ці порушення договором
передбачена пеня та штрафні санкції,
які були покладені на відповідача і
вона їх виконує. Повідомлення про
настання факту Дефолту від 30.11.2012 р.
відповідач від позивача не отримувала.
Після листопада - грудня 2012 р.
відповідач продовжує сплачувати
позивачу по процентам та тілу кредиту.
Якби відповідач була повідомлена про
подію Дефолту, то вона відповідним
шляхом би відреагувала та прийняла
заходи по усуненню непорозумінь, які
виникли і не доводила б ситуацію до
спору та звернення стягнення на
заставне майно. Позивач не виконав
умови п.12.2.1 кредитного договору, а тому
не мав права реєструвати звернення
стягнення на предмет застави у
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна і відповідачу не було надано часу
для усунення порушень. Оскільки
відповідач не була повідомлена
позивачем про настання Дефолту та не
мала відомостей про реєстрацію
звернення стягнення на предмет застави
у Державному реєстрі, то вона, з причин,
які від неї не залежали, не мала
можливості виконати протягом 30 днів
умови договору чи врегулювати питання
з позивачем іншим засобом і з цих
підстав вважає вимоги, викладені в
позові, не обґрунтованими.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи … на
підставі доказів, наданих сторонами.
Судом досліджені всі докази, надані
сторонами. Клопотання про витребування
і дослідження інших доказів до суду не
надійшли. Суд постановляє рішення на
підставі доказів, досліджених під час
судового розгляду справи.

Дослідивши письмові докази та оцінивши
усі докази по справі в їх сукупності
суд приходить до наступних висновків:

частина 3 статті 10 та частина 1 статті 60
ЦПК України покладають на сторони
обов'язок довести ті обставини, на які
вони посилаються як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК
України передбачено, що кредитний
договір укладається у письмовій формі.

В судовому засіданні встановлено, що
між позивачем та відповідачем 21.01.2008р. в
письмовій формі був укладений кредитно
- заставний договір, що підтверджено
копією кредитно - заставного договору
№ DN81AR100030068 від 21.01.2008р.(далі кредитний
договір) (а.с.11-16), та копією договору
купівлі - продажу автомобіля № 197 від
15.12.2008 р. (а.с.17-19), які суд оцінює як
допустимі і кладе їх в основу рішення в
якості письмових доказів, оскільки
оригінали зазначених документів
оформлені у відповідності до вимог
діючого законодавства. Крім того,
відповідач переконливих доказів на
спростування зазначеного факту суду не
надала. Тому факт укладання між
сторонами у письмовій формі кредитно -
заставного договору і факт
ознайомлення відповідача з умовами
надання кредиту вважаються судом
встановленими і доведеними.

У відповідності до положень діючого
цивільного законодавства кредитний
договір є одним з видів зобов'язань.

Порушенням зобов'язання, поняття якого
надано в ст. 610 ЦК України, є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Частиною 1 статті
612 ЦК України передбачено, що боржник
визнається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором чи
законом.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач не належним чином
виконувала прийняті на себе
зобов'язання по погашенню кредиту та
сплаті відсотків по ньому, що
підтверджено Розрахунком
заборгованості за договором № DN81AR100030068
від 21.01.2008р (а.с.5-7), який суд оцінює як
допустимий і кладе в основу рішення в
якості письмового доказу, оскільки він
виконаний у відповідності до вимог
діючого законодавства. Крім того,
відповідач надала суду свій
розрахунок заборгованості, яким
підтверджує факт неналежного
виконання своїх договірних зобов'язань
перед позивачем (а.с. 93). При цьому суми
проведених оплат, на які посилається
відповідач в своєму розрахунку,
враховані позивачем під час
здійснення розрахунку заборгованості
за договором № DN81AR100030068 від 21.01.2008р.

Таким чином, відповідач, згідно з
положеннями ч.1 ст. 612 ЦК України, є
боржником, що прострочила і, згідно з
положеннями ч.2 ст. 612 та ч.1 ст. 623 ЦК
України, відповідає перед кредитором
за завдані простроченням збитки.

Частина 1 статті 546 ЦК України
передбачає, що виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
порукою, гарантією, заставою, при
триманням, завдатком.

В силу застави, відповідно до положень
ст. 572 ЦК України, кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Підписавши кредитно - заставний
договір відповідач прийняла на себе
обов'язок для забезпечення повного і
своєчасного виконання зобов'язання за
Договором, надати позивачу предмет
застави (п.2.2 Договору, а.с.11), яким
виступав автомобіль ЗАЗ DAEWOO, модель LANOS
TF69YO, 2007 року випуску, тип ТЗ : легковий
(седан), № кузова/шасі НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1; звернути
стягнення на предмет застави -
автомобіль ЗАЗ DAEWOO, модель LANOS TF69YO, 2007
року випуску, тип ТЗ: легковий (седан), №
кузова/шасі НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1 (п.17.9 кредитного договору,
а.с.16). Оцінка кредитному договору, як
письмовому доказу, надана судом вище і
додаткової аргументації не потребує.

Уклавши зазначений вище кредитний
договір, сторони набули взаємних прав
та обов'язків, оскільки відповідно до
положень ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Підписавши кредитний договір, сторони
домовилися, що для цілей кредитного
договору подією Дефолту вони
визначили, серед інших подій:
затримання сплати відповідачем
частини наданого кредиту та/або
процентів щонайменш на один
календарний місяць; перевищення
заборгованості більше як на 10% суми
наданого кредиту… (р.12.1 кредитного
договору, а.с.13 оборотна сторона).

Таким чином, події, які сторонами
вважалися Дефолтом, були відомі як
позивачу так і відповідачу.

Пункт 12.2.1 кредитного договору
визначав, що у разі настання події
Дефолту позивач (Банк) прийняв на себе
зобов'язання надати відповідачу
(Позичальнику) письмове повідомлення
про настання події Дефолту та
зареєструвати у Державному реєстрі
відомості про звернення стягнення на
предмет застави.

Частина 1 статті 589 ЦК України визначає,
що у разі невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави.

За рахунок предмета застави
заставодержатель, відповідно до ч.2
зазначеної вище статті та ст. 19 Закону
України «Про заставу», має право
задовольнити у повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимог, якщо
інше не встановлено договором.

Заставодержатель, відповідно до
положень ч.2 ст. 590 ЦК України, набуває
права звернення стягнення на предмет
застави в разі, коли зобов'язання не
буде виконано у встановлений строк
(термін), якщо інше не встановлено
договором або законом.

В судовому засіданні встановлено, що
підписавши кредитний договір, сторони
домовилися про наступне: у разі
настання події Дефолту, банк, який діє в
судовому процесі в якості позивача,
надає позивальнику (відповідачу)
письмове повідомлення про настання
події Дефолту та реєструє у Державному
реєстрі відомості про звернення
стягнення на предмет застави, що
підтверджено п.12.2.1 кредитного договору
(а.с.14), оцінка якому, як письмовому
доказу, надана судом вище і додаткової
аргументації не потребує.

В судовому засіданні також
встановлено, що 30.11.2012 р. представником
позивача було підготовлено
повідомлення про подію Дефолту, яке
11.12.2012 р. було спрямовано на адресу
відповідача та зареєстровано у
Державному реєстрі відомості про
звернення стягнення на предмет
застави, що підтверджено копією
повідомлення № 30.11.0.0/2-439 від 30.11.2012 р.
(а.с.8), копією реєстру повідомлень про
наявність боргу від 10.12.2012 р. (а.с.9),
копією фіскального чеку від 11.12.2012 р.
(а.с.10) та копією витягу про реєстрацію в
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна (реєстрація змін) № 39302259 від
13.12.2012 р. (а.с.20), які суд оцінює як
допустимі і кладе їх в основу рішення в
якості письмових доказів, оскільки
оригінали означених документів
оформлено у відповідності до вимог
діючого законодавства.

Доводи відповідача з приводу того, що
зазначені документи мають розбіжності
та неточності, а саме, що реєстр було
складено поспіль 10 днів після
надіслання відповідачу повідомлення, а
фотокопія фіскального чеку не містить
відомості з приводу того від кого і
кому спрямовувалася поштова
кореспонденція, не можуть бути
прийняті судом до уваги, оскільки
зазначені документи розбіжностей і
неточностей не містять.

Виходячи з аналізу копії повідомлення
№ 30.1.0.0/20439 від 30.11.2012 р., встановлено, що
воно адресовано саме відповідачу,
тобто носить персональний характер і
30.11.2012 р. зареєстровано в журналі
відправки кореспонденції з установи
позивача, де зазначені документи, з
усталеної практики реєстрації
документообігу на підприємствах,
установах та організаціях України,
реєструються персонально по
отримувачам певної кореспонденції.
Зазначення в реєстрі повідомлень про
наявність боргів дати 10.12.2012 р. не
спростовує факт спрямування
відповідачу повідомлення про настання
події Дефолту, а навпаки підтверджує
факт того, що після реєстрації певної
кількості повідомлень іншим боржникам
позивача, документи були сформовані в
реєстр 10.12.2012 р. і 11.12.2012 р. передані для
відправлення на відповідне поштове
відділення. Аналіз фіскального чеку
показує, що юридичним відділом
позивача в сумі 206,40 грн. було оплачено
відправку кореспонденції відносно 43
осіб, що узгоджується з відомостями,
зазначеними в реєстрі про наявність
боргів, в якому під № 37 зазначені
відомості про відповідача.

Такий порядок відправки
кореспонденції відповідає Правилам
надання послуг поштового зв'язку,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 270 від 05.03.2009 р.

Доводи відповідача з приводу того, що
вона не отримувала повідомлення
позивача також не можуть бути прийняті
судом до уваги як безспірні, оскільки
переконливих доказів на підтвердження
своїх пояснень з цього приводу,
відповідачем суду не надано, а
відповідно до положень ч.1 ст. 60 ЦПК
України, як це зазначено судом вище,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи відповідача з приводу того, що
після листопада - грудня 2012 р. вона
продовжувала і продовжує сплачувати
позивачу по процентам та тілу кредиту,
також не підтверджені переконливими
доказами з боку відповідача. Навпаки,
відповідач надала суду свій розрахунок
заборгованості по кредитному договору,
який закінчується саме груднем 2012 р.
(а.с.93-94), що узгоджується з датами,
зазначеними в розрахунку представника
позивача (а.с.5-7).

Крім того, як зазначено судом вище,
відповідачу, після підписання
кредитного договору, було зрозуміло
поняття події Дефолту та підстави його
настання. Сама відповідач підтвердила
в судовому засіданні факт неналежного
виконання нею, з певних причин, умов
кредитного договору в частині сплати
тіла кредиту та процентів по ньому.
Отже, враховуючи обізнаність
відповідача з умовами настання події
Дефолту, вона мала змогу, навіть не
чекаючи повідомлення позивача,
належним чином відреагувати та
прийняти заходи з приводу усунення
виниклих непорозумінь не доводячи
ситуацію до спору та звернення
стягнення на заставне майно.

Частина 1 статті 590 ЦК України визначає,
що звернення стягнення на предмет
застави здійснюється за рішенням
суду…

Аналіз положень статей 526, 572, 590, 627 ЦК
України, частини 1, 2 статті 20 Закону
України «Про заставу» та ст. 25 Закону
України «Про забезпечення вимог
кредитора та реєстрацію обтяжень» дає
підстави для висновку про те, що актами
цивільного законодавства України
надано право сторонам договору самим
обирати спосіб та порядок врегулювання
спірних питань щодо виконання умов
договору, зокрема заставодержатель має
право на власний розсуд обрати спосіб
звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження, у тому
числі і продаж предмета
забезпечувального обтяження шляхом
укладання договору купівлі - продажу з
іншою особою покупцем або на публічних
торгах.

Це узгоджується з правовими позиціями,
висловленими Верховним Судом України в
постанові по справі № 6-10цс13 від 06.03.2013
р., які, відповідно до положень ст.360-7
ЦПК України є обов'язковими для
застосування всіма суддями України.

На підставі викладеного суд приходить
до висновку, що вимоги представника
позивача ґрунтуються на законі і
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Оскільки вимоги представника позивача
судом задоволені у повному обсязі і ним
документально підтверджено сплату
судового збору, з відповідача, на
підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України, на
користь позивача слід стягнути 452,11 грн.
в рахунок відшкодування сплаченого
судового збору.

Керуючись ст.ст.19, 20 ч.1,2 Закону України
«Про заставу»; ст. 25 Закону України «Про
забезпечення вимог кредитора та
реєстрацію обтяжень»; сПостановою
Кабінету Міністрів України № 270 від
05.03.2009 р. "Про затвердження правил
надання послуг поштового
повідомлення"; ст.ст. 590 ч.1.2, 589, 590 ч.1, 610,
612, 1054, 1055 ЦК України; ст.ст. 10, 11, 60, 88 ч.1,
212-215, 224-228, 292, 294, 360-7 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити
частково.

За наявності у ОСОБА_2 заборгованості
за кредитним договором № № DN81AR100030068
від 21.01.2008р в сумі 45 211,42 грн., яка
складається з наступних сум: 36 383,86 грн. -
заборгованість за кредитом; 5 123,89 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 887,68 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 424,97 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язання за договором; 250 грн. -
штраф (фіксована частина); 2 141,02 грн. -
штраф (процентна складова) вилучити у
відповідача та передати позивачу
предмет застави автомобіль ЗАЗ DAEWOO,
модель LANOS TF69YO, 2007 року випуску, тип ТЗ :
легковий (седан), № кузова/шасі НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1; комплект
ключів, свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу (технічний
паспорт) автомобіля ЗАЗ DAEWOO, модель LANOS
TF69YO, 2007 року випуску, тип ТЗ : легковий
(седан), № кузова/шасі НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Звернути стягнення на предмет застави -
автомобіль ЗАЗ DAEWOO, модель LANOS TF69YO, 2007
року випуску, тип ТЗ : легковий (седан),
№ кузова/шасі НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1, що належить на праві
власності відповідачу шляхом продажу
вказаного автомобіля позивачем з
укладанням від імені відповідача
договору купівлі - продажу будь - яким
способом з іншою особою - покупцем, а
також надання позивачу всіх
повноважень, необхідних для здійснення
продажу та зняття вказаного автомобіля
з обліку в органах ДАІ України

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПРИВАТБАНК» 452,11грн.
в рахунок відшкодування сплаченого
судового збору.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на апеляційне
оскарження, якщо апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Повторне заочне рішення може бути
оскаржено в загальному порядку
протягом 10 днів, з дня отримання його
копії, шляхом подання апеляційної
скарги до апеляційного суду Луганської
області через Стахановський міський
суд Луганської області.

Головуючий

Шаргаровська В.І.