Справа № 2-1417/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2014 року Солом'янський районний
суд м. Києва в складі :

головуючого - судді Кізюн Л.І.

при секретарі: Слепусі О.П.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
Головне управління юстиції у м. Києві,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Триєс і К»,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Лімар», про визнання
права власності на спадкове майно та
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Товариства з
обмеженою відповідальністю «Лімар»,
третя особа: Приватне підприємство
«Гулшан», про визнання права власності
на частку у майні, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду
позовом до ОСОБА_2, треті особи:
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
Головне управління юстиції у м. Києві,
про визнання права власності на
спадкове майно, у якому просив визнати
за ним у порядку спадкування після
померлої ОСОБА_4 право власності на
нежитловий будинок по АДРЕСА_1,
квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3,
автомобіль Мерседес, д.н. НОМЕР_1. Також
позивач просив визнати за ним право
власності на частку у розмірі 50% в
статутному капіталі ТОВ «Триєс і К» та
частку у розмірі 50% в статутному
капіталі ТОВ «Лімар».

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначив, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_4, він, як син померлої, звернулася
до приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3 з
заявою про прийняття спадщини.

Однак, йому було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину, у
зв'язку з тим, що ОСОБА_2 звернулася до
нотаріуса з заявою про зупинення
видачі свідоцтва про право на спадщину.

Оскільки його право на спадщину не
визнається відповідачем, то позивач
змушений звернутися з позовом до суду.

Пізніше позивач ОСОБА_1 уточнив позовні
вимоги, просив визнати за ним у порядку
спадкування після померлої ОСОБА_4
право власності на нежитловий будинок
по АДРЕСА_1, загальною площею 547, 6 кв.м.,
квартири АДРЕСА_2, та АДРЕСА_3,
автомобіль Мерседес, д.н. НОМЕР_1. Також
позивач просив визнати за ним право
власності на частку у розмірі 50% в
статутному капіталі ТОВ «Триєс і К» та
частку у розмірі 50% в статутному
капіталі ТОВ «Лімар»

Ухвалою суду від 14 січня 2014 року у
якості третіх осіб у справі залучено
ТОВ «Триєс і К» та ТОВ «Лімар».

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною
заявою до ОСОБА_1, ТОВ «Лімар» про
визнання права власності на частку у
майні, у якому просила визнати
недійсним договір поставки №4 від 26
липня 2007 року між ТОВ «Лімар» та ПП
«Гулшан» кухонного обладнання, визнати
недійсною угоду купівлі-продажу
автомобіля Мерседес, д.н. НОМЕР_1 від 20
квітня 2013 року та визнати за нею право
власності на частку у майні померлої
ОСОБА_4 - нежитловому будинку по
АДРЕСА_1, та автомобілі Мерседес, д.н.
НОМЕР_1 у розмірі 50%, що складає 952 944, 37
грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
ОСОБА_2 зазначала, що нежитлове
приміщення по АДРЕСА_1 було передано
ТОВ «Лімар» ОСОБА_4 за мировою угодою,
затвердженою ухвалою Солом'янського
районного суду м. Києва від 09 лютого 2011
року у зв'язку з стягненням ОСОБА_4 з ТОВ
«Лімар» боргу, оплаченого нею ПП
«Гулшан».

Автомобіль Мерседес, д.н. НОМЕР_1, 20
квітня 2010 року ТОВ «Лімар» продало
ОСОБА_4 через регіональну товарну біржу
«Універсальна».

Позивач вважала, що таким чином діями
директора ТОВ «Лімар» ОСОБА_1 ОСОБА_5,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, заповівши усе
майно їй (ОСОБА_2), був позбавлений своєї
частки у нежитловому приміщенні у
розмірі 50%, що складає 879 728, 50 грн. та у
автомобілі у розмірі 50%, що складає 73 215,
87 грн.

ОСОБА_2 зазначала, що вона є єдиною
спадкоємицею після смерті ОСОБА_5 на
частку у статутному капіталі ТОВ
«Лімар» у розмірі 50%, а тому, просила
визнати за нею право власності на
частку у нежитловому приміщенні та
автомобілі у розмірі 50%, що становить 952
944, 37 грн., якої був позбавлений ОСОБА_5,
оскільки вона перейшла у власність
ОСОБА_4

Ухвалою суду від 03 лютого 2014 року у
якості третьої особи у справі було
залучено Приватне підприємство
«Гулшан».

04 лютого 2014 року в порядку статті 31 ЦПК
України позивач ОСОБА_2 подала до суду
заяву про зменшення позовних вимог,
просила розглядати справу лише в
рамках позовних вимог, викладених у цій
заяві, та визнати за нею право
власності на частку у майні померлої
ОСОБА_4 - нежитловому будинку по
АДРЕСА_1, та автомобілі Мерседес, д.н.
НОМЕР_1 у розмірі 50%, що складає 952 944, 37
грн., стягнути з ОСОБА_1 на її користь
зазначену суму як частку вартості
майна. Також просила стягнути з
відповідачів на її користь судові
витрати.

Ухвалою суду від 06 березня 2014 року
позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті
особи: приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
Головне управління юстиції у м. Києві,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Триєс і К»,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Лімар», про визнання
права власності на спадкове майно в
частині позовних вимог про визнання
права власності на нежитловий будинок
по АДРЕСА_1, та автомобіль Мерседес, д.н.
НОМЕР_1 було об'єднано в одне
провадження з позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лімар», третя особа:
Приватне підприємство «Гулшан», про
визнання права власності на частку у
майні, а позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті
особи: приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
Головне управління юстиції у м. Києві,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Триєс і К»,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Лімар», про визнання
права власності на спадкове майно в
частині позовних вимог про визнання
права власності на квартири АДРЕСА_2 та
АДРЕСА_3, частку у розмірі 50% в
статутному капіталі ТОВ «Триєс і К» та
частку у розмірі 50% в статутному
капіталі ТОВ «Лімар» - виділено в
окреме провадження.

Позивач ОСОБА_1 та його представник у
судовому засіданні підтримали позов
ОСОБА_1 та просили його задовольнити,
посилаючись на викладені у позовній
заяві обставини. У позові ОСОБА_2
просили відмовити, посилаючись на його
необґрунтованість та безпідставність.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
підтримала свої позовні вимоги,
викладені у заяві про зменшення
позовних вимог, та просила позов
задовольнити. Вважала, що позов ОСОБА_1
підлягає частковому задоволенню,
оскільки він має право лише на 50%
спадкового майна, що належало ОСОБА_4

Представник третіх осіб ТОВ «Лімар»
(відповідача за позовом ОСОБА_2) та ТОВ
«Триєс і К» у судовому засіданні позов
ОСОБА_2 не визнав, вважав його
безпідставним, та підтримав позовні
вимоги ОСОБА_1

Третя особа - приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 просив розглядати справу
за його відсутності.

Від третьої особи Головного управління
юстиції у м. Києві до суду надійшли
пояснення, в яких третя особа просила
розглядати справу за відсутності її
представника.

Представник третьої особи ПП «Гулшан»
у судове засідання не з'явився, хоча
належним чином був повідомлений про
день, час і місце розгляду справи.

Суд, заслухавши сторін та
представників сторін і третьої особи,
вивчивши матеріали справи, вважає, що
позов ОСОБА_1 підлягає частковому
задоволенню, а у позові ОСОБА_2 потрібно
відмовити, з таких підстав.

Так, згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього кодексу.

Згідно з вимогами статті 214 ЦПК під час
ухвалення рішення суд вирішує, чи мали
місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи; які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин.

Судом встановлено, що ухвалою
Солом'янського районного суду м. Києва
від 09 лютого 2011 року визнано мирову
угоду, укладену між сторонами
виконавчого провадження з
добровільного виконання рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 16 вересня 2010 року про стягнення з
ТОВ «ЛІМАР» на користь ОСОБА_4
заборгованості у розмірі 1 759 457,00 грн.,
за умовами якої: ТОВ «ЛІМАР» передає, а
ОСОБА_4 приймає нежитловий будинок
(приміщення) за адресою: АДРЕСА_1 в
рахунок погашення боргових зобов'язань
ТОВ «ЛІМАР» в розмірі 1 666 607,00 грн.,
оціненої відповідно до експертизи від
22 червня 2010 року (том 1 а.с. а.с.11-12).

Згідно Витягу про державну реєстрацію
прав № 34056603 від 08 травня 2012 року
нежитловий будинок АДРЕСА_1, належить
на праві власності ОСОБА_4 (том 1 а.с. 14).

З даних свідоцтва про право власності,
виданого 05 березня 2002 року, нежила
споруда - павільйон з літнім
майданчиком - кафе, площею 190.100 кв.м.,
який розташований в АДРЕСА_1, належить
Товариству з обмеженою
відповідальністю «ЛІМАР» (том 1 а.с. 70).

З відповіді Київського міського бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна від 11 липня 2013 року №
15385 (И-2013) видно, що згідно з даними Бюро
первинна реєстрація права власності
нежилої споруди-павільйон з літнім
майданчиком - кафе - заг.пл. 190.1 кв.м. за
адресою АДРЕСА_1 була проведена за ТОВ
«Лімар» на підставі свідоцтва про
право власності видане 05.03.2002 року. Від
ТОВ «Лімар» право власності на
нежитловий будинок (літ. Г) перейшло до
ОСОБА_4 на підставі мирової угоди,
затвердженої ухвалою Солом'янського
районного суду м. Києва від 09.02.2011 року.
Перереєстровано. Право власності на
нежитловий будинок (літ. Г)
зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі
мирової угоди, затвердженої ухвалою
Солом'янського районного суду м. Києва
від 09.02.2011 року та ухвали Солом'янського
районного суду м. Києва від 26.03.2012 року
(том 2 а.с. а.с. 38-39).

Згідно з даними технічного паспорта на
нежитловий будинок (приміщення)
нежитловий будинок (приміщення) за
адресою: АДРЕСА_1 було переплановано та
реконструйовано (том 1 а.с.а.с. 109- 115).
Разом з тим, в технічному паспорті
відсутні відомості про перереєстрацію
площ будівлі.

Як вбачається з угоди купівлі-продажу
від 20 квітня 2010 року, автомобіль
Мерседес, д.н. НОМЕР_1, ТОВ «Лімар»
продало ОСОБА_4 через регіональну
товарну біржу «Універсальна» (том. 1 а.с.
а.с. 83-84).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу за ОСОБА_4 12
листопада 2010 року було зареєстровано
транспортний засіб марки «Мерседес
Бенц», 2002 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 (том
3 а.с. 60).

Відповідно до даних свідоцтва про
смерть, виданого ІНФОРМАЦІЯ_1 Відділом
реєстрації смерті у м. Києві, ОСОБА_5
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 2 а.с. 14).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
16 листопада 2014 року було задоволено
позов ОСОБА_2 до ТОВ «ЛІМАР», треті
особи: ОСОБА_1, ГУЮ у м. Києві, приватний
нотаріус КМНО ОСОБА_8, ОСОБА_9, про
визнання права власності на частку у
статутному капіталі, та визнано за
ОСОБА_2 право власності на частку
статутного капіталу ТОВ «ЛІМАР»,
вартістю 25 000 грн., що складає 50% розміру
статутного капіталу, в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 1
а.с.а.с.153-155).

ОСОБА_4, згідно із даними свідоцтва про
смерть, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (том 1 а.с.
24).

З даних свідоцтва про народження
встановлено, що батьком ОСОБА_1 є
ОСОБА_10, а матір'ю - ОСОБА_11 (том. 1 а.с.25).

30 травня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
приватного нотаріуса ОСОБА_3 з заявою
про прийняття спадщини після померлої
ОСОБА_4 (том 3 а.с.3).

Заявою від 23 квітня 2013 року,
посвідченою приватним нотаріусом КМНО
ОСОБА_12, ОСОБА_13 відмовилася від
спадщини, яка залишилася після смерті
ОСОБА_4, та не заперечувала проти видачі
свідоцтва про право власності на
спадщину за законом на ім'я її сина - гр.
ОСОБА_1 (том 3 а.с. 18).

Заявою від 23 квітня 2013 року,
посвідченою приватним нотаріусом КМНО
ОСОБА_12, ОСОБА_14 відмовився від
спадщини, яка залишилася після смерті
ОСОБА_4, та не заперечував проти видачі
свідоцтва про право власності на
спадщину за законом на ім'я її сина -
ОСОБА_1 (том 3 а.с. 19).

Після смерті ОСОБА_4 приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 було
заведено спадкову справу №3/2013 до майна
померлої (том 3 а.с. а.с. 2-196).

З постанови приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 від 26 вересня 2013 року про
відмову у видачі свідоцтва про право на
спадщину видно, що видати свідоцтво про
право на спадщину на майно (а). частка в
Статутному капіталі ТОВ «ТРИЕС і К» (б).
частка в Статутному капіталі ТОВ
«ЛІМАР» (в). нежитловий будинок,
розміщений за адресою: АДРЕСА_1
легковий автомобіль Мерседес-Бенц
ML-270CDI державний номерний знак НОМЕР_1;
(д). двокімнатна квартира АДРЕСА_2, (е).
двокімнатна квартира АДРЕСА_3, немає
можливості, так як вчинення
нотаріальної дії зупиняється до
вирішення справи судом (том 3 а.с. 126).

Відповідно до ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Згідно з даними спадкової справи інші
особи з заявами про прийняття спадщини
після померлої ОСОБА_4 у шестимісячний
строк до нотаріальної контори не
зверталися.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способом захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути, серед іншого і
визнання права власності.

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання
його недійсним, неприйняття спадщини
або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі не охоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України в першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив та батьки.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 61 ЦПК України обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Право власності ОСОБА_4 на нежитлове
приміщення було визнано ухвалою суду,
що набрала законної сили.

Право власності ОСОБА_4 на автомобіль
виникло на підставі договору купівлі -
продажу.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Підстави набуття права власності
ОСОБА_4 на спірні нежитлове приміщення
та автомобіль не оспорювалося
відповідачем ОСОБА_2

Враховуючи викладене, суд вважає, що
підстав для задоволення позову ОСОБА_2
не вбачається, а позовні вимоги ОСОБА_1
є обґрунтованими.

Разом з тим, позивач ОСОБА_1 просить
визнати за ним право власності на
нежитловий будинок по АДРЕСА_1,
загальною площею 547, 6 кв.м., тоді як
матеріали справи містять
правовстановлюючі документи на
зазначене приміщення загальною площею
190,1 кв. м.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому
задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути
судовий збір у розмірі 3 441, 00 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 27, 31, 60, 61, 88, 209, 213-215
ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 384, 392, 1218, 1223, 1261
ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
Головне управління юстиції у м. Києві,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Триєс і К»,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Лімар», про визнання
права власності на спадкове майно -
задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за законом на
автомобіль Мерседес-Бенц ML-270CDI, 2002 року
випуску, державний номер НОМЕР_1, та
нежитловий будинок АДРЕСА_1 після
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4.

У решті позовних вимог - відмовити.

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Товариства з
обмеженою відповідальністю «Лімар»,
третя особа: Приватне підприємство
«Гулшан», про визнання права власності
на частку у майні - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 3 441 (три тисячі
чотириста сорок одна) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
м. Києва через районний суд. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Л.І. Кізюн