Єдиний унікальний № 235/500/14-ц
Провадження 2/235/548/14
16 квітня 2014 року Красноармійський
міськрайонний суд Донецької області у
складі: головуючого - судді
представника позивачів
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.
Красноармійська цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
визнання права користування жилим
приміщенням, вселення, встановлення
порядку користування жилим
приміщенням та зобов'язання не чинити
перешкод в користуванні жилим
28.01.2014р. до суду надійшла позовна
заява ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
встановлення порядку користування
жилим приміщенням та зобов'язання не
чинити перешкод в користуванні.
17.03.2014р. позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2
уточнили свої позовні вимоги до
відповідача ОСОБА_4, просили визнати за
ними право користування жилим
приміщенням квартирою АДРЕСА_1,
встановити порядок користування цією
квартирою, виділивши їм в користування
кімнату №2-а, площею 11,3 кв.м.,
відповідачеві житлову кімнату площею
18,3кв.м, підсобні приміщення квартири,
кухню, ванну кімнату залишити в
загальному користуванні, зобов'язавши
відповідача не чинити їм перешкод в
користуванні цією квартирою, вселити
ОСОБА_1 до зазначеної квартири.
В обґрунтування уточненого позову
позивачі зазначили, що з відповідачем
ОСОБА_4, ОСОБА_2 перебувала в шлюбі з 30
листопада 1985 року по 17 листопада 2000
року. 3а період шлюбу ними була придбана
квартира АДРЕСА_1. Ця квартира належить
їм(позивачам ОСОБА_1, ОСОБА_2) та
відповідачу ОСОБА_4 на підставі
Свідоцтва про право власності,
виданого відділом по приватизації
Треста «Красноармійськшахтобуд» від
15.05.1995 року. Квартира складається з
2-кімнат у тому числі: №1 житлова-зала,
№2 житлова-відпочивальня (спальня),
кухня-№3, санвузол (ванна, туалет) №4,
коридор-№5 балкон-№6. Вони постійно
мешкали в цій квартирі.
З липня 2009 року відповідач, став чинити
їм перешкоди в проживанні та
користуванні їх власністю, між ними (
позивачами) та відповідачем склалися
неприязні відносини. Відповідач
замінив замки на вхідних дверях
вищевказаного житлового приміщення
(квартири), не дає ключі, та чинить
перешкоди, в користуванні квартирою. Не
бажає добровільно виділити їм для
проживання житлову площу (кімнату).
Відповідач позбавив їх права
користування, та мешкання в даному
житловому приміщені. Іншого жилого
приміщення у позивача ОСОБА_1 немає і
він вимушений тимчасово мешкати за
Згідно Конституції України та
відповідно до Житлового кодексу
України і Цивільного кодексу України,
вони, як громадяни, які мають у
приватній власності квартиру,
користуються нею для особистого
проживання, мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд, та не
можуть бути позбавлені права
користування жилим приміщенням крім
випадків, передбачених законодавством
Враховуючи викладене позивачі просять
визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 право
користування, жилим приміщенням
квартирою, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. Встановити порядок
користування жилим приміщенням
квартирою, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, виділивши ОСОБА_1, ОСОБА_2
житлову кімнату житлову №2-а, площею 11,3
кв.м, а кімнату житлову №1, площею 18,3кв.м
- відповідачу ОСОБА_4. Підсобні
приміщення квартири, кухню, ванну
кімнату, коридор, балкон залишити в
загальному користуванні. Зобов'язати
відповідача ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_1,
ОСОБА_2, перешкод у користуванні, жилим
приміщенням (квартирою), виділеною
кімнатою та підсобними приміщеннями
квартири. Вселити ОСОБА_1 до квартири
В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1,
ОСОБА_4 та їх представник ОСОБА_3
підтримали уточнені позовні вимоги і
просили суд їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_4 в
судовому засіданні від 16.04.2014 року
змінені позовні вимоги визнав в
Суд, заслухавши пояснення
сторін, свідка ОСОБА_6, дослідивши
матеріали справи та перевіривши їх
доказами, дійшов висновку, що позовні
вимоги позивача підлягають частковому
задоволенню з таких підстав.
З матеріалів справи вбачається,
що квартира АДРЕСА_1, загальною площею
43,3 кв.м., є спільною сумісною власністю
та належить ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на
підставі Свідоцтва про право власності
на житло, виданого відділом по
«Красноармійськшахтобуд» від 15.05.1995
Згідно технічного паспорту на спірну
квартиру, вона складається з 2- х
житлових кімнат площею 11,3 кв. м. та 18,3
кв.м, кухні площею 6,0 кв. м., ванної
кімнати - 2,9 кв.м, передпокою-2,2 кв.м,
вбудованої шафи -1,7 кв. м..(а.с. 43-44).
Згідно довідки, наданої КП «КЦЄЗ»
від 26.11.2013р. в зазначеній квартирі
зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
Із пояснень позивачів, Акту
обстеження спірної квартири від
26.11.2013р., наданого суду КП КЦЕЗ (а.с.7),
вбачається, що відповідач ОСОБА_4 на
надає доступ до квартири АДРЕСА_1
власникам ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що
підтвердила в судовому засіданні і
Відповідно до ст.150 ЖК України,
громадяни, які мають у приватній
власності будинок ( частину будинку),
квартиру , користуються ним(нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.
Згідно ст.155 ЖК України жилі
будинки(квартири), що є у власності
громадян, не можу бути в них вилучено,
власника не може бути позбавлено права
користування жилим будинком(
квартирою), крім випадків, установлених
законодавством України.
Статтею 316 ЦК України визначено
поняття права власності, зокрема
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно
до вимог закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст.317 ЖК України,
власникові належить право володіння,
користування та розпорядження своїм
Статтею 355 ЦК України визначено
поняття спільної сумісної власності,
зокрема майно, що є у власності двох
або більше осіб( співвласників),
належить їм на праві спільної сумісної
власності (спільне майно).
Оскільки судом встановлено, що
квартира АДРЕСА_1 на праві спільної
сумісної власності належить
позивачам ОСОБА_4, ОСОБА_1 та
відповідачеві ОСОБА_4, а відповідач
ОСОБА_4 чинить перешкоди позивачам в
користуванні квартирою, змінивши замки
на вхідних дверях, суд вважає, що вимоги
позивачів в частині зобов'язання
відповідача ОСОБА_4 не чинити перешкод
в користуванні спірним житловим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 ОСОБА_1,
ОСОБА_2, надавши ключі від спірної
квартири, є законними на
обґрунтованими і такими, що підлягають
Крім того, суд вважає за необхідне
вселити позивача ОСОБА_1 до спірної
квартири, оскільки відповідач чинить
перепони позивачеві, щодо користування
квартирою, не надавши йому ключі від
вхідних дверей квартири, що є їх
спільною сумісною власністю .
Щодо вимог позивача про визнання за
позивачами права користування спірною
квартирою та встановлення порядку
користування спірною квартирою, то з
врахуванням вимог закону, пояснень
сторін, даних в судовому засіданні,суд
вважає, що вони не підлягають
задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що позивачі є
співвласниками спірної квартири, права
користування цією квартирою їх ніхто
не позбавляв(рішення суду з цього
питання не виносилось), отже вимоги їх
в цій частині є такими, що суперечать
нормам цивільного та житлового
законодавства, а тому в їх задоволенні
Не відповідають вимогам закону вимоги
позивачів про встановлення порядку
користування спірною квартирою,
зокрема про виділ ОСОБА_1, ОСОБА_2
житлову кімнати площею 11,3кв.м,
відповідачеві ОСОБА_4 - житлової
кімнати площею 18,3кв.м.; підсобних
приміщень квартири, кухні, ванної
кімнати, коридору та балкону залишити
в загальному користуванні.
Постановою Ради Міністрів Української
РСР і Української Республіканської
Ради професійних спілок від 11 грудня
1984 року №470 Про затвердження Правил
обліку громадян, які потребують
поліпшення житлових умов, і надання їм
жилих приміщень в Українській РСР( Із
змінами, внесеними згідно з
Постановами РМ N 241 від 03.07.86 N 24 від 28.01.88 N
69 від 25.03.91 Постановами КМ N 41 від 14.06.91 N
114 від 06.03.92 N 848 від 11.10.93 N 467 від 08.07.94 N 897
від 09.11.95 N 238 від 11.03.2011 N 365 від 06.04.2011 N 955
від 25.12.2013) зокрема п 52 передбачено: при
наданні жилих приміщень в користування
не допускається заселення однієї
кімнати особами різної статі старшими
за 9 років, крім подружжя, а також
особами, які хворіють на тяжкі форми
деяких хронічних захворювань, у зв'язку
з чим вони не можуть проживати в одній
кімнаті з членами своєї сім'ї.

Оскільки позивачі не є подружжям, а є
матір'ю та дорослим сином, суд вважає
недопустимим виділення їм в
користування житлової кімнати площею
11,3 кв. м. При цьому судом також
враховується розмір житлової кімнати,
який є значно меншим ніж передбачено
санітарними нормами для кожного
позивача.

Керуючись ст.150, 155 Житлового
Кодексу України, ст.ст.316, 317, 319, 355, 368, 369
ЦК України, ст.ст. 10, 11, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК
України, суд, -

В И Р
І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2
до ОСОБА_4 про визнання права
користування житлом, вселення,
встановлення порядку користування
жилим приміщенням та зобов'язання не
чинити перешкод в користуванні,
задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_1 в житлове приміщення
квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язати, відповідача ОСОБА_4, не
чинити перешкод в користуванні спірним
житловим приміщенням - квартирою
АДРЕСА_1 ОСОБА_1, ОСОБА_2, надавши ключі
від спірної квартири.

В задоволенні вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
визнання права користування житлом та
встановлення порядку користування
жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1
до ОСОБА_4 відмовити як таких, що на
відповідають вимогам закону.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Красноармійський міськрайонний суд
Донецької області протягом десяти днів
з дня його проголошення.

Суддя