АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/2813/14
інстанції: Федюшин М.В.
Cправа № 2-690/11
Категорія : договірні
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого судді - Кружиліної О.А.,

суддів колегії - Кіся П.В.,
Котелевець А.В.,

за участю секретаря - Сементовської
О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_5

на рішення Жовтневого районного суду
м. Харкова від 27 жовтня 2011 року.

по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства « УкрСиббанк»
до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до
Публічного акціонерного товариства «
УкрСиббанк», третя особа: ОСОБА_4 про
визнання кредитного договору
недійсним, -

в с т а н о в и л а:

13 жовтня 2009 року Публічне
акціонерне товариство « УкрСиббанк» (
далі - ПАТ « УкрСиббанк») звернулося до
суду з зазначеним позовом, який було
уточнено 10 жовтня 2011 року.

В обґрунтування позову посилався
на те, що 20 лютого 2006 року між АКІБ «
УкрСиббанк» на теперішній час - ПАТ «
УкрСиббанк» і ОСОБА_6 було укладено
кредитний договір № 75/в-н-тт265, за
умовами якого Банк надав останньому
кредитні кошти в сумі 40 930 дол. США зі
строком привернення до 20 лютого 2027
року.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором , 20
лютого2006 року між АКІБ « УкрСиббанк» та
ОСОБА_4 було укладено договір поруки №
П-75/в-н-тт265, згідно умов якого
поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, за всіма зобов'язаннями
останнього за кредитним договором.

Починаючи з лютого 2009 року ОСОБА_6 не
виконує своїх зобов'язань за кредитним
договором по поверненню кредитних
коштів та сплаті нарахованих
процентів, внаслідок чого утворилась
заборгованість, розмір якої станом на 06
жовтня 2011 року склав 63 862,93 дол. США, що
по курсу НБУ станом на зазначену дату
складав 509 080,26 грн..

ПАТ « УкрСиббанк» просив суд
стягнути солідарно на його користь з
ОСОБА_6 та ОСОБА_4 заборгованість за
кредитним договором № 75/в-н-тт265 від 20
лютого 2006 року .

20 вересня 2010 року ОСОБА_6 звернувся
з зустрічною позовною заявою, в якій
просив суд визнати кредитний договір
за № 75/в-н-тт265 від 20 лютого 2006 року
недійсним та в силу статті 216 ЦК України
привести сторони договору в первісний
стан.

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Харкова від 27 жовтня 2011 року
первісний позов задоволено.

Суд стягнув солідарно із ОСОБА_6 та
ОСОБА_4 на користь ПАТ « УкрСиббанк»
заборгованість за кредитним договором
№ 75/в-н-тт265 від 20 лютого 2006 року в сумі
63 852,93 долара США, що по курсу НБУ станом
на 26 жовтня 2011 року дорівнює
еквіваленту 509 303 гривні 74 копійок та
судові витрати у розмірі 1820 гривень.

У задоволенні зустрічного позову
про визнання кредитного договору
недійсним - відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 13 вересня 2012
року, апеляційну скаргу ОСОБА_6
задоволено частково.

Рішення Жовтневого районного
суду м. Харкова від 27 жовтня 2011 року в
частині солідарного стягнення з ОСОБА_6
на користь ПАТ

« УкрСиббанк» заборгованості за
кредитним договором № 75/в-н-тт265 від 20
лютого 2006 року в сумі 63 852,93 долара США,
що по курсу НБУ станом на 26 жовтня 2011
року дорівнює еквіваленту 509 303 гривні 74
копійок залишено без змін.

Це ж рішення в частині розподілу
судових витрат змінено, зазначено про
стягнення судових витрат в рівних
частках по 910 гривень з ОСОБА_6 та
ОСОБА_4.

Рішення в частині солідарного
стягнення заборгованості за кредитним
договором з ОСОБА_4 не оскаржувалося та
судом апеляційної інстанції не
переглядалося.

12 березня 2014 року не погодившись
з рішенням Жовтневого районного суду м.
Харкова від 27 жовтня 2011 року ,
представник ОСОБА_4- ОСОБА_5 подав
апеляційну скаргу в якій просить
рішення скасувати, та ухвалити нове,
яким відмовити ПАТ « УкрСиббанк» в
задоволенні позовних вимог про
стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за
кредитним договором № 75/в-н-тт265 від 20
лютого 2006 року .

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги посилався на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, а також порушення і неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права.

