У Х В А Л А

07 квітня 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А., суддів:
Журавель В.І.,Кадєтової О.В.,
Маляренка А.В.,Мартинюка В.І.,
розглянувши заяву ОСОБА_6 про перегляд
в порядку глави 3 розділу V ЦПК України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 04 жовтня 2013 року
та ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 08 листопада 2013
року у справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, треті особи: приватний нотаріус
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_8, Обласне комунальне
підприємство Львівської обласної Ради
«Бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки», про розірвання
договору довічного утримання,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернулась до суду із
зазначеним позовом, посилаючись на те,
що за договором довічного утримання її
дядько ОСОБА_9 передав у власність
відповідача ОСОБА_7 кв. АДРЕСА_1, яка
зобов'язувалась його утримувати,
здійснювати догляд, надавати
відповідну матеріальну допомогу.
Однак, відповідач після укладення
зазначеного договору, за відчужувачем
квартири, який за віком та станом
здоров'я вимагав постійного нагляду та
піклування, належний догляд не
здійснювала, позбавляла його
необхідної матеріальної допомоги, а з
березня 2010 року припинила виконувати
взяті на себе обов'язки, заливши по суті
його в безпорадному стані.

З урахуванням наведеного просила суд
розірвати договір довічного утримання
укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 07 липня
2009 року та зобов'язати орган реєстрації
речових прав нерухомого майна зняти кв.
АДРЕСА_1 з реєстрації на ім'я ОСОБА_7

Рішенням Залізничного районного суду
м. Львова від 30 квітня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 10 вересня 2013 року, в задоволенні
позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 04 жовтня 2013 року
відмовлено ОСОБА_6 у відкритті
касаційного провадження по зазначеній
справі з підстав, передбачених п. 5 ч. 4
ст. 328 ЦПК України.

Крім того, ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 08 листопада 2013 року
відмовлено ОСОБА_6 у відкритті
касаційного провадження по вказаній
справі з підстав, передбачених п. 4 ч. 4
ст. 328 ЦПК України.

У лютому 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_6 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 04 жовтня 2013 року та ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 08 листопада 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК
України, що потягнуло ухвалення різних
за змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

Як на приклад неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
заявник посилається на:

Відповідно до вимог статті 355 ЦПК
України заява про перегляд судових
рішень у цивільних справах може бути
подана виключно з підстав:
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України» під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з'ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.

Оскільки з доданих до заяви копій
ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Верховного Суду
України від 16 травня 2007 року, ухвали
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Верховного Суду
України від 04 лютого 2009 року, ухвали
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 січня 2013 року, ухвали
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 січня 2013 року, ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07 лютого 2013 року, ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 лютого 2013 року випливають
різні фактичні обставини справи у
порівнянні із ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 04 жовтня 2013 року, яка
оскаржується, тому вони не можуть бути
підставою для перегляду через
неоднакове застосування судом (судами)
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України» постановлення
касаційною інстанцією ухвали про
скасування рішення судів нижчих
інстанцій із передачею справи на новий
розгляд не означає остаточного
вирішення спору у справі й
застосування норм матеріального права
для вирішення спору по суті, тому
відповідні ухвали не можуть бути
предметом перегляду в порядку,
передбаченому главою 3 розділу V ЦПК
України, і на них не може здійснюватися
посилання на підтвердження підстави,
встановленої пунктом першим частини
першої статті 355 ЦПК України.

Враховуючи вищевказане, додана до
заяви копія ухвали колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України від 01 липня 2009
року не може бути підставою для
перегляду через неоднакове
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, оскільки
провадження не закінчене, а справу
передано на новий судовий розгляд до
суду першої інстанції.

Таким чином, оскільки відсутні
підстави, які відповідно до вимог
пункту першого частини 1 статті 355 ЦПК
України є підставами для перегляду
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 04 жовтня 2013
року, у допуску справи до провадження в
цій частині слід відмовити.

Крім того, відповідно до вимог статті 355
ЦПК України заява про перегляд судових
рішень у цивільних справах може бути
подана виключно з підстав:
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до абзацу другого пункту 5
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування
статей 353-360 ЦПК України» неоднакове
застосування норм процесуального
права не може бути підставою для
подання заяви про перегляд судових
рішень Верховним Судом України згідно
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Як вбачається зі змісту ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 08 листопада 2013 року суд під
час розгляду касаційної скарги ОСОБА_6
на рішення Залізничного районного суду
м. Львова від 30 квітня 2013 року та ухвали
апеляційного суду Львівської області
від 10 вересня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи:
приватний нотаріус Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
Обласне комунальне підприємство
Львівської обласної Ради «Бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки», про розірвання
договору довічного утримання,
керувався лише нормами процесуального
права.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що наведені заявником
доводи не містять ознак неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, а тому підстави,
передбачені п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України,
для задоволення заяви в зазначеній
частині відсутні.

Керуючись ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи:
приватний нотаріус Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
Обласне комунальне підприємство
Львівської обласної Ради «Бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки», про розірвання
договору довічного утримання, за
заявою ОСОБА_6 про перегляд в порядку
глави 3 розділу V ЦПК України ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 04 жовтня 2013 року та ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 08 листопада 2013 року
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді:Н.А. Горелкіна О.В.
Кадєтова В.І. Журавель А.В. Маляренко
В.І. Мартинюк