АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 211/2858/13-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/920/К/14
суддя Бардін О.С.
Суддя-доповідач - Зубакова
УХВАЛА

Іменем України

09 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Соколан
Н.О.

при секретарі - Бевзі М.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3
на рішення Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 03 березня 2014
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до Криворізької міської ради,
виконавчого комітету Криворізької
міської ради про визнання права
власності на самочинно збудований
гараж.

Особи, які беруть участь у розгляді
справи:

представника відповідача виконавчого
комітету Криворізької міської ради -
Іванова Наталія Андріївна, -

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2013 року ОСОБА_2 звернувся із
позовом до виконавчого комітету
Криворізької міської ради про визнання
права власності на самочинно
збудований гараж. Ухвалою
Довгинцівського районного суду м.
Кривого Рогу від 13.02.2014 року до участі у
справі, в якості співвідповідача,
залучено Криворізьку міську раду. Свої
вимоги позивач обґрунтовував тим, що
він є інвалідом 2 групи, з метою
поліпшення умов його проживання
рішенням Дзержинської районної ради м.
Кривого Рогу від 06.07.1976 р. № 20/462 йому
було виділено земельну ділянку біля
будинку АДРЕСА_1 для будівництва
гаражу-стоянки. Гараж він збудував, але
правовстановлюючі документи ним не
були оформлені.

З метою оформлення правовстановлюючих
документів позивач звертався до
начальника інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю та
21.02.2013 року отримав відповідь від
заступника начальника управління з
рекомендаціями звернутися до суду.
Гараж він збудував не самовільно, а
згідно дозволу виконкому, закінчив
будівництво гаражу, який йому потрібен
як інваліду 2 групи і тому він просив
визнати за ним право власності на
гараж АДРЕСА_1.

Рішенням Довгинцівського районного
суду м.Кривого Рогу від 03 березня 2014
року в позові ОСОБА_2 про визнання
права власності на самочинно
збудований гараж відмовлено в повному
обсязі.

В апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити позов
ОСОБА_2 в повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Суд ухвалив
незаконне та необґрунтоване рішення,
оскільки ним не було враховано
пояснень та доказів наданих позивачем.
Гараж був побудований не самочинно, а з
дозволу виконкому. Згідно ст. 331 ЦК
України право власності на
новостворене нерухоме майно (житлові
будинки, будівлі, споруди тощо) виникає
з моменту завершення будівництва
(створення майна). Суд порушив вимоги
ст. 10 ЦПК України, оскільки не всебічно
та не всесторонньо розглянув докази по
справі. Ухвалюючи рішення суд не дав
належної оцінки доводам позивача та
його представника з точки зору
дотримання права на доступ до
правосуддя закріпленого у ст. 55
Конституції України та ст. 6 Конвенції
про захист прав людини та
основоположних свобод.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу представник відповідача
Криворізької міської ради зазначає, що
оскаржуване судове рішення є законним
та обґрунтованим, в процесі розгляду
справи суд не порушив норм ні
матеріального, ні процесуального
права, а тому рішення суду слід
залишити без змін, відхиливши
апеляційну скаргу.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,
будучи завчасно належним чином
повідомленою про час і місце розгляду
справи за її апеляційною скаргою на
рішення Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 03 березня 2014
року шляхом SMS-повідомлення,
направленого у відповідності до
Порядку надсилання учасниками
судового процесу текстів судових
повісток у вигляді SMS-повідомлень,
затвердженого наказом Державної
судової адміністрації України від
01.06.2013 року №73, про що Програмою
автоматизованого документообігу
апеляційного суду Дніпропетровської
області (Д-3) сформовано довідку в
електронному вигляді, в судове
засідання не з'явилася, що (у
відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України)
не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника відповідача виконавчого
комітету Криворізької міського ради -
Іванову Н.А., яка заперечувала проти
апеляційної скарги, просила її
відхилити та залишити рішення суду
першої інстанції без змін, як законне
та обґрунтоване, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах позовних вимог, доводів
апеляційної скарги та заперечень на
неї, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Дзержинської районної Ради депутатів
трудящих м. Кривого Рогу за № 20/462 від
06.07.1976 р. виділена позивачеві земельна
ділянка площею 18 кв.м під будівництво
по АДРЕСА_1 металевого гаражу.
Зобов'язано позивача ОСОБА_2 оформити
технічну документацію протягом місяця,
здійснивши будівництво з додержанням
всіх будівельних та протипожежних
заходів, зі строком будівництва в 6
місяців. Гараж він побудував, але не
оформив правовстановлюючі документи
на нього.

Згідно висновку № 10-13 з оцінки
технічного стану конструкцій від
11.03.2013р. ОСОБА_2 збудований гараж з
шлакоблоку на монолітному
залізобетонному фундаменті (а.с.19-25). В
рішенні виконкому Довгинцівської
районної в місті ради № 75 від 20.02.2013р.
про присвоєння поштової адреси гаражу -
його площа вказана у 22,7 кв.м, гараж з
підвалом (а.с.26).

Позивач звертався з заявою від 14.03.2013р.
до начальника інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Дніпропетровській області про
введення в експлуатацію будівлі
капітального гаражу (а.с.6 ), але
заступником начальника управління
містобудування і архітектури
виконкому Криворізької міської ради
йому було відмовлено, так як гараж
збудовано самовільно (а.с.13).