Зокрема апеллянт зазначив, що з 07
липня 2008 року відсоткова ставка за
користування кредитом була змінена, а
саме збільшена на 2%, при цьому ОСОБА_4
своєї згоди на збільшення відсоткової
ставки за кредитним договором не
надавала. Банком були порушені умови
договору поруки( п.2.1) де зазначено, що
кредитор не вправі без згоди
поручителя змінювати умови кредитного
договору з позичальником, наслідком
яких збільшується обсяг
відповідальності поручителя. Апелянт
вважає, що відповідно до частини 1
статті 559 ЦК України порука ОСОБА_4 за
договором поруки № П-75/в-н-тт265,
укладеним 20 лютого між АКІБ «
УкрСиббанк» та ОСОБА_4 є припиненою.

Судова колегія , заслухавши
суддю-доповідача , пояснення осіб, що
з'явилися відповідно до статті 303 ЦПК
України перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги , вважає що скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з вимогами статті 214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання: 1) чи мали місце
обставини , якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані ( порушення строку
позовної давності тощо ), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Апеляційний суд вважає, що
вирішуючи спір в частині солідарного
стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «
УкрСиббанк» заборгованості за
кредитним договором № 75/в-н-тт265 від 20
лютого 2006 року, суд першої інстанції в
порушення вимог статті 214 ЦПК України
на зазначені вимоги закону уваги не
звернув, у зв'язку з чим ухвалене у
справі судове рішення в цій частині, не
відповідає вимогам статей 213, 215 ЦПК
України.

Задовольняючи у повному обсязі
позовні вимоги ПАТ « УкрСиббанк» щодо
солідарного стягнення з ОСОБА_4 на
користь ПАТ «УкрСиббанк»
заборгованості за кредитним договором
№ 75/в-н-тт265 від 20 лютого 2006 року , суд
першої інстанції виходив з положень
статті 526, 530, 543, 553, 554 ЦК України та тих
обставин, що ОСОБА_6 не виконує
зобов'язання за кредитним договором і
ОСОБА_4 , як поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником .

З таким висновком суд першої
інстанцію, судова колегія не
погоджується ,оскільки висновок
зроблено з неповним з'ясуванням судом
обставин, що мають значення для справи
,внаслідок чого судом не застосовано
норму матеріального права, яка
підлягає застосуванню, що є підставою
для скасування рішення суду з
наступних підстав.

Під час розгляду цієї справи судами
встановлено, що 20 лютого 2006 року між
АКІБ « УкрСиббанк» на теперішній час -
ПАТ « УкрСиббанк» і ОСОБА_6 було
укладено кредитний договір № 75/в-н-тт265,
за умовами якого Банк надав останньому
кредитні кошти в сумі 40 930 дол. США зі
строком привернення до 20 лютого 2027 року
зі сплатою 12,5 % річних за користування
коштами (а.с. 10-13).

З метою забезпечення виконання
позичальником своїх зобов'язань за
кредитним договором між АКІБ «
УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено
договір поруки № П-75/в-н-тт265 від 20
лютого 2006 року, за умовами якого ОСОБА_4
поручилась перед банком за виконання
ОСОБА_6 свого обов'язку (а.с.14,15).

Відповідно до п. 2.1. договору поруки
кредитор не вправі без згоди
поручителя змінювати умови кредитного
договору з позичальником, у наслідок
яких збільшується обсяг
відповідальності поручителя. Під
згодою розуміється як візування змін в
кредитний договір поручителем, так і
отримання згоди шляхом обміну листами,
факсимільними повідомленнями і т.і..

З 07 липня 2008 року АКІБ « УкрСиббанк» ,
керуючись умовами укладеного між
ОСОБА_6 та Банком кредитного договору
№ 75/в-н-тт265 від 20 лютого 2006
року, змінив процентну ставку за
користування кредитними коштами,
збільшив її на 2% річних (а. с. 242).

Заборгованість ОСОБА_6 за користування
кредитними коштами до 07 липня 2008 року
нараховувалась за процентною ставкою в
розмірі 12,5 %, а з 31 липня 2008 року - 14,5 % (
а.с. 195).

Матеріалів справи не містять
доказів , що згода поручителя АКІБ «
УкрСиббанк» на внесення вказаних змін
і доповнень до основного договору була
отримана і це питання банк із
поручителем погоджував відповідно до
вимог п. 2 1. договору поруки .

Не надано таких доказів і суду
апеляційної інстанції.

Згідно статті 559 ЦК України порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Відповідно до змісту статей 559, 598 ЦК
України припинення зобов'язання поруки
означає такий стан сторін
правовідношення, при якому в силу
передбачених законом обставин
суб'єктивне право і кореспондуючий
йому обов'язок перестають існувати.

Термін «порука», застосований
законодавцем у частині 1 статті 559 ЦК
України, використовується в розумінні
зобов'язальних правовідносин поруки, з
припиненням яких втрачає чинність
договір поруки.

Аналіз указаних норм дає підстави для
висновку, що до припинення поруки
призводять такі зміни умов основного
зобов'язання без згоди поручителя, які
призвели або можуть призвести до
збільшення обсягу відповідальності
останнього. Збільшення
відповідальності поручителя внаслідок
зміни основного зобов'язання виникає в
разі: підвищення розміру процентів;
відстрочення виконання, що призводить
до збільшення періоду, за який
нараховуються проценти за
користування чужими грошовими коштами;
установлення (збільшення розміру)
неустойки тощо.

Таким чином, за положеннями частини 1
статті 559 ЦК України порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Отже, зі змісту зазначеної норми
вбачається, що припинення поруки в разі
зміни основного зобов'язання без згоди
поручителя, унаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності, презюмується.

З огляду на викладене, апеляційний суд
приходить до висновку, що відповідно до
частини 1 статті 559 ЦК України порука
ОСОБА_4 за договором поруки №
П-75/в-н-тт265, укладеним 20 лютого між АКІБ
« УкрСиббанк» та ОСОБА_4 є припиненою .

Приймаючи до уваги правові позиції
Верховного Суду України , висловленої
у постанові від 10 жовтня 2012 року в
справі №6-112 цс12; постанові від 20 лютого
2013 року в справі №6-1726цс12 , де зазначено
, що у зобов'язаннях, в яких беруть
участь поручителі, збільшення
кредитної процентної ставки без згоди
поручителя або відповідної умови в
договорі поруки, не дає підстав
покладення на останнього
відповідальності за невиконання або
неналежне виконання позичальником
своїх зобов'язань перед банком. При
цьому звернення особи до суду з позовом
про визнання поруки такою, що
припинена, на підставі частини 1 статті
559 ЦК України не є необхідним, проте
такі вимоги можуть розглядатися судом
у разі наявності відповідного спору.
Внесення без згоди поручителя змін до
кредитного договору про зміну
зобов'язання, забезпеченого порукою,
зокрема збільшення процентної ставки,
що призвело до збільшення обсягу
відповідальності як боржника, так і
поручителя, є підставою для визнання
поруки такою, що припинена.

Відповідно до вимог пункту 2 частини 1
статті 307 ЦПК України, за наслідками
розгляду апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції апеляційний суд
змінює рішення суду першої інстанції в
частині солідарного стягнення з ОСОБА_4
на користь ПАТ « УкрСиббанк»
заборгованості за кредитним договором
№ 75/в-н-тт265 від 20 лютого 2006 року і
ухвалює в цій частині нове рішення ,
яким відмовляє ПАТ « УкрСиббанк»» у
задоволені позовних вимог з підстав,
передбачених пунктами 1та 4 частини 1
статті 309 ЦПК України.

Крім того, судова колегія , відповідно
до вимог статей 88, 318 ЦПК України
змінює рішення апеляційного суду
Харківської області від 13 вересня 2012
року в частині вирішення питання про
стягнення судових витрат , скасувавши
його в частині стягнення з ОСОБА_4 на
користь ПАТ « УкрСиббанк» судових
витрат у розмірі 910 гривень .

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК
України, ст.ст. 559, 598 ЦК України , ст.ст. 88,
318 ЦПК України, судова колегія судової
палати, -

в и р і ш и л а
:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - задовольнити .

Рішення Жовтневого районного
суду м. Харкова від 27 жовтня 2011 року -
змінити, скасувавши його в частині
солідарного стягнення з ОСОБА_4 на
користь Публічному акціонерному
товариству « УкрСиббанк»
заборгованості за кредитним договором
№ 75/в-н-тт265 від 20 лютого 2006 року .

Відмовити Публічному
акціонерному товариству « УкрСиббанк»
у задоволенні позовних вимог про
солідарне стягнення з ОСОБА_4 на
користь ПАТ « УкрСиббанк»
заборгованості за кредитним договором
№ 75/в-н-тт265 від 20 лютого 2006 року .

В іншій частині рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду
Харківської області від 13 вересня 2012
року змінити, скасувавши його в частині
стягнення з ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерному товариству «
УкрСиббанк» судових витрат у розмірі 910
гривень .

В іншій частині рішення
апеляційного суду не переглядалось.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення.

Касаційна скарга на рішення
апеляційного суду може бути подана
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий-суддя-

Судді колегії-