АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И [1]

16 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Кирилюк
Г.М.,Росік Т.В.

при секретарі: Калініній Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1

на рішення Солом'янського районного
суду м. Києва від 06 лютого 2014 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа: Головне управління
юстиції у м. Києві про встановлення
факту ухилення від виконання обов'язку
щодо утримання спадкодавця, усунення
від права на спадкування за законом,
визнання недійсним свідоцтва про право
на спадщину за законом на 14 частину
квартири, визнання права власності на ј
частину квартири, визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину за
законом на ј частину грошового вкладу
та визнання права власності на ј
частину грошового вкладу ,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Солом'янського районного
суду м. Києва від 06 лютого 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі поданій ОСОБА_1
ставиться питання про скасування
рішення суду та ухвалення нового про
задоволення позовних вимог у повному
обсязі. Апелянт посилається на
незаконність та необґрунтованість
судового рішення, порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
неповноту з'ясування обставин, що мають
значення для справи. Зазначає, що судом
безпідставно не ураховано наявність
тяжкої хвороби у спадкодавця, потребу у
догляді та сторонній допомозі, від
надання якої відповідачка будучи
матір'ю та медичним працівником
ухилялася. Суд не прийняв до уваги те,
що відповідачка не приїхала на
похорони сина та не понесла ніяких
витрат на його лікування і поховання, в
той же час користувалася його
картковим рахунком у банку на свої
потреби.

В суді апеляційної інстанції
представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу
підтримав з підстав наведених в ній.

Відповідачка та її представник просили
апеляційну скаргу відхилити як
безпідставну. Вважав рішення суду
законним та обґрунтованим. Зазначав, що
спадкодавець був дипломатичним
працівником МЗС України і працював в
Італії, де й проживав з дружиною, там
він захворів, лікувався і помер.
Відповідачка є людиною похилого віку,
пенсіонерка, не мала змоги поїхати за
кордон, навіть не має закордонного
паспорту. Крім того, син відповідачки
не просив від неї допомоги. Витрати на
лікування та поховання ОСОБА_3 понесло
МЗС.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленого рішення в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та
установлено судом ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м.
Мілан в Італії помер ОСОБА_3, який
перебував там у довготривалому
службовому відрядженні з 12.11.2010 року.

Позивачка ОСОБА_1 перебувала з
померлим у зареєстрованому шлюбі з
06.05.1990 року й у період його хвороби та
смерті проживала разом із ним в Мілані.

Відповідачка є матір'ю померлого та
проживає в м. Києві.

У січні 2011 року у ОСОБА_3 було виявлене
тяжке захворювання - рак нирки, з
приводу чого він перебував на
стаціонарному та амбулаторному
лікуванні у медичних закладах м.
Мілана, згодом був переведений у
хоспіс, де й помер.

На час смерті ОСОБА_3на праві власності
належала 12 частина квартири АДРЕСА_1
придбана ним з позивачкою в рівних
частках за договором купівлі - продажу
від 04.08.2006 року та грошовий вклад у
відділенні Ощадного банку України №
3715/0527 в м. Києві на рахунку № НОМЕР_1.

Заповіту ОСОБА_3 не залишив.

Його спадкоємцями першої черги за
законом є дружина та мати, які вчасно
звернулися до нотаріальної контори із
відповідним заявами та отримали
свідоцтва про право на спадщину за
законом на 14 частини зазначеної
квартири та 14 частину вкладу, кожна .

Згідно із ч.5 ст.1224 ЦК України за
рішенням суду особа може бути усунена
від права на спадкування за законом,
якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво перебував у
безпорадному стані.

Виходячи зі змісту ч.5 ст.1224 та з
урахуванням роз'яснень, наданих у п.6
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову
практику у справах про спадкування»,
положення ч.5 ст.1224 ЦК України
стосується всіх спадкоємців за
законом, зокрема й тих, які відповідно
до Сімейного Кодексу не були
зобов'язані утримувати спадкодавця.
Безпорадним слід розуміти стан особи,
зумовлений похилим віком, тяжкою
хворобою або каліцтвом, коли вона не
може самостійно забезпечити умови
свого життя, потребує стороннього
догляду, допомоги та піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення
особи від права на спадкування повинен
установити, як факт ухилення особи від
надання спадкодавцеві допомоги, так і
факт перебування в безпорадному стані
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво та потребу спадкодавця в
допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який потребував
допомоги, полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
ухилення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю,
тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій.

Таким чином, ухилення характеризується
умисною формою вини.

Отже, для задоволення позовних вимог у
справах про усунення від спадкування
відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України має
значення сукупність таких обставин:
перебування спадкодавця в
безпорадному стані; потреба
спадкодавця в допомозі саме цієї особи;
ухилення особи від надання
спадкодавцеві допомоги при можливості
її надання.

Проте, судом установлено, що хвороба та
смерть ОСОБА_3 настала під час його
роботи в Італії, відповідачка
зареєстрована та проживає у м. Києві.

У цей період разом з ОСОБА_3 проживала
його дружина ОСОБА_1, яка мала змогу
надавати належну допомогу та догляд
своєму чоловікові.

Протягом усього періоду хвороби ОСОБА_3
перебував у свідомому стані,
італійська сторона безоплатно
забезпечувала його всіма медичними
послугами та медикаментами; доставка
труни з прахом ОСОБА_3 у супроводі його
дружини у червні 2011 року
профінансовано за рахунок коштів
Генерального консульства України в
Мілані ( а.с.74).

Відповідачка є пенсіонеркою за віком ,
її пенсія станом на час хвороби ОСОБА_3
складала від 991.82 грн. до 1067.98 грн.(
а.с.77).

На підтвердження тому ,що ОСОБА_3 під
час хвороби потребував допомоги саме
відповідачки, а вона мала можливість її
надати, але ухилялася від цього, ніяких
доказів до суду не подано.

З огляду на встановлені обставини, суд
першої інстанції, дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для усунення
відповідачки від права на спадкування.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів суд апеляційної
інстанції вважає, що висновки суду
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно
до спірних правовідносин застосовані
правильно.

Всі висновки суду першої інстанції
щодо пред'явлених у рамках даної справи
позовних вимог повно та послідовно
викладені у мотивувальній частині
оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної
інстанції підстави для спростування
указаних висновків суду, апеляційна
скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними
правовідносини, суд першої інстанції
ухвалив правильне по суті рішення,
підстав для скасування якого колегія
суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308,313-315,317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 06 лютого 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів шляхом подання до
цього суду касаційної скарги

Головуючий :

Судді :

Справа № 760/3045/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4540/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Бобровник О.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Прокопчук Н.О.