Номер провадження: 22-ц/785/139/14
Номер справи місцевого суду: 2-1489/06
Головуючий у першій інстанції Бобуйок
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого: Артеменка І.А.,

суддів: Сватаненка В.І.,

Черевка П.М.,

при секретарі: Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Малиновського
районного суду м. Одеси від 28 листопада
2013 року по справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, за участю третьої особи -
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Олександр-Н» про
стягнення подвійного розміру завдатку,
майнової та моральної шкоди,-

встановила:

У листопаді 2005 року позивач звернувся
до суду з зазначеним позовом та
одночасно з заявою про забезпечення
позову.

Ухвалою Малиновського районного суду
м. Одеси від 30 листопада 2005 року
клопотання ОСОБА_3 задоволено.
Накладено арешт на
мельнично-макаронний комплекс,
розташований за адресою: АДРЕСА_1.
Заборонено ОСОБА_4 провадити будь-які
дії з реконструкції, демонтажу та
переобладнанню мельнично-макаронного
комплексу, заборонено здійснювати
будь-які дії щодо відчуження, дарування
чи іншого способу передачі права
власності, а також володіння,
розпорядження та користування
вказаним мельнично-макаронним
комплексом, розташованим за адресою:
АДРЕСА_1.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 23 травня 2006 року позовні
вимоги ОСОБА_3 були частково задоволені
та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
50500 грн..

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 18.03.2013 року рішення суду
першої інстанції змінено та вирішено
стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 25250
грн..

08 квітня 2013 року ТОВ «МЕКОН» звернулося
до суду з заявою про скасування заходів
забезпечення позову, накладених
ухвалою суду від 30.11.2005 року,
посилаючись на те, що зазначений
мельнично-макаронний комплекс
належить юридичній особі ТОВ «МЕКОН»,
та оскаржувана ухвала порушує їх права.

Ухвалою Малиновського районного суду
м. Одеси від 28 листопада 2013 року заяву
ТОВ «МЕКОН» задоволено. Скасовані
заходи забезпечення позову, накладені
ухвалою Малиновського районного суду
м. Одеси від 30 листопада 2005 року.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою,
ОСОБА_3 подав до суду апеляційну скаргу,
в якій просить ухвалу суду змінити,
залишити під арештом 10% майна, що
належить ОСОБА_4 до погашення боргу,
посилаючись на порушення судом норм
права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, який
доповів зміст ухвали, яка оскаржена,
доводи апеляційної скарги, межі, в яких
повинні здійснюватись перевірка
ухвали, встановлюватися обставини і
досліджуватися докази, вислухавши
думку учасників процесу, колегія
суддів приходить до висновку про
задоволення апеляційної скарги з
наступних підстав.

За правилами ч. 2 п. 3 ст. 307 ЦПК України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції,
апеляційний суд має право змінити
ухвалу.

Задовольняючи заяву ТОВ «МЕКОН» та
скасовуючи заходи забезпечення позову,
суд першої інстанції виходив з того, що
майно, на яке було накладено арешт, не
належить ОСОБА_4, а також вартість
мельнично-макаронного комплексу, на
який був накладений арешт, є значно
більшою за суму боргу ОСОБА_4 перед
ОСОБА_3.

Але колегія суддів не може повністю
погодитися з висновками суду першої
інстанції з наступних підстав.

Згідно ч.ч. 1 та 3 ст. 151 ЦПК України суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити, передбачені цим Кодексом,
заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд має з урахуванням доказів
пересвідчитися, що між сторонами
дійсно виник спір та існує реальна
загроза невиконання чи утруднення
виконання можливого рішення суду про
задоволення позову.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
в п. 1 та п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22
грудня 2006 року «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову», за змістом п. 1 ст. 151 ЦПК
України єдиною підставою для
забезпечення позову є відповідне
клопотання у формі мотивованої заяви
будь-якої з осіб, котрі беруть участь у
справі. При цьому, розглядаючи заяву
про забезпечення позову, суд має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. Також, вирішуючи
питання про забезпечення позову, суд
має брати до уваги інтереси не тільки
позивача, а й інших осіб, права яких
можуть бути порушені у зв'язку із
застосуванням відповідних заходів.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_4 та просив стягнути з
останнього подвійний розмір завдатку,
майнової та матеріальної шкоди, що була
заподіяна внаслідок невиконання
зобов'язання у розмірі 50500 грн.. Також
було подано клопотання про вжиття
заходів забезпечення позову, шляхом
накладення арешту на
мельнично-макаронний комплекс.

Ухвалою Малиновського районного суду
м. Одеси від 30 листопада 2005 року
клопотання ОСОБА_3 задоволено.
Накладено арешт на
мельнично-макаронний комплекс,
розташований за адресою: АДРЕСА_1.
Заборонено ОСОБА_4 провадити будь-які
дії з реконструкції, демонтажу та
переобладнанню мельнично-макаронного
комплексу, заборонено здійснювати
будь-які дії щодо відчуження, дарування
чи іншого способу передачі права
власності, а також володіння,
розпорядження та користування
вказаним мельнично-макаронним
комплексом, розташованим за адресою:
АДРЕСА_1.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 23 травня 2006 року позовні
вимоги ОСОБА_3 були частково задоволені
та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
50500 грн..

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 18.03.2013 року рішення суду
першої інстанції змінено та вирішено
стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 25250
грн..

З матеріалів справи вбачається, що
мельнично-макаронний комплекс,
розташований за адресою:АДРЕСА_1
належить юридичній особі ТОВ «МЕКОН».

З угоди про видачу завдатку для
укладення угоди від 20.10.2005 року
вбачається, що вартість зазначеного
комплексу складає 1514750 грн. (а.с.8).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
накладення арешту на весь
мельнично-макаронний комплекс є
втручанням у господарську діяльність
підприємства та є неспівмірним у
порівнянні з сумою зобов'язання ОСОБА_4.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22
грудня 2006 року «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
слід враховувати, що вжиті заходи не
повинні перешкоджати господарській
діяльності юридичної особи або
фізичної особи, яка здійснює таку
діяльність і зареєстрована відповідно
до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів. Наприклад, обмеження
можливості господарюючого суб'єкта
користуватися та розпоряджатися
власним майном іноді призводить до
незворотних наслідків.

Разом з тим колегія суддів не може
погодитися з висновком суду першої
інстанції, щодо відсутності прав у
ОСОБА_4 на майно мельнично-макаронного
комплексу, з наступних підстав.

Відповідно до протоколу загальних
зборів учасників ТОВ «МЕКОН» № 19 від
12.12.2005 року ОСОБА_4 належить 10%
Статутного фонду підприємства, що не
заперечувалося в суді апеляційної
інстанції представником ТОВ «МЕКОН»
(а.с.259).

Таким чином, скасовуючи заходи
забезпечення позову у повному обсязі
та не розглянувши клопотання
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5, яка під
час розгляду заяви ТОВ «МЕКОН» про
скасування заходів забезпечення
позову просила суд накласти арешт на 10%
Статутного фонду підприємства, які
особисто належать ОСОБА_4, суд першої
інстанції не прийняв до уваги, що тим
самим унеможливлюється виконання
рішення апеляційного суду Одеської
області від 18.03.2013 року, яким стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 25250 грн. (а.с.248).

Тобто суд першої інстанції, не
пересвідчившись у наявності реальної
загрози невиконання чи утруднення
виконання можливого рішення суду,
постановив необґрунтовану ухвалу, яка
підлягає зміні.

На підставі викладеного колегія суддів
приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_3
є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, а ухвала
підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313 - 315, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду м.
Одеси від 28 листопада 2013 року змінити.
Доповнити резолютивну частину ухвали
наступним абзацом:

Заяву представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5
задовольнити. Накласти арешт на 10 %
статутного фонду ТОВ «МЕКОН», що
розташований за адресою: АДРЕСА_1, які
належать ОСОБА_4.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала колегії суддів набирає законної
сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів оскарженню не
підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської
області

І.А. Артеменко

П.М. Черевко

В.І. Сватаненко