Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/889/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Мохонько В.В.
Доповідач Авраменко Т. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

10.04.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючої судді:
Авраменко Т.М.,

суддів:
Суровицької Л.В., Чельник О.І.,

при секретарі:
Крисановій Ю.О.,

за участю позивача та представника
відповідача

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Кіровського районного суду
м.Кіровограда від 17 грудня 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу кредитором
спадкодавця.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які прибули в судове засідання,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернувся
в суд з позовом до ОСОБА_2, законного
представника малолітнього ОСОБА_4, про
стягнення боргу кредитором
спадкодавця..

Зазначав, що в рахунок укладення
договору міни належного йому
домоволодіння АДРЕСА_3 на квартиру
АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 передав
власнику квартир ОСОБА_5 в якості
авансу 20 вересня 2012 року 500 дол. США,
зокрема, 20 вересня 2012 року 500 дол. США та
18 жовтня 2012 року 4500 дол. США, що
підтверджується розписками.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. В порядку,
передбаченому ст.1281 ЦК України, 16 липня
2013 року пред'явив вимоги до
спадкоємців померлого, подавши
відповідну заяву приватному нотаріусу
та спадкоємцям, кошти йому не
повернуто. Спадкоємцем за законом є син
спадкодавця малолітній ОСОБА_4,
законним представником якого є його
мати ОСОБА_2

Позивач просив накласти стягнення на
спадкове майно ? частини квартири
АДРЕСА_1 та ? частину квартири АДРЕСА_2,
та в рахунок повернення авансу,
переданого ОСОБА_5, стягнути з
законного представника малолітнього
ОСОБА_2 39 965 грн. і судові витрати у
справі.

Рішенням Кіровського районного суду
м.Кіровограда від 17 грудня 2013 року
позов задоволено повністю: накладено
стягнення на спадкове майно ? частини
квартири АДРЕСА_1 та ? частину квартири
АДРЕСА_2 в рахунок повернення авансу
померлого ОСОБА_5 у розмірі 39965 грн. на
користь ОСОБА_3 та стягнуто з ОСОБА_2 на
користь позивача судовий збір в сумі 399
грн.65 коп.

Додатковим рішенням Кіровського
районного суду м.Кіровограда від 05
лютого 2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на
користь позивача 39965 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову. Зазначає, що
свідоцтво про право на спадщину не
отримано, вартість спадкового майна не
встановлена, розписки написані різними
почерками та не містять всіх ознак
боргового документа.

В засіданні апеляційного суду
представник відповідача підтримала
доводи апеляційної скарги, а позивач
просив відхилити апеляційну скаргу,
оскільки рішення суду є законним.
Орган опіки та піклування про час та
місце розгляду справи повідомлений під
розписку (а.с.190), в засідання
апеляційного суду не прибув.

Колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом, а обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Однак оскаржуване судове
рішення таким вимогам не відповідає.

Матеріалами справи
підтверджується, що ОСОБА_5 є власником
? частини квартири АДРЕСА_2 (а.с.36-39,41-43)
та 1/4 частини квартири АДРЕСА_1
(а.с.33-35,40).

Судом встановлено, що в рахунок
укладення договору міни належного
позивачу будинку на належні ОСОБА_5
частки в квартирах, ОСОБА_5 взяв у
ОСОБА_3 20 вересня 2012 року 500 доларів США
та 18 жовтня 2012 року 4500 доларів США.
Зазначене підтверджується оригіналами
розписок (а.с.182-183). Також матеріалами
справи підтверджується, що
проводилася процедура оформлення
документів для укладення договору міни
(а.с.6-7,33,37).

Якщо не буде встановлено, що сума,
сплачена в рахунок належних з боржника
платежів, є завдатком, вона вважається
авансом (ч.2 ст.570 ЦК України).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер (а.с.14),
договір міни за життя з ним не було
укладено.

Заяву про прийняття спадщини 26
червня 2013 року подано законним
представником ОСОБА_2 в інтересах
малолітнього сина спадкодавця ОСОБА_4,
що підтверджується спадковою справою
(53-58), свідоцтво про право на спадщину не
отримано.

Згідно зі ст.1218, ч.3 ст.1231 ЦК України
до складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1281 ЦК України
кредиторові спадкодавця належить
протягом шести місяців від дня, коли
він дізнався або міг дізнатися про
відкриття спадщини, пред'явити свої
вимоги до спадкоємців, які прийняли
спадщину, незалежно від настання
строку вимоги.

Зазначений порядок позивачем
дотримано. 16 липня 2013 року ОСОБА_3
надіслав до приватного нотаріуса, який
завів спадкову справу, письмову
претензію про повідомлення
спадкоємців про повернення сплачених
ним спадкодавцю коштів в рахунок
укладення договору міни (а.с.9) та в цей
же день надіслав таку ж письмову
претензію законному представнику
спадкоємця (а.с. 8,10).

Суд дійшов правильного та
обґрунтованого висновку про стягнення
з законного представника малолітнього
спадкоємця 39965 грн. сплачених
спадкодавцю в рахунок укладення
договору міни. Доводи апеляційної
скарги такого висновку суду не
спростовують.

Разом з тим не можна погодитися з
рішенням в суду в частині накладення
стягнення на спадкове майно.

Спадкоємці зобов'язані
задовольнити вимоги кредитора
повністю, але в межах вартості майна,
одержаного у спадщину. Кожен із
спадкоємців зобов'язаний
задовольнити вимоги кредитора
особисто, у розмірі, який відповідає
його частці у спадщині. Вимоги
кредитора спадкоємці зобов'язані
задовольнити шляхом одноразового
платежу, якщо домовленістю між
спадкоємцями та кредитором інше не
встановлено. У разі відмови від
одноразового платежу суд за позовом
кредитора накладає стягнення на майно,
яке було передане спадкоємцям у натурі
(ст. 1282 ЦК України).

При ухваленні рішення суд першої
інстанції допустив порушення норм
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, що відповідно
до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою
для скасування рішення суду.

Оскільки спадкове майно не
передано спадкоємцю в натурі, то
відсутні передбачені законом підстави
для накладення стягнення на спадкове
майно, тому в цій частині позовних
вимог необхідно відмовити, а позов про
стягнення грошових коштів судом
вирішено правильно, однак ці позовні
вимоги судом вирішено шляхом ухвалення
додаткового рішення.

У п. 20 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18 грудня 2009
р. № 14 «Про судове рішення у цивільній
справі» у разі скасування рішення у
справі ухвалене додаткове рішення
втрачає силу.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку про скасування
рішення суду першої інстанції і
додаткового рішення, та ухвалення
нового рішення про задоволення позову
про стягнення грошових коштів в сумі,
визначеній судом першої інстанції і
яка не оспорюється, та відмову в позові
про накладення стягнення на спадкове
майно.

Стягнута судом сума не перевищує
вартість спадкового майна, яка
встановлена висновком про вартість
(а.с.59-60).

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції (ч.1 ст.303 ЦПК України).

В апеляційній скарзі відповідач
посилається на сумніви щодо написання
розписок спадкодавцем та не
погоджується з вартістю спадкового
майна.

Відповідно до ч.1 і ч.3 ст.10 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підстави своїх вимог та
заперечень, надавши докази відповідно
до вимог статей 57-60 ЦПК. Обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ч.2 ст.59 ЦК України).
Доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях (ст.60 ЦПК України).

Зазначені норми права
роз'яснювалися сторонам судом першої
інстанції. В засіданні апеляційного
суду 26 березня 2014 року сторонам
роз'яснено ч.4 ст.10 ЦПК України , зокрема,
сторони попереджалися про наслідки
вчинення чи невчинення процесуальних
дій, зокрема, щодо подання доказів,
клопотань про призначення
почеркознавчої експертизи, експертизи
щодо вартості спадкового майна, в
зв'язку з чим в засіданні апеляційного
суду оголошувалася перерва до 09 квітня
2014 року (а.с.184-185), однак клопотання або
належні та допустимі докази на
підтвердження доводів апеляційної
скарги не надійшли.

Не ґрунтуються на законі також
доводи апеляційної скарги про
неможливість вирішення питання про
борги спадкодавця до отримання
спадкоємцями свідоцтва про право на
спадщину.

У п. 27 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
р. № 7 «Про судову практику у справах
про спадкування» роз'яснено, що
отримання спадкоємцем, який прийняв
спадщину, свідоцтва про право на
спадщину відповідно до статті 1296 ЦК є
правом, а не обов'язком спадкоємця. Якщо
спадкоємець прийняв спадщину стосовно
нерухомого майна, але зволікає з
виконанням обов'язку, передбаченого
статтею 1297 ЦК, зокрема, з метою ухилення
від погашення боргів спадкодавця,
кредитор має право звернутися до нього
з вимогою про погашення заборгованості
спадкодавця.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з
ОСОБА_2, як законного представника
ОСОБА_4, на користь позивача підлягають
до стягнення судові витрати в сумі 399
грн.65 коп.

На підставі викладеного,
керуючись п.2 ч.1 ст.307, ст.309, ч.2 ст.314,
ст.316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Скасувати рішення Кіровського
районного суду м.Кіровограда від 17
грудня 2013 року та додаткове рішення
Кіровського районного суду
м.Кіровограда від 05 лютого 2014 року.

Позов ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2, як з законного
представника ОСОБА_4, спадкоємця
ОСОБА_5,який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на
користь ОСОБА_3 39965 грн. та судові
витрати 399 грн.65 коп.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий суддя:

судді: