Справа № 2-816/11 Провадження №
22-ц/772/845/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Дедов С.М.Категорія:
20Доповідач: Ковальчук О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2014 р. м. ВінницяКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Вінницької
області в складі :

головуючого: Ковальчука О.В.,

суддів : Медяного В.М.,
Нікушина В.П.

при секретарі : Агеєвій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Апеляційного суду Вінницької області
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, за участю третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмету спору, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання договорів купівлі-продажу
недійсними,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Гайсинського районного суду
Вінницької області від 28 січня 2014 року
у цій справі, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з вказаним позовом та просив суд
визнати недійсним укладений 18.03.2009 року
між ним та неповнолітньою ОСОБА_3,
діючою за згодою батьків ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, договір купівлі-продажу
незакінченого будівництва житлового
будинку з господарськими спорудами по
АДРЕСА_1 Гайсинського району
Вінницької області, а також визнати
недійсним укладений 18.03.2009 року між
цими ж особами договір купівлі-продажу
земельної ділянки (кадастровий №
:04:005:0071) площею 0,2335 га,
розташованої по АДРЕСА_1 Гайсинського
району Вінницької області та
призначеної для будівництва й
обслуговування житлового будинку.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що
вказана недобудова та земельна ділянка
належали ОСОБА_2 на праві власності до
їх відчуження відповідачці у справі. За
спільною домовленість між позивачем та
третіми особами у справі ОСОБА_2 мав
передати безкоштовно відповідачці
ОСОБА_3 незакінчене будівництво
зазначеного вище нерухомого майна, а
вона, в свою чергу, за допомогою
батьків, мала здійснювати за ним
догляд, як за особою похилого віку,
тобто вони домовились укласти договір
довічного утримання. 17.03.2009 року, на
передодні укладення цього договору він
зустрівся з ОСОБА_4 у нього вдома, де
вжив велику кількість алкогольних
напоїв, а 18.03.2009 року до нього
зателефонувала ОСОБА_5 та сказала, що
треба їхати до нотаріуса в м. Гайсин.

У нотаріальній конторі було укладено
спірні договори, але позивач зазначив,
що не розумів їх суть, оскільки дуже
погано себе почував після вжиття
напередодні великої кількості
алкоголю та не міг прочитати текс цих
правочинів, тому що не взяв із собою
окулярів.

Про те, що із позивачем було укладено
саме договори купівлі-продажу він
дізнався лише в липні 2009 року, після
того як сім'я ОСОБА_5 відмовилась йому
допомагати по господарству і він
вирішив розірвати договір довічного
утримання, який як він вважав з ним
укладався. Зі змісту договорів ОСОБА_2
дізнався, що покупець сплатив йому
відповідні суми грошей за продане ним
майно, однак жодних грошових коштів
позивач від сім'ї ОСОБА_5 не отримував.
Крім того, за попередньої домовленістю
вони і не повинні були їх сплачувати, а
тільки мали допомагати вести
господарство позивача та доглядати за
ним.

ОСОБА_2 зазначив, що на даний час
фактична передача вказаного майна
відповідачу не відбулась, оскільки
позивач продовжує проживати і
користуватися як незавершеним
будівництвом будинку, так і земельною
ділянкою.

Посилаючись на викладені обставини та
статті 203, 233, 235 ЦК України, позивач
просив задовольнити його позов.

Рішенням Гайсинського районного суду
Вінницької області від 28 січня 2014 року
у задоволенні вказаних позовних вимог -
відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням,
позивач, посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального права, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, недоведеність обставин, що
мають значення для справи, в
апеляційній скарзі просить
оскаржуване рішення скасувати та
ухвалити нове, яким його позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні в суді
апеляційної інстанції позивач та його
представник ОСОБА_6 підтримали
апеляційну скаргу та просили її
задовольнити. Відповідач, її
представник ОСОБА_7 та треті особи у
справі заперечили проти задоволення
скарги, оскільки оскаржуване рішення
вважають законним та обґрунтованим.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду залишити без
змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може буди скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятись у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦПК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою ст. 203 цього Кодексу.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ст. 744 ЦК України за
договором довічного утримання
(догляду) одна сторона (відчужувач)
передає другій стороні (набувачеві) у
власність житловий будинок, квартиру
або їх частину, інше нерухоме майно або
рухоме майно, яке має значну цінність,
взамін чого набувач зобов'язується
забезпечувати відчужувача утриманням
та (або) доглядом довічного утримання.

Статтею 233 ЦК України передбачено, що
правочин, який вчинено особою під
впливом тяжкої для неї обставини і на
вкрай невигідних умовах, може бути
визнаний судом недійсним незалежно від
того, хто був ініціатором такого
правочину.

Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним
є правочин, який вчинено сторонами для
приховання іншого правочину, який вони
насправді вчинили. Якщо буде
встановлено, що правочин був вчинений
сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили,
відносини сторін регулюються
правилами щодо правочину, який сторони
насправді вчинили.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсним» роз'яснено, що правочин може
бути визнаний судом недійсним на
підставі статті 233 ЦК, якщо його вчинено
особою під впливом тяжкої для неї
обставини і на вкрай невигідних умовах,
чим друга сторона правочину
скористалася. Тяжкими обставинами
можуть бути тяжка хвороба особи, членів
її сім'ї чи родичів, смерть
годувальника, загроза втратити житло
чи загроза банкрутства та інші
обставини, для усунення або зменшення
яких необхідно укласти такий правочин.
Особа (фізична чи юридична) має вчиняти
такий правочин добровільно, без
наявності насильства, обману чи
помилки. Особа, яка оскаржує правочин,
має довести, що за відсутності тяжкої
обставини правочин не було б вчинено
взагалі або вчинено не на таких умовах.

У п. 25 цієї постанови Пленуму ВСУ
зазначено, що за удаваним правочином
(ст. 235 ЦК) сторони умисно оформляють
один правочин, але між ними насправді
встановлюються інші правовідносини. На
відміну від фіктивного правочину, за
удаваним правочином права та обов'язки
сторін виникають, але не ті, що
випливають зі змісту правочину.
Встановивши під час розгляду справи, що
правочин вчинено з метою приховати
інший правочин, суд на підставі ст. 235 ЦК
має визнати, що сторонами вчинено саме
цей правочин, та вирішити спір із
застосуванням норм, що регулюють цей
правочин. Якщо правочин, який насправді
вчинено, суперечить закону, суд ухвалює
рішення про встановлення його
нікчемності або про визнання його
недійсним. До удаваних правочинів
наслідки недійсності, передбачені ст.
216 ЦК, можуть застосовуватися тільки у
випадку, коли правочин, який сторони
насправді вчинили, є нікчемним або суд
визнає його недійсним як оспорюваний.

Відповідно до ст. ст. 10, 57, 60 ЦПК України
суд вирішує цивільно-правовий спір на
засадах змагальності, кожна сторона
зобов'язана доказами довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що 18.03.2009 року у
м. Гайсині Вінницької області у
приміщенні Гайсинської державної
нотаріальної кантори ОСОБА_2 та на той
час неповнолітня ОСОБА_3 у присутності
та за згодою її батьків ОСОБА_4 і ОСОБА_5
уклали договір купівлі-продажу
незакінченого будівництвом житлового
будинку з господарськими спорудами по
АДРЕСА_1 Гайсинського району
Вінницької області (а.с. 9 т. 1). За цим
договором «продавець» ОСОБА_2 передав у
власність «покупцеві» ОСОБА_3 належний
йому вказаний незакінченим
будівництвом житловий будинок з
господарськими спорудами, а
«покупець» ОСОБА_3 прийняла у власність
вказане нерухоме майно та сплатила до
підписання цього договору 45000 грн.

Того ж дня, у тій же нотаріальні
канторі, між тими ж особами було
укладено договір купівлі-продажу
земельної ділянки кадастровий №
:04:005:0071, площею 0,2335 га,
розташованої по АДРЕСА_1 Гайсинського
району Вінницької області й
призначеної для будівництва та
обслуговування житлового будинку (а.с.
10 т. 1). За цим договором «продавець»
ОСОБА_2 передав у власність «покупцеві»
ОСОБА_3 належну йому вказану земельну
ділянку, а «покупець» ОСОБА_3 прийняла у
власність вказане нерухоме майно та
сплатила до підписання цього договору
38000 грн.

Вказані договори були нотаріально
посвідчені 18.03.2009 року держаним
нотаріусом Гайсинської державної
нотаріальної кантори Кобилянською О.А.,
в присутності якої сторони їх
підписали. Нотаріусом особи сторін
договорів було встановлено, їх
дієздатність і повноваження -
перевірено. Крім того, нотаріусом у
договорах купівлі-продажу засвідчено,
що сторони діяли добровільно і
перебували при здоровому розумі і
ясній пам'яті, розуміли значення своїх
дій, мали за мету реальне настання
правових наслідків від укладених
правочинів купівлі-продажу та були
попередньо ознайомлені нотаріусом із
вимогами цивільного законодавства
щодо недійсності правочинів.

29.04.2009 року Гайсинське МБТІ
зареєструвало право власності ОСОБА_3
на вказаний незакінчений будівництвом
житловий будинок.

Встановивши, що позивач не довів тих
обставин на які він посилався як на
підстави своїх вимог, суд, керуючись
наведеними нормами матеріального
права, дійшов вірного висновку про
відмову у задоволенні його позовних
вимог за їх недоведеністю. При цьому
суд на виконання положень статей 212, 215
ЦПК України зазначив у рішенні мотиви,
з яких вважав встановленою відсутність
фактів, якими обґрунтовано вимоги
позивача, чому він взяв до уваги одні
докази і відхилив інші, застосував
вказані нормативно-правові акти.

Усі доводи апеляційної скарги