інстанції: Крупінська С.С. Провадження
№ 22-ц/773/548/14 Категорія: 25 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Грушицького А. І.,
Свистун О. В.,

при секретарі - Мельничук Т. Ю.,

з участю: позивача - ОСОБА_1,

представника позивача -
ОСОБА_2,

представника
відповідача - Коневалика А. В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Луцьку цивільну
справу за апеляційною скаргою
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Провідна» на
рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 20 лютого 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Провідна» про
стягнення страхового відшкодування
та зустрічним позовом приватного
акціонерного товариства «Страхова
Компанія «Провідна» до ОСОБА_1 про
повернення безпідставно отриманих
коштів,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 20 лютого 2014
року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто
з приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Провідна» (далі
ПрАТ «СК «Провідна») в користь ОСОБА_1
страхове відшкодування в сумі 81 851 грн.
та судовий збір в сумі 818,51 грн.

В зустрічному позові приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Провідна» до ОСОБА_1
відмовлено за безпідставністю.

Не погоджуючись з даним рішення суду,
відповідач ПрАТ «СК «Провідна» подало
апеляційну скаргу, в якій просило
скасувати рішення суду першої
інстанції, посилаючись на його
незаконність у зв'язку з порушенням
судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідністю
висновків суду обставинам справи та
неповним з'ясуванням судом обставин, що
мають значення для справи, та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні позову
ОСОБА_1 відмовити, а зустрічний позов
ПрАТ «СК «Провідна» задоволити та
стягнути з ОСОБА_1 отримане страхове
відшкодування.

В судовому засіданні представник
відповідача апеляційну скаргу
підтримав, просив її задовольнити,
позивач та його представник
заперечили апеляційну скаргу і просили
її відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Заслухавши осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін з
таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
вимоги позивача щодо стягнення
страхового відшкодування є
підставними.

Відповідно до вимог ст. 979 ЦК
України за договором страхування одна
сторона (страховик) зобов'язується у
разі настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Як роз'яснено в Постанові Пленуму
Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ за № 4 від 01 березня 2013 року,
необхідною умовою виникнення обов'язку
страховика за договором обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності осіб, які на
відповідній правовій підставі
володіють транспортними засобами, є
настання страхового випадку (події,
внаслідок якої завдано шкоди третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, що сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована за договором).

Згідно зі ст. 990 ЦК України та ст.`25
Закону України «Про страхування»,
виплата страхового відшкодування
проводиться страховиком згідно з
договором страхування або
законодавством на підставі заяви
страхувальника.

Судом встановлено, що 01.09.2007 р. ОСОБА_1
застрахував належний йому автомобіль
«SSaangyong Kyron M2000XDI», випуск 2007 року
реєстраційний номер НОМЕР_1 в ПрАТ СК «
Провідна» за договором добровільного
страхування транспортного засобу №
06/0009309/0302/07.

На підставі додаткової угоди № 1 до
Договору добровільного страхування
наземного транспорту від 01.09.2007 р.,
укладеного 06.09.2007 р., визначено
вигодонабувачем ВАТ «ВТБ Банк». В січні
2008 року застрахованим автомобілем
незаконно заволодів ОСОБА_5, у зв'язку з
чим 29.01.2008 р. за даним фактом було
порушено кримінальну справу.

Відповідно до програми даного
страхування «Автосалон» застраховані
всі ризики відповідно до умов договору,
в тому числі і при незаконному
заволодінні транспортним засобом з
будь-якою метою ( п. 23.2.5 договору).

Виходячи з умов договору, положень ст. 16
Закону України «Про страхування», ст. 979
ЦК України, відповідно до яких договір
страхування - це письмова угода між
страхувальником і страховиком, згідно
з якою страховик бере на себе
зобов'язання у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату страхувальнику або іншій
особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору,
обов'язок по здійсненню страхової
виплати з настанням даного страхового
випадку у Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Провідна» виник перед ПАТ «ВТБ Банк»,
що пов'язано з договором кредиту та
застави автомобіля.

Встановлено, що листом від 20.06.2008 р.№
03-14/128 викрадення даного автомобіля
ПрАТ «СК «Провідна» визнала страховою
подією і 15 липня 2008 року склала
страховий акт № 3883 та перерахувала
страхове відшкодування на користь
вигодонабувача по договору
страхування ПАТ «ВТБ Банк» в розмірі 50 %
у сумі 72 678,46 грн., зазначивши, що повна
сума страхового відшкодування складає
154 530,00 грн. (а.с.19-20, 199).

Як вбачається з платіжного доручення №
0014753 50 % суми страхового відшкодування в
розмірі 72 678,46 грн. ЗАТ «СК «Провідна»
21.07.2008 р. було перераховано
вигодонабувачу - ВАТ «ВТБ Банк» ( а.с. 21,
174).

Вироком Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 10 листопада 2008
року стягнуто з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1
177 750 грн. спричиненої матеріальної
шкоди, 3000 грн. спричиненої моральної
шкоди, а всього стягнуто 180 750 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України
«Про страхування» та п. 2.6 Правил
добровільного страхування наземного
транспорту, затверджених ЗАТ «СК
«Провідна» № 20601 від 20.10.2006 р.
страхувальники мають право при
укладанні договорів страхування
призначити за згодою застрахованої
особи громадян або юридичних осіб
(вигодонабувачів) для отримання
страхових виплат, а також замінити
особу вигодонабувача за договором
страхування до настання страхового
випадку, якщо інше не передбачено
договором страхування.

Із зазначеного випливає, що договір
страхування надає третій особі право
вимагати від страховика здійснити
страхову виплату на свою користь, тобто
наділяє вигодонабувача правами
страхувальника, але не покладає на
нього обов'язків останнього

Під час судового розгляду було
залучено третю особу ПАТ «ВТБ Банк»,
який заявив про відмову від свого права
вимоги, мотивуючи тим, що між Банком та
ОСОБА_1 відсутні будь-які
правовідносини, так як право вимоги за
кредитним договором № 15/12/11п про 15
грудня 2011 року відступлено ТзОВ
«Креденс Фінанс», отже Банк не має
наміру заявляти будь-які вимоги до ПрАТ
«СК «Провідна» за договором
страхування про виплату решти суми
страхового відшкодування.

Відповідно до ч. 4 ст. 636 ЦК України, якщо
третя особа відмовилась від права,
наданого їй на підставі договору,
сторона, яка уклала договір на користь
третьої особи, може сама скористатися
правом, якщо інше не випливає із суті
договору.

Як вбачається із матеріалів справи, ПАТ
«ВТБ Банк» як вигодонабувач за
Договором страхування № 06/0009309/0302/07 від
01.09.2007 р., який був укладений із ОСОБА_1,
після отримання 50 % страхового
відшкодування не звертався до
страхувальника ПрАТ «СК «Провідна» із
самостійними вимогами щодо виплати
решти страхового відшкодування у
зв'язку із настанням страхового
випадку. Рішенням Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 04.02.2010р. було задоволено
позовні вимоги Банку щодо стягнення із
ОСОБА_1 кредитної заборгованості у
розмірі 109 629,11 грн., та згідно Договору
про відступлення права вимоги грошових
зобов'язань, укладеного між Банком та
ТзОВ «Кредекс Фінанс», право на
стягнення за кредитним договором
перейшло до останнього.

Отже на підставі ст. 636 ЦК України право
вимоги щодо виплати страхового
відшкодування перейшло до
страхувальника ОСОБА_1 у зв'язку з
відмовою вигодонабувача від права на
отримання страхової виплати.

З роз'яснень Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» від 01.03.2013 р. № 4 вбачається,
що якщо за договором страхування
визначений вигодонабувач, він повинен
бути залучений до участі у справі (ст. 985
ЦК України, ст. 3 Закону України «Про
страхування»). У разі, якщо буде
встановлено, що вигодонабувач
відмовився від пред'явлення позову до
страховика або сума страхової виплати
більша, ніж має отримати вигодонабувач,
страхувальник/потерпілий не
позбавлений права на пред'явлення
позову про виплату страхового
відшкодування на свою користь на
загальних підставах.

Посилання представника ПрАТ «СК
«Провідна» на те, що позивач не має
права на отримання страхового
відшкодування, є помилковими, оскільки
третя особа, на користь якої укладено
договір страхування, відмовилась від
можливості скористатись своїм правом
на отримання недоплаченої частини
страхової виплати.

Відповідно до пункту 31.13 Договору
добровільного страхування наземного
транспорту № 06/0009309/0302/07, виплата
страхового відшкодування при
незаконному заволодінні (викраденні)
транспортного засобу може бути
здійснена в такий спосіб: 30% суми
розрахованого страхового
відшкодування сплачується протягом 10
робочих днів після порушення
кримінальної справи за фактом
незаконного заволодіння транспортного
засобу та надання Страхувальником
Страховику відповідних документів; 70 %
суми розрахованого страхового
відшкодування сплачується протягом 10
робочих днів після закінчення строку
досудового розслідування слідчими
органами (припинення або призупинення
провадження по даній справі, винесення
обвинувального вироку, закриття
кримінальної справи), але не пізніше
ніж через 6 місяців після порушення
кримінальної справи за фактом
незаконного заволодіння транспортного
засобу; після проведення
документальної передачі права
власності на викрадений застрахований
транспортний засіб Страховику.

Покликання відповідача на ту
обставину, що позивачем порушено умови
договору страхування п. 29.3.4, а саме не
надано повного комплекту ключів та
технічного паспорта, не може бути
прийнято до уваги, так як із страхового
акта № 0301/06/0040/3883/ від 15 липня 2008 року
вбачається, що все необхідне для
визнання події страховим випадком,
визначення розміру збитку і
встановлення розміру страхового
відшкодування, надані в повному обсязі
( а.с.19-20), оскільки в протилежному
випадку страхова організація могла
відмовити у виплаті першої частини
страхового відшкодування, тому колегія
суддів вважає, що підстав вважати, що
страхувальником порушено умови
договору страхування, немає.

Доводи апеляційної скарги про те, що
згідно з вироком Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 10 листопада 2008 року позивач
скористався своїм правом отримати
відшкодування від заподіювача,
спростовано доказами, наданими
позивачем, що свідчать про фактичну
неможливість виконання даного вироку в
частині цивільного позову.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 неодноразово звертався до
Державної виконавчої служби Луцького
міського управління юстиції щодо
виконання вироку суду. Судом з'ясовано,
що виконавчі документи на виконання
вироку суду не надходили і до даного
часу на виконанні не перебувають
(а.с.45-46). З листа Залізничного відділу
державної виконавчої служби
Сімферопольського МУЮ АР Крим
вбачається, що 26.12.2008 р. державним
виконавцем винесено постанову про
відмову у відкритті виконавчого
провадження по виконавчому листу №
1-779/08, виданого Луцьким міськрайонним
судом Волинської області про стягнення
з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 180 750 грн., і
повторно виконавчий документ не
надходив і на виконанні не знаходиться.

Аналізуючи судову практику розгляду
справ, що виникають з договорів
страхування, Верховний Суд України
зазначив, що за змістом ч. 1 ст. 991 ЦК та ч.
1 ст. 26 Закону N 85/96-ВР страховик має
право відмовитися від здійснення
страхової виплати у разі одержання
страхувальником повного відшкодування
збитків за договором майнового
страхування від особи, яка їх завдала.
Отже, якщо суд уже вирішив питання щодо
відшкодування матеріальної шкоди,
заподіяної винною особою, то під час
розгляду справи про відшкодування
такої шкоди за рахунок страховика суд
має з'ясувати, чи виконане такс рішення,
тобто чи одержав потерпілий
відшкодування збитків від винної
особи.

Суд першої інстанції при вирішенні
даного спору з'ясував, що вирок суду в
частині стягнення з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_1 180 750 грн. не виконаний,
виконання по стягненню цивільного
позову не проводиться, а отже реально
відшкодування ОСОБА_1 не отримано.

З огляду на викладене, посилання
відповідача на порушення судом ст.979 ЦК
України та ст.16 Закону України «Про
страхування» з урахуванням роз'яснень
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, викладених у п.19 постанови
Пленуму від 1 березня 2013 року № 4 «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», не заслуговують
на увагу.

Усі доводи апеляційної скарги
відповідача щодо не визнання страховою
організацією викрадення автомобіля
страховим випадком не заслуговують на
увагу, оскільки судом першої інстанції
вірно взято до уваги, що договором
страхування та Правилами страхування
передбачено, що страховик визнає подію
страховим випадком і призначає
страхову виплату або приймає рішення
про відмову у виплаті страхового
відшкодування. Однак вищевказаними
нормами актами страховика не наділено
правом у подальшому змінювати прийняте
раніше ним рішення.

Суд першої інстанції повно і всебічно
з'ясував обставини справи, зібраним
доказам дав належну оцінку та прийшов
до правильного висновку про
підставність позовних вимог за
первісним позовом, доводи апеляційної
скарги висновків суду не спростовують.

Також вірним є висновок суду першої
інстанції щодо відмови у зустрічному
позові про повернення безпідставно
ориманих коштів страхового
відшкодування.

Відповідно до ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Як вбачається з матеріалів справи,
половина суми страхового
відшкодування була перерахована
страховою організацією після визнання
викрадення автомобіля страховим
випадком на рахунок ВАТ «ВТБ Банк» як
вигодонабувача на підставі договору
страхування та додаткової угоди до
нього. Отже, ст. 1212 ЦК України не може
бути підставою для застосування до
задоволення зустрічного позову,
оскільки в даному випадку договірний
характер відносин між сторонами
виключає можливість визнання судом
отриманої банком страхової суми
безпідставно набутої.

Ухвалене судом рішення
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права і не може бути
скасоване з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України , колегія суддів

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Провідна» відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 20 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: