Справа №784/4602/13 11.04.2014 11.04.2014 11.04.2014
Провадження №22-ц/784/39/14
Провадження № 22ц-784/3626/13
інстанції Гуденко О.А.
апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Рішення

Іменем
України

11 квітня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б.,
Яворської Ж.М.,

при секретарі Богатирьовій В.А.,

за участю:

- позивача ОСОБА_2,

- представника позивача ОСОБА_3,

- відповідача ОСОБА_4,

- представника відповідача
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

на рішення Центрального районного
суду м. Миколаєва від 09 жовтня 2013 року

за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9

про

виділ частки житлового будинку в
натурі та визначення порядку
користування земельною ділянкою,

в с т а н о
в и л а:

У березні 2012 року ОСОБА_2 звернувся в
суд з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_9,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 про виділ в натурі
належної йому 1/6 частки житлового
будинку та визначення порядку
користування земельною ділянкою.

Позивач зазначав, що йому на праві
власності належить 1/6 частки житлового
будинку з господарськими та побутовими
спорудами, що розташований АДРЕСА_1

Відповідачам на праві власності
належить 5/6 частин цього ж будинку.

Посилаючись на те, що між ним та
відповідачами не досягнуто згоди з
приводу користування вказаним
будинком, позивач просив провести його
реальний поділ та визначити порядок
користування земельною ділянкою.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 09 жовтня 2013 року позов
задоволено.

Постановлено провести поділ
житлового будинку АДРЕСА_1, та
визначено порядок користування
земельною ділянкою відповідно до ІІ
варіанту висновку судової будівельно -
технічної експертизи від 25 квітня 2013
року та визначено порядок
користування земельною ділянкою
відповідно до вказаного варіанту
висновку будівельно-технічної
експертизи;

покладено обов'язок на ОСОБА_2
провести будівельні роботи по
облаштуванню окремого ходу у вказаний
житловий будинок та закладенню
дверного отвору;

стягнуто з відповідачів на
користь позивача по 861 грн. 66 коп.
витрат на проведення зазначених робіт,
а також по 356 грн. 20 коп. компенсації за
відхилення від ідеальної частки.

Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6,
ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9
просять скасувати рішення суду, а
провадження у справі закрити,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
а також невідповідність висновку суду
обставинам справи.

Перевіривши наведені в
апеляційній скарзі доводи та
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що вона підлягає
частковому задоволенню із наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_2 на праві власності належить
1/6 частина житлового будинку АДРЕСА_1,
на підставі рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 22
вересня 2000 року.

Відповідачам на праві спільної
сумісної власності належить 5/6 часток
цього ж житлового будинку.

Між співвласниками спірного
будинку протягом тривалого часу існує
спір щодо користування цим будинком та
поділу його в натурі.

У зв'язку з цим, рішенням
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 08 вересня 2009 року було
зобов'язано відповідачів не чинити
ОСОБА_2 перешкоди у користуванні 1/6
частиною спірного житлового будинку та
вселено його у цей будинок.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦК
України майно, що є у спільній
частковій власності, може бути
поділене в натурі між співвласниками
за домовленістю між ними. У разі поділу
спільного майна між співвласниками
право спільної часткової власності на
нього припиняється.

У пунктах 6, 7 постанови Пленуму
Верховного Суду України у п.7 постанови
№ 7 від 4 жовтня 1991 року «Про практику
застосування судами законодавства, що
регулює право приватної власності
громадян на жилий будинок» (зі змінами)
зазначено, що при вирішенні справ про
виділ в натурі часток жилого будинку,
що є спільною частковою власністю,
судам належить мати на увазі, що це
можливо, якщо кожній із сторін може
бути виділено відокремлену частину
будинку, з самостійним виходом
(квартиру), яка відповідає розміру їх
часток у праві власності. Виділ також
може мати місце при наявності
технічної можливості переобладнати
приміщення в ізольовані квартири.

Якщо виділ технічно можливий, але з
відхиленням від розміру часток кожного
власника, суд з врахуванням конкретних
обставин може провести його зі зміною
ідеальних часток і присудженням
грошової компенсації учаснику
спільної власності, частка якого
зменшилася.

При поділі житлового будинку суд
зобов'язаний зазначити в рішенні, яка
відокремлена (ізольована після
переобладнання) частина будинку
конкретно виділяється і яку частку в
будинку вона складає, а також які
підсобні будівлі передаються власнику.

Основним призначенням будинку є
забезпечення власника і членів його
сім'ї житлом. Відповідно до державних
будівельних норм і правил жиле
приміщення (квартира) повинно
складатися з жилої кімнати та інших
допоміжних приміщень, а в умовах
індивідуального жилого будинку також
інших господарських будівель,
розташованих на одній земельній
ділянці з жилим будинком.

З технічного паспорту на
спірний будинок слідує, що будинок
складається з трьох житлових
кімнат, кухні, та допоміжних приміщень
- двох коридорів.

По справі судом проведена
судова будівельно-технічна
експертиза № 2991-2993 від 25 квітня 2013 року.

У висновку зазначеної судової
експертизи запропоновано три варіанти
розподілу спірного житлового будинку.
Всі варіанти розподілу передбачають
перепланування будинку, а також
відступлення від розміру ідеальних
часток сторін з нарахуванням
відповідної компенсації.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції керувався можливістю
реального поділу будинку відповідно до
другого варіанту судової
будівельно-технічної експертизи,
виходячи з того, що даний варіант є
найбільш доцільним, оскільки
передбачає виділ у власність кожної із
сторін ізольованих частин жилого
будинку, технічну можливість
переобладнання в будинку та не
передбачає суттєвих перебудов будинку.

Вказаним другим варіантом судової
будівельно-технічної експертизи
передбачено найменше відхилення від
розміру ідеальних часток кожного із
співвласників і визначена частка
позивача у праві власності на жилий
будинок з господарськими будівлями і
спорудами, яка складає 16/100 частини, а
відповідачів - 84/100 частини. Тобто,
ідеальна частка позивача у праві
власності на жилий будинок зменшується
на 1/100 частини, а ідеальна частка
відповідачів у цьому майні відповідно
збільшується на 1/100 частини.

Тому у зв'язку із зменшенням
частки ОСОБА_2 у праві власності на
жилий будинок на 1/100 частини, на його
користь з відповідачів підлягають
стягненню 1 781 грн.

При цьому, суд врахував те, що
позивач не постійно проживає у
спірному будинку, тому обґрунтовано
виділив йому кімнату меншого розміру, а
відповідачам дві кімнати більші за
площею. Крім того, суд також вірно
прийняв до уваги, що спірний будинок
межує з домоволодінням АДРЕСА_2,
власником якого також є позивач (а.с.173),
а тому вхід в частину будинку, яка
виділяється ОСОБА_2, можна здійснювати
з боку домоволодіння АДРЕСА_2.

Відповідно до ст. 152 ЖК України, а
також п. 1.4.1. Правил утримання жилих
будинків та при будинкових територій,
затверджених наказом Державного
комітету України з питань житлово -
комунального господарства №76 від 17
травня 2005 року , та зареєстрованих у
Міністерстві юстиції України 25 серпня
2005 року за № 927/11207 (далі -Правил),
переобладнання і перепланування
жилого будинку (квартири), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, провадяться з дозволу
виконавчого комітету місцевої Ради
народних депутатів.

Відповідно до п. 7 вказаної
постанови Пленуму, якщо сторона
оспорює рішення виконкому щодо дозволу
на переобладнання та перепланування і
воно є необґрунтованим, суд може не
погодитись з ним, мотивуючи це в
рішенні.

Даним варіантом передбачено
проведення переобладнання шляхом
облаштування вхідних дверей в
віконному прорізі в приміщенні №?5
та встановити ганок.

Листом виконавчого комітету
Миколаївської міської ради від 02
жовтня 2013 року зазначено, що існує
планувальна можливість
переобладнання спірного житлового
будинку після отримання відповідних
дозволів.

Між тим, судом першої інстанції не
було звернуто уваги, що зазначені вище
лист не є безпосередньо дозволом про
таке перепланування та переобладнання
у розумінні ст. 152 ЖК України.

У зв'язку з чим за клопотанням
позивача судом апеляційної інстанції
витребувано, розпорядження
адміністрації Центрального району
Миколаївської міської ради, якій
виконавчим комітетом Миколаївської
міської ради делеговані повноваження
про надання дозволів на
переобладнання, перепланування та
реконструкцію житлового будинку, що
належить громадянинові на праві
приватної власності, відповідно до
п.4.9.5 Положення про адміністрацію
Центрального району Миколаївської
міської ради, затвердженого рішенням
міської ради від 21 квітня 2011 року № 5/3
(а.с. 270 ).

Вказаним розпорядженням
відмовлено ОСОБА_2 у наданні
відповідної згоди на перепланування у
спірному будинку.

Із змісту зазначеного
розпорядження вбачається, що така
відмова мотивована відсутністю згоди
співвласників, згоди управління
містобудування та архітектури
Миколаївської міської ради, а також
відсутністю повноважень адміністрації
Центрального району Миколаївської
міської ради у наданні дозволу на
реконструкцію житлових будинків, тобто
не пов'язана з технічною неможливістю
проведення перепланування будинку.

Між тим, з такою відмовою
погодитись не можна.

Так, в разі відсутності згоди
співвласників про поділ спільного
майна це питання вирішується саме
судом і не впливає на вирішення питання
в такому випадку щодо можливості
перепланування.

Також не можна погодитись і з
висновком про відсутність згоди
управління містобудування та
архітектури Миколаївської міської
ради та повноважень адміністрації
Центрального району Миколаївської
міської ради у наданні дозволу на
реконструкцію житлових будинків.

Так, відповідно до Порядку
здійснення державного архітектурно -
будівельного контролю, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 23 травня 2011 року № 533, Державний
архітектурно - будівельний контроль
здійснюється відповідно до об'єктів
нового будівництва.

Зазначене також підтверджується
листом інспекції Державного
архітектурно - будівельного контролю у
Миколаївській області від 27 січня 2014
року (а.с.212).

Відповідно до п.1.4.3. Правил
утримання жилих будинків та
прибудинкових до елементів
перепланування жилих приміщень
належать: перенесення і розбирання
перегородок, перенесення і влаштування
дверних прорізів, улаштування і
переустаткування тамбурів, прибудова
балконів на рівні перших поверхів
багатоповерхових будинків.

Отже, облаштування вхідних дверей
в віконному прорізі не є
реконструкцією житлового будинку, а є
переплануванням.

В той же час, будь - яких доказів
про те, що перепланування будинку
згідно висновку вказаної експертизи
призведе до порушення стійкості або
руйнації несучих конструкцій будинку,
погіршення цілісності і зовнішнього
вигляду фасаду, порушення вимог
протипожежної безпеки та засобів
протипожежного захисту, або погіршить
умови експлуатації і проживання
громадян у будинку, сторонами не
надано.

За таких обставин, вказане
рішення суду в частині розподілу
житлового будинку відповідає вимогам
наведених правових норм та
інтересам сторін.

Як роз'яснив Пленум Верховного
Суду України в п. 25 постанови №7 від 16
квітня 2004 року «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» у справах про встановлення
порядку користування земельною
ділянкою між співвласниками житлового
будинку сторони зобов'язані надати
суду документи про надання її для
будівництва та обслуговування
житлового будинку й господарських
будівель та споруд; план земельної
ділянки, відведеної в натурі (на
місцевості); план цієї ділянки із
зазначенням її частин, що перебувають у
фактичному користуванні кожного із
співвласників житлового будинку, а
також розташованих на ній будівель,
плодоягідних насаджень;
правовстановлюючі документи на
будинок із зазначенням розміру часток
кожного із співвласників; угоду чи
рішення суду про поділ будинку в натурі
або визначення порядку користування
ним і угоду про порядок користування
земельною ділянкою, якщо вона мала
місце.

Вирішуючи питання про порядок
користування земельною ділянкою, суд
першої інстанції виходив з того, що у
законному користуванні сторін
знаходиться земельна ділянка площею 1
458 кв.м.

Між тим, такий висновок суду
першої інстанції не ґрунтується на
доказах.

Так, згідно архівного витягу з
протоколу №6 засідання правління
колгоспу ім.. Кірова від 28 березня 1961
року для будівництва та обслуговування
вказаного житлового будинку,
колишньому власнику ОСОБА_11 була
виділена присадибна ділянка розміром
0,14 га.

Доказів щодо виділення земельної
ділянки у більшому розмірі сторонами
не надано.

У зв'язку з чим апеляційним судом
була призначена додаткова судова
будівельно - технічна експертиза щодо
можливості визначення користування
земельною ділянкою з урахуванням
площі, зазначеній у вказаному рішенні
колгоспу.

Висновком додаткової будівельно -
технічної експертизи № 7 від 14 січня 2014
року визначено, що площа земельної
ділянки закріплена за вказаним
житловим будинком складає 1 400 кв.м. та
запропоновано 4, 5 та 6 варіанти порядку
користування земельною ділянкою з
урахуванням.

З висновку цієї експертизи
вбачається, що шляхом дослідження
архівних даних та огляду конфігурації
земельної ділянки, експертом
встановлено, що сторонами самовільно
використовувалась земельна ділянка
площею 58 кв.м. з боку провулку, вздовж
правої бокової межі домоволодіння
АДРЕСА_1, яка є полосою шириною 1,16 м,
довжиною 50м.

Судова колегія вважає, що найбільш
доцільним є 5 варіант визначення
порядку користування земельною
ділянкою, оскільки за цим варіантом
передбачена можливість обслуговування
сторонами виділених їм частин
домоволодіння, окремий вхід на
виділені у їх користування земельні
ділянки й не передбачає спільного
користування із позивачем, тобто
усуває конфлікт між сторонами.

З урахуванням цих обставин,
колегія вважає можливим виділити у
користування ОСОБА_2 земельну ділянку,
площею 233 квм., яка розташована під
частиною житлового будинку літ. «А-1»,
що виділяється позивачу за варіантом №
2 поділу домоволодіння (під кімнатами
НОМЕР_2,НОМЕР_1), під будівлями сараїв
літ.»Б», літ. «Е» та прилеглої
території, в тому складі:

-під будівлями - 43,0 кв.м;

-під двором і городом - 190,0 кв.м.

Земельна ділянка, що виділяється
співвласнику ОСОБА_2 розташована в
середній частині домоволодіння
АДРЕСА_1 та примикає до лівої бокової
межі, сумісної з домоволодінням
АДРЕСА_2, що також належить на праві
власності позивачу.

Вхід на вказану частину земельної
ділянки пропонується здійснювати з
домоволодіння АДРЕСА_2 Для організації
проходу необхідно демонтувати частину
сітчастого огородження між
домоволодіннями і встановити хвіртку.

Оскільки рішення в цій частині
ухвалено без повного з'ясування судом
обставин справи, належної оцінці
доказів, то відповідно до п.п.1,2 ст. 309
ЦПК України воно підлягає скасуванню з
ухваленням в цій частині нового
рішення, яким слід визначити порядок
користування земельною ділянкою за 5
варіантом висновку додаткової судової
будівельно-технічної експертизи № 7
від 14 січня 2014 року.

В іншій частині рішення слід
залишити без змін.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідачів підлягає стягненню на
користь позивача по 117 грн. 60 коп. з
кожного витрат, пов'язаних з
проведенням додаткової судової
будівельно - технічної експертизи.

Доводи апеляційної скарги про те,
що є підстави для закриття провадження
у справі у зв'язку з тим, що аналогічний
спір вже вирішено, не заслуговують на
увагу.

З матеріалів справи вбачається, що
питання щодо закриття провадження у
справі було вирішено судом першої
інстанції.

Так, ухвалою Центрального
районного суду м. Миколаєва від 09
вересня 2013 року відмовлено в
задоволенні клопотання ОСОБА_4 про
закриття провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 про виділ в натурі
частини житлового будинку та
визначення порядку користування
земельною ділянкою клопотання.

Вказана ухвала суду першої
інстанції в установленому законом
порядку не оскаржувалась.

Крім того, в матеріалах справи
міститься рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 05
вересня 2005 року, яким в задоволенні
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_9,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 про виділ в натурі
частки житлового будинку та визначення
порядку користування земельною
ділянкою було відмовлено.

Вказаним рішенням питання про
виділ в натурі частки житлового
будинку та визначення порядку
користування земельною ділянкою
вирішувалось на підставі висновку
технічної експертизи, яку проводив
спеціаліст. Тоді як при розгляді спорів
про поділ майна між співвласниками
такий вид експертиз уповноважений
проводити експерт, який має
відповідати вимогам, встановленим
Законом України від 25 лютого 1994 року
«Про судову експертизу» і має бути
внесений до Державного реєстру
атестованих судових експертів.

Наполягаючи на задоволенні даного
позову, позивач обґрунтував свої
вимоги висновком судової будівельно
-технічної експертизи, яким експертом
визначена технічна можливість поділу
спірного житлового будинку.

Тобто в даному випадку на підставі
інших фактів (обставин) позивач просить
про захист свого права.

Твердження апелянта про
відсутність висновку виконавчого
комітету на проведення перепланування
будинку, не є підставою для скасування
судового рішення, оскільки такий
висновок був витребуваний судом
апеляційної інстанції і йому надана
відповідна оцінка.

Щодо посилань апелянта на
відсутність в матеріалах справи
дозволу на виконання будівельних робіт
з реконструкції будинку, то вони є
безпідставними, оскільки в даному
випадку, як зазначалось вище,
облаштування вхідних дверей в
віконному прорізі, відповідно до
Правил утримання жилих будинків та
прибудинкових територій не є
реконструкцією будинку.

Посилання в апеляційній скарзі на
те, що суд при обчисленні ідеальних
часток сторін помилково врахував
частки та інвентаризаційну вартість
господарських будівель і споруд, є
необґрунтованими, оскільки
господарські будівлі (літні кухні,
сараї тощо) є приналежністю до
головного будинку і діляться разом. А
тому експертом вірно у відповідності з
п.3.9 Інструкції щодо проведення
поділу, виділу та розрахунку часток
об'єктів нерухомого майна,
зареєстрованій в Міністерстві юстиції
України 6 липня 2007 року за № 774/14041,
розмір часток у єдиному майновому
комплексі визначено з урахуванням
вартості всіх узаконених будівель і
споруд, що розташовані за однією
адресою та перебувають у власності
всіх співвласників.

Доводи апеляційної скарги про те,
що обраний судом варіант позбавляє
відповідачів приміщення кухні, теж є
необґрунтованими.

Судом встановлено, що кімната № 1-5
не використовувалась за призначенням,
а у користуванні відповідачів
залишились приміщення літньої кухні
літ. «Г-1» та літ. «И-1». До того ж всі
комунікації, які призначені для
забезпечення належної експлуатації
будинку, підведені зі сторони, яка
виділяється відповідачам.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6,
ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9
задовольнити частково.

Рішення Центрального районного
суду м. Миколаєва від 09 жовтня 2013 року в
частині визначення порядку
користування земельною ділянкою
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення.

Визначити порядок користування
земельною ділянкою, закріпленою за
житловим будинком відповідно до
п'ятого варіанту висновку додаткової
судової будівельно - технічної
експертизи № 7 від 14 січня 2014 року, а
саме:

Виділити у користування ОСОБА_2
земельну ділянку площею 233 квм., яка
розташована під частиною житлового
будинку літ. «А-1», що виділяється
позивачу за варіантом № 2 поділу
домоволодіння (під кімнатами
НОМЕР_2,НОМЕР_1), під будівлями сараїв
літ.»Б», літ. «Е» та прилеглої
території, в тому числі : під будівлями -
43,0 кв.м; під двором і городом - 190,0 кв.м.
з облаштуванням входу на виділену
земельну ділянку з лівої бокової межі
двору домоволодіння АДРЕСА_2.

Виділити у користування ОСОБА_6,
ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 земельну
ділянку площею 1167 кв.м. у тому числі: під
будівлями198,6 кв.м; під двором і городом
968,4 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 на користь ОСОБА_2 по
117грн. 60 коп. з кожного витрат,
пов'язаних з проведенням додаткової
судової будівельно - технічної
експертизи.

В іншій частині вказане судове
рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, але протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий

Судді