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив того, що позивачем
були порушені вимоги рішення про
надання земельної ділянки під
будівництво гаражу і замість
встановлення металевого гаражу площею
18 кв.м, збудовано гараж з шлакоблоку на
монолітному залізобетонному
фундаменті площею 22,7 кв.м, тобто гараж є
самочинним будівництвом. Позивачеві
земельна ділянка не була відведена для
будівництва капітального гаражу, він
не мав дозволу на його будівництво. Так
як власник земельної ділянки -
Криворізька міська рада заперечує
проти визнання права власності на
нерухоме майно - гараж за позивачем,
побудований гараж не був прийнятий в
експлуатацію та не пройшов державну
реєстрацію, відповідно до ст. 331 та ст. 376
ЦК України, відсутні підстави для
задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 ст.331 ЦК
України право власності на
новостворене нерухоме майно (житлові
будинки, будівлі, споруди тощо) виникає
з моменту завершення (будівництва
(створення майна).

Якщо договором або законом
передбачено прийняття нерухомого
майна до експлуатації, право власності
виникає з моменту його прийняття до
експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме
майно відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

Відповідно до частини 3 ст. 376 ЦК України
право власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно.

У пункті 4 Постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)» зазначено, що при
розгляді справ зазначеної категорії
судам слід мати на увазі, що самочинним
вважається будівництво житлового
будинку, будівлі, споруди, іншого
нерухомого майна, якщо вони збудовані
(будуються) на земельній ділянці, що не
була відведена особі, яка здійснює
будівництво; або відведена не для цієї
мети; або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи, чи належно затвердженого
проекту; або з істотним порушенням
будівельних норм і правил.

Під наданням земельної ділянки слід
розуміти рішення компетентного органу
влади чи органу місцевого
самоврядування про передачу земельної
ділянки у власність або надання у
користування, або передачу права
користування земельною ділянкою на
підставі цивільно-правових договорів
із фізичною чи юридичною особою.

Під метою надання земельної
ділянки слід розуміти вид використання
земельної ділянки (стаття 19 ЗК України,
Класифікація видів цільового
призначення земель, затверджена
наказом Державного комітету України із
земельних ресурсів від 23 липня 2010 року
№ 548), зазначений у рішенні
відповідного компетентного органу
державної влади чи місцевого
самоврядування про надання земельної
ділянки у користування або передачу у
власність з урахуванням цільового
призначення земельної ділянки.

Суд першої інстанції дійшов вірного
висновку про те, що позивачем були
порушені вимоги рішення про надання
земельної ділянки, оскільки рішенням
Дзержинської районної Ради депутатів
трудящих м. Кривого Рогу за № 20/462 від
06.07.1976 р. виділена позивачеві земельна
ділянка площею 18 кв.м під будівництво
по АДРЕСА_1 металевого гаражу, а позивач
ОСОБА_2 збудував гараж з шлакоблоку на
монолітному залізобетонному
фундаменті площею 22 кв.м і даний гараж є
самочинним будівництвом.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60
ЦПК України.

Належних та допустимих доказів щодо
правомірного користування земельною
ділянкою, на якій розташовано
самочинно побудований гараж, позивачем
не надано.

Відповідно до роз'яснень викладених у
пункті 16 Постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)» позов особи, яка
самочинно збудувала нерухоме майно на
земельній ділянці, власником або
користувачем якої є інша особа, про
визнання права власності на цю
нерухомість може бути задоволено судом
на підставі частини третьої статті 376
ЦК, якщо буде встановлено, що власник
або користувач земельної ділянки не
заперечує проти цього, будівництво не
порушує права інших осіб і відповідає
будівельним, архітектурним,
санітарним, екологічним та іншим
нормам і правилам, державним
стандартам.

Відповідно до ст. 12 ЗК України передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб відповідно до
Земельного кодексу і надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності належить до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст.

Згідно з пунктом 1 частини 2 ст. 83 ЗК
України у комунальній власності
перебувають: усі землі в межах
населених пунктів, крім земельних
ділянок приватної та державної
власності.

Так як, власник земельної ділянки -
Криворізька міська рада заперечує
проти визнання право власності ОСОБА_2
на самочинно збудований гараж, суд
дійшов вірного висновку щодо
відсутності підстав для задоволення
позовних вимог.

На думку колегії суддів, суд першої
інстанції всебічно дослідив докази по
справі, дав їм правильну правову оцінку
та ухвалив рішення, яке відповідає
вимогам закону. Доводи апеляційного
скарги, щодо неврахування пояснень та
доказів наданих позивачем
спростовуються висновками суду.

Посилання представника позивача
на пункт 1 частини 2 ст. 331 ЦК України, не
можуть бути взяті колегією суддів до
уваги, оскільки побудований позивачем
гараж, в порушення вимог закріплених у
пунктах 2 та 3 частини 2 ст. 331 ЦК України,
не був прийнятий в експлуатацію та не
пройшов державної реєстрації.

Інші доводи апеляційної скарги не
можуть бути взяті до уваги колегією
суддів, оскільки зводяться до
переоцінки висновків суду.

Зважаючи на вищевикладене,
колегія суддів вважає, що рішення суду
ухвалено з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
у зв'язку з чим,повинне бути залишене
без змін, а апеляційна скарга - без
задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, ст.ст. 313-315
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Довгинцівського районного
суду м.Кривого Рогу від 03 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: