АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________
Справа №638/2057/13.
Головуючий І інст. : - Купіна
Провадження№22-ц/790/2473/14.
Суддя-доповідач: - Кокоша В.В.
Категорія: спадкові.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 квітня 2014 року. Судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - судді: -
Кокоші В.В.,

суддів: - Шевченко Н.Ф.,
Бобровського В.В.,

при секретарі: -
Гелашвілі Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 3 лютого 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, 3-особа:
Харківська міська рада - про
встановлення факту, що має юридичне
значення, зміну порядку черговості
спадкування та за позовом ОСОБА_7 до
виконавчого комітету Харківської
міської ради, 3-особа: ОСОБА_6 - про
визнання права власності в порядку
спадкування за законом,

в с т а
н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_6 звернулася
в суд із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог
зазначала, що з 1992 року по 2004 рік вона
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_8

27 квітня 2004 року шлюб між ними
розірвано.

Через нетривалий час вона та ОСОБА_8
помирилися, стали проживати однією
сім'єю як чоловік та жінка без
реєстрації шлюбу в належній їй на праві
власності квартирі АДРЕСА_1.

Проживаючи однією сім'єю вони вели
спільне господарство, мали спільний
бюджет та побут.

ОСОБА_8 страждав психічним
захворюванням, а тому не міг проживати
один та потребував сторонньої та
матеріальної допомоги, яку вона йому
надавала.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер.

Всі витрати на поховання ОСОБА_8 та
організацію поминальних заходів вона
здійснювала за власний рахунок.

Після смерті ОСОБА_8 вона звернулася
до нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, однак у видачі
свідоцтва про право власності в
порядку спадкування за законом їй
відмовлено у зв'язку з тим, що на час
смерті ОСОБА_8 вона не перебувала з ним
у зареєстрованому шлюбі.

Крім неї з заявою про прийняття
спадщини до нотаріальної контори після
смерті ОСОБА_8 звернувся його рідний
брат ОСОБА_7, який є спадкоємцем за
законом другої черги.

Вважала, що вона є спадкоємцем
четвертої черги за законом після
смерті ОСОБА_8 та за рішенням суду має
право одержати право на спадкування
разом із спадкоємцями тієї черги, яка
має право на спадкування.

Посилаючись на вказані обставини та
ст. ст. 1259, 1264, 1268 ЦК України, ОСОБА_6
просила суд встановити факт проживання
її однією сім'єю без реєстрації шлюбу з
ОСОБА_8 з квітня 2004 року по 24 липня 2012
року; визнати за нею право на отримання
спадщини після смерті ОСОБА_8 разом із
спадкоємцями другої черги за законом в
рівних частках.

У січні 2013 року ОСОБА_7, в особі
свого представника ОСОБА_9, звернувся в
суд з позовом до виконавчого комітету
Харківської міської ради, 3-особа:
ОСОБА_6 про визнання права власності в
порядку спадкування за законом, який
уточнив у березні 2013 року.

В обґрунтування своїх вимог
зазначав, що він є рідним братом ОСОБА_8,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

За життя ОСОБА_8 належала на праві
приватної власності квартира АДРЕСА_3,
а також земельна ділянка в садівничому
товаристві «Лайнер», яке розташоване
за адресою: АДРЕСА_4.

Після смерті брата він звернувся в
шестимісячний строк до нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини, однак у видачі свідоцтва про
право власності в порядку спадкування
за законом йому відмовлено, оскільки
оригінали правовстановлюючих
документів на спадкове майно
безпідставно утримує колишня дружина
брата ОСОБА_6, яка вважає себе
спадкоємцем після смерті ОСОБА_8

Вказані обставини змушують його
звернутися з позовом до суду.

Посилаючись на вказані обставини та
ст. ст. 1225, 1258, 1262, 1269 ЦК України, ОСОБА_7
просив суд визнати за ним право
власності на квартиру АДРЕСА_3, дачну
земельну ділянку в садівничому
товаристві «Лайнер», яке розташоване
за адресою: АДРЕСА_4 в порядку
спадкування за законом після смерті
свого брата ОСОБА_8

Ухвалою Дзержинського районного
суду м. Харкова від 20 листопада 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_7
об'єднані в одне провадження (а. с. 103 том
№1).

Відповідач ОСОБА_7 позов ОСОБА_6 не
визнав, посилаючись на його
безпідставність.

Представник Харківської міської
ради в судове засідання не з'явився.

3-особа: ОСОБА_6 позов ОСОБА_7 не
визнала, посилаючись на його
необґрунтованість.

Рішенням Дзержинського районного
суду м. Харкова від 3 лютого 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Позов ОСОБА_7 задоволено.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на
квартиру АДРЕСА_3 та дачну земельну
ділянку НОМЕР_1 в колективному
садівничому товаристві «Лайнер» за
адресою: АДРЕСА_4.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити її позов й відмовити у
задоволенні позову ОСОБА_7

Апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
першої інстанції зміні з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_7, суд
виходив з того, що він є спадкоємцем
другої черги за законом після смерті
ОСОБА_8, у визначений законом строк
прийняв спадщину, а тому за ним слід
визнати право власності на спірну
квартиру та дачну земельну ділянку
НОМЕР_1 в колективному садівничому
товаристві «Лайнер» за адресою:
АДРЕСА_4. в порядку спадкування за
законом.

Проте погодитися повністю з таким
висновком суду не можна, оскільки
рішення суду в частині визнання за
ОСОБА_7 права власності на дачну
земельну ділянку НОМЕР_1 в колективному
садівничому товаристві «Лайнер» за
адресою: АДРЕСА_4., ухвалене судом з
порушенням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст.
1222, ч. 3 ст. 1223 ЦК України спадщина
відкривається внаслідок смерті
особи. Часом відкриття спадщини в
такому випадку є день смерті особи.
Спадкоємцями за заповітом і за законом
можуть бути фізичні особи, які є
живими на час відкриття спадщини. Право
на спадкування виникає у день
відкриття спадщини.

Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269,
ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст. 1270 цього Кодексу,
він не заявив про відмову від неї.
Спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини. Для прийняття
спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують
право на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними
спадщини або відмови від її прийняття,
крім випадків, встановлених статтею 1259
цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що з
1992 року по 27 квітня 2004 року ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому
шлюбі (а. с. 7 том №1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер (а. с. 10
том №1).

Після його смерті відкрилася
спадщина на квартиру АДРЕСА_3, яка
належала ОСОБА_8 на підставі свідоцтва
про право власності на житло р.
№1-06-233286-01 від 9 жовтня 2006 року, виданого
відділом приватизації житлового фонду
управління комунального майна
виконавчого комітету Харківської
міської ради та зареєстрованого в КП
«Харківське міське бюро технічної
інвентаризації» 6 грудня 2006 року за №
П-1-46153 (а. с. 246 том №1).

Крім того, після смерті ОСОБА_8
відкрилася спадщина на земельну
ділянку НОМЕР_2 площею 0,0604 га. в
садівничому товаристві «Лайнер»,
розташованому в АДРЕСА_4, яка належала
померлому на підставі державного акту
на право приватної власності на землю
І-ХР №045175, виданого виконавчим
комітетом Харківської міської ради
Харківської області 15 серпня 2002 року та
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за НОМЕР_1 (а. с. 247
том №1).

Спадкоємці першої черги за законом
після смерті ОСОБА_8 відсутні.

Згідно ст. 1262 ЦК України у другу
чергу право на спадкування за законом
мають рідні брати та сестри
спадкодавця, його баба та дід як з боку
батька, так із боку матері.

Спадкоємцем другої черги за законом
після смерті ОСОБА_8 є його рідний брат
ОСОБА_7 (а. с. 5-6 том №2).

Відповідно до довідки приватного
нотаріуса Харківського МНО ОСОБА_10
№36/01-16 від 25 лютого 2013 року, з заявами до
нотаріуса про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1,
звернулися: 1 серпня 2012 року - ОСОБА_6, 19
жовтня 2012 року - ОСОБА_7 На підставі
заяви ОСОБА_6 1 серпня 2012 року
нотаріусом заведено спадкову справу
№20/12. Свідоцтво про право на спадщину
за законом вказаним особам не
видавалося через відсутність у
спадковій справі оригіналу свідоцтва
про право власності на житло №1-06-233286-01
від 9 жовтня 2006 року, виданого ОСОБА_8
відділом приватизації житлового фонду
управління комунального майна
виконавчого комітету Харківської
міської ради та державного акту на
право приватної власності на землю І-ХР
№045175, виданого ОСОБА_8 виконавчим
комітетом Харківської міської ради
Харківської області 15 серпня 2002 року (а.
с.51 том №2).

Зважаючи на те, що ОСОБА_7 є
спадкоємцем другої черги за законом
після смерті свого брата ОСОБА_8, у
шестимісячний строк з часу відкриття
спадщини звернувся з заявою до
нотаріуса про прийняття спадщини, суд
правомірно дійшов висновку про
визнання за ним права власності на
спірну квартиру та земельну ділянку в
порядку спадкування за законом, як
спадкоємцем другої черги.

В той же час, визнаючи за ОСОБА_7 право
власності на дачну земельну ділянку
НОМЕР_1 в колективному садівничому
товаристві «Лайнер» за адресою:
АДРЕСА_4 в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_8, суд
допустився помилки.

З державного акту на право приватної
власності на землю І-ХР №045175, виданого
ОСОБА_8 виконавчим комітетом
Харківської міської ради Харківської
області 15 серпня 2002 року та
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за НОМЕР_1
вбачається, що ОСОБА_8 являвся
власником земельної ділянки НОМЕР_2
площею 0,0604 га. в садівничому товаристві
«Лайнер», розташованому в АДРЕСА_4, а не
власником дачної земельної ділянки
НОМЕР_1 в колективному садівничому
товаристві «Лайнер» за адресою:
АДРЕСА_4. (а. с. 247 том №1).

З огляду на викладене, колегія судів
вважає за необхідне змінити рішення
суду першої інстанції в цій частині та
визнати за ОСОБА_7 право власності на
земельну ділянку НОМЕР_2 площею 0,0604 га.
в садівничому товаристві «Лайнер»,
розташованому в АДРЕСА_4 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_6, суд виходив з його
недоведеності.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, оскільки він
відповідає нормам матеріального і
процесуального права.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у
четверту чергу право на спадкування за
законом мають особи, які проживали із
спадкодавцем однією сім'єю не менше
п'яти років до часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична
особа, яка є спадкоємцем за законом
наступних черг, може за рішенням суду
одержати право на спадкування разом із
спадкоємцем тієї черги, яка має право
на спадкування, за умови, що вона
протягом тривалого часу опікувалася,
матеріально забезпечувала, надавала
іншу допомогу спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

В судовому порядку можуть бути
встановлені юридичні факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичної особи, якщо законом не
визначеного іншого порядку їх
встановлення.

Оскільки встановлення факту
проживання однією сім'єю із
спадкодавцем ОСОБА_8 позивачка ОСОБА_6
пов'язувала зі зміною черговості
одержання правам на спадкування після
його смерті разом із спадкоємцем
другої черги за законом ОСОБА_7,
доказуванню у справі підлягали
обставини, які свідчатли, що ОСОБА_6
протягом тривалого часу опікувалася,
матеріально забезпечувала, надавала
іншу допомогу спадкодавцеві ОСОБА_8,
який через похилий вік, тяжку хворобу
або каліцтво був у безпорадному стані.

Із пояснень ОСОБА_6, наданих в
судовому засіданні апеляційної
інстанції встановлено, що в період з 2004
року по ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 являвся
пенсіонером, отримував пенсію від
держави, мав на праві приватної
власності АДРЕСА_3, яку у 2009, 2010, 2011 роках
здавав за договорами найму іноземним
громадянам та отримував від них за
здачу квартири в найм грошові кошти.

Вказані обставини стверджуються
договорами найму квартири, що
знаходиться у приватній власності №6
від 1 вересня 2009 року, №68 від 31 серпня
2010 року, №15 від 13 лютого 2012 року,
укладеними між ОСОБА_8 та наймачами
квартири, згідно з якими ОСОБА_8 здавав
у строкове користування належну його
на праві власності АДРЕСА_3.

Зазначені договори найму квартири
підписані ОСОБА_8 та наймачами
квартири у присутності начальника та
паспортиста дільниці №7 КП
«Жилкомсервіс», що стверджується їх
підписами та мокрими печатками
дільниці №7 КП «Жилкомсервіс» ( а. с.141-144
том №1).

Із довідки Харківського обласного
благодійного єврейського фонду
«Хесед-Шааре Тіква» №46 від 2 лютого 2024
року вбачається, що ОСОБА_8 в період з
січня 2008 року по липень 2012 року
отримував соціальну допомогу від ХОБЕФ
«Хесед-Шааре Тіква» у вигляді
часткової оплати продуктів харчування
і медикаментів, святкових подарунків,
прокат реабілітаційного обладнання,
традиційні святкові набори, патронажне
обслуговування і іншу гуманітарну
допомогу (а. с.118 том №1).

Наведене свідчить, що період з 2004
року по ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 був
матеріально забезпечений, оскільки
отримував пенсію від держави, здавав
належну йому на праві власності
квартиру в найм, отримував соціальну
допомогу від ХОБЕФ «Хесед-Шааре Тіква»
та не потребував матеріальної допомоги
від ОСОБА_11

Із довідки Харківського міського
психоневрологічного диспансеру №3 від
26 листопада 2013 року №8432 вбачається, що
ОСОБА_8 спостерігався в КЗОЗ «ХМПНД №3»
з діагнозом: шизофренія, параноідна
форма (а. с. 108 том №1).

В той же час, наявність вказаного
захворювання та залучені до матеріалів
справи історії хвороб померлого, не
свідчить про те, що за життя ОСОБА_8 був
у безпорадному стані та потребував
сторонньої допомоги.

Матеріали справи не містять належних
та допустимих доказів того, що за життя
ОСОБА_8 через похилий вік, тяжку хворобу
або каліцтво був у безпорадному стані,
а ОСОБА_6 протягом тривалого часу
опікувалася ОСОБА_8, матеріально
забезпечувала його та надавала іншу
допомог.

Не надані такі докази ОСОБА_6, і в
судовому засіданні апеляційної
інстанції.

З урахуванням викладеного, суд
першої інстанції обґрунтовано дійшов
висновку про недоведеність позовних
вимог ОСОБА_6 та правомірно відмови їй
у задоволенні позову про встановлення
факту проживання її однією сім'єю без
реєстрації шлюбу з ОСОБА_8 в період з
квітня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1, та
визнання за нею право на отримання
спадщини після смерті ОСОБА_8 разом із
спадкоємцями другої черги за законом
ОСОБА_7 в рівних частках.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6
про те, що суд безпідставно відмови їй у
задоволенні позову про встановленні
факту проживання її однією сім'єю з
ОСОБА_8 та зміні черговості одержання
права на спадкування, не можуть бути
прийняті до уваги колегією суддів.

Проживання однією сім'єю ОСОБА_6 та
ОСОБА_8 не менше п'яти років до часу
відкриття спадщини після смерті
ОСОБА_8, само по собі не породжує для
ОСОБА_6 виникнення, зміни або
припинення особистих чи майнових прав,
оскільки нею не доведено в суді, що у
неї виникло право за рішенням суду
одержати право на спадкування разом із
спадкоємцем тієї черги, яка має право
на спадкування.

Інші доводи апеляційної скарги
ОСОБА_6, не є суттєвими та висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307,
п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319
ЦПК України, судова колегія,

у х
в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -
задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного
суду м. Харкова від 3 лютого 2014 року в
частині визнання за ОСОБА_7 права
власності на дачну земельну ділянку
НОМЕР_1 в колективному садівничому
товаристві «Лайнер» за адресою:
АДРЕСА_4, в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_8 - змінити.

Визнати за ОСОБА_7 право власності на
земельну ділянку НОМЕР_2 площею 0,0604 га.
в садівничому товаристві «Лайнер»,
розташованому в АДРЕСА_4, в порядку
спадкування за законом після смерті
його брата ОСОБА_8, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: