Справа № 304/352/14-ц
Провадження № 4-с/304/7/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2014 року м. Перечин

Перечинський районний суд
Закарпатської області в складі:

головуючого судді -
Чепурнова В.О.,

при секретарі -
Багара Н.М.,

за участю
представника ДВС -

начальника відділу
ДВС Беца С.А.,

скаржника - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_2 на
бездіяльність відділу державної
виконавчої служби Перечинського
районного управління юстиції
Закарпатської області та зобов'язання
вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з
вищезазначеною скаргою, яку мотивує
тим, що 21 серпня 2013 року він подав до
відділу ДВС Перечинського РУЮ заяву
про примусове виконання виконавчого
листа, виданого Перечинським районним
судом 05 жовтня 2011 року про стягнення з
ОСОБА_3 на його користь боргу у сумі 3 350
грн., 51 грн. судового збору та 120 грн.
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи. Однак,
станом на день подачі скарги відділом
ДВС Перечинського РУЮ жодної
визначеної законом дії не вчинено,
постанову про відкриття виконавчого
провадження не винесено, що свідчить
про її бездіяльність. Крім того,
зазначає, що державний виконавець
зобов'язаний провести виконавчі дії
протягом шести місяців з дня винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження, однак цієї вимоги закону
державним виконавцем також не
дотримано, а тому просить скаргу
задовольнити.

Представник відділу державної
виконавчої служби Перечинського РУЮ
Беца С.В. в судовому засіданні проти
задоволення даної заяви заперечила та
подала суду з цього приводу письмові
пояснення.

Перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін,
розглянувши заяву в межах заявлених
вимог і наданих сторонами письмових
доказів, оцінивши докази в сукупності,
суд дійшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
Перечинським районним судом
Закарпатської області 05 жовтня 2011 року
виданий виконавчий лист в справі №
2-304/11 за рішенням Перечинського
районного суду Закарпатської області
від 21 вересня 2011 року, яке набрало
законної сили 03 жовтня 2011 року, про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
заборгованість по договору №
240ТМК13/08-2010 про перевід боргу та зміну
сторони в зобов'язанні від 16 серпня 2010
року в сумі 3 350 (три тисячі триста
п'ятдесят) грн. 00 коп. Стягнути з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі
51 (п'ятдесят одної) грн. 00 коп., як
сплачений судовий збір і 120 (сто
двадцять) грн. 00 коп. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи (а. с. 3).

В судовому засіданні встановлено, що
стягувач ОСОБА_2 подав до відділу ДВС
заяву про примусове виконання даного
виконавчого листа, який отримано
відділом ДВС 21 серпня 2013 року (а. с. 2).

Встановлено, що 23 серпня 2013 року
відділом державної виконавчої служби
Перечинського районного управління
юстиції у Закарпатській області
Міністерства юстиції України винесено
постанову ВП № 39489229 про відкриття
виконавчого провадження по
примусовому виконанню рішення
Перечинського районного суду
Закарпатської області від від 21
вересня 2011 року, яке набрало законної
сили 03 жовтня 2011 року, про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
заборгованість по договору №
240ТМК13/08-2010 про перевід боргу та зміну
сторони в зобов'язанні від 16 серпня 2010
року в сумі 3 350 (три тисячі триста
п'ятдесят) грн. 00 коп. Стягнути з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі
51 (п'ятдесят одної) грн. 00 коп., як
сплачений судовий збір і 120 (сто
двадцять) грн. 00 коп. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи (а. с. 17).

В судовому засіданні також
встановлено, що державним виконавцем
Клецко І.О. копія зазначеної вище
постанови про відкриття виконавчого
провадження не була направлена
стягувачу ОСОБА_2, що суперечить
вимогам ч. 5 ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження». Зазначений
факт також не оспорювався в судовому
засіданні представником ДВС Беца С.А.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавчими
документами за рішеннями, що
підлягають примусовому виконанню
державною виконавчою службою є
виконавчі листи, що видаються
судами, накази господарських судів, у
тому числі на підставі рішень
третейського суду та рішень
Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті, Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті. Примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених Законом України «Про
виконавче провадження».

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він

відповідає вимогам, передбаченим
Законом України «Про виконавче
провадження», і пред'явлений до
виконання до відповідного органу
державної виконавчої служби.
Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених Законом
України «Про виконавче провадження».
Копії постанови про відкриття
виконавчого провадження

надсилаються не пізніше наступного
робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України
«Про виконавче провадження» копії
постанов державного виконавця та інші
документи виконавчого провадження
(далі - документи виконавчого
провадження), що державний виконавець
зобов'язаний довести до відома сторін
та інших учасників виконавчого
провадження, надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

На підставі вищенаведеного суд дійшов
висновку, що державним виконавцем не
дотримані вимоги ч. 5 ст. 25 Закону
України «Про виконавче провадження»
під час здійснення даного виконавчого
провадження.

Твердження представника ДВС Беца С.А.
про неможливість виконання вимог ч. 5
ст.25 Закону України «Про виконавче
провадження» у зв'язку з відсутністю у
ДВС відповідних коштів для цього судом
до уваги не береться, оскільки
виконавчий збір та витрати на
проведення виконавчих дій по даному
виконавчому провадженню з боржника
ОСОБА_3 стягнуті в повному обсязі, що
підтверджується копіями платіжних
доручень № 110 та № 111 від 28 січня 2014 року
(а. с. 22).

Крім того, відсутність відповідних
коштів у орану ДВС для здійснення
виконавчих дій, спрямованих на
виконання судових рішень, не може
слугувати виправданням невиконання з
боку держави взятих на себе
зобов'язань.

Так, статтею 22 Конституції України
визначено, що конституційні права і
свободи гарантуються. Таким чином,
держава взяла на себе зобов'язання
забезпечити реалізацію громадянами
своїх конституційних прав.

Державна виконавча служба України є
державним органом, тому, державний
виконавець, працівник державного
органу, згідно ст. 19 Конституції
України, повинен користуватися своїми
повноваженнями керуючись нормами про
те, що органи державній влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України і повинен діяти лише
на підстави в межах повноважень, та у
спосіб, передбачений Законом.

Відповідно до частини 5 статті 124
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі фактичного виконання
в повному обсязі рішення згідно з
виконавчим документом.

Відповідно до ст. 8 ЦПК України, суд
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського суду з прав людини.

Враховуючи судову практику розгляду
справ Європейським Судом з прав людини,
суд зазначає, що стаття 6 § 1 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод, учасницею якої
є Україна, захищає право кожного на
подання позову або скарги, які
пов'язані з його громадянськими
правами та обов'язками, до суду, таким
чином, це означає «право на суд».
Державний орган не може посилатися на
відсутність коштів, щоб не вчиняти дії,
спрямовані на стягнення боргу,
підтвердженого судовим рішенням
(Справа «Жовнер проти України» (Заява №
56848/00), Справа «Бурдов проти Росії»
(Скарга № 59498/00).

Також, в своєму рішенні «Кечко проти
України» Європейській суд з прав
людини констатував, що не приймає
аргумент Уряду України щодо
відсутності бюджетних асигнувань,
оскільки органи державної влади не
можуть посилатись на відсутність
коштів, як на причину невиконання своїх
зобов'язань.

Беручи до уваги вищенаведену судову
практику Європейського Суду з прав
людини, суд зазначає, що відсутність
коштів у боржника чи у держави на
виконання взятих на себе зобов'язань не
звільняє боржника від виконання
рішення суду та не є перешкодою для
вчинення певних дій по виконанню
такого рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у
разі встановлення обґрунтованості
скарги суд визнає оскаржувані рішення,
дії чи бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює порушені права
чи свободи.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 18, 20, 22, 23, 25, 31 Закону України «Про
виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Перечинського районного управління
юстиції Закарпатської області та
зобов'язання вчинити дії -
задовольнити.

Визнати незаконною бездіяльність
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Перечинського районного управління
юстиції Закарпатської області Клецко
І.О. в частині невиконання вимог ч. 5 ст.
25 Закону України «Про виконавче
провадження».

Зобов'язати відділ державної
виконавчої служби Перечинського
районного управління юстиції
Закарпатської області виконати вимоги,
передбачені ч. 5 ст. 25, ч. 1 ст. 31 Закону
України «Про виконавче провадження».

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Закарпатської області через суд
першої інстанції протягом п'яти днів з
дня її проголошення. У разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Головуючий: Чепурнов В. О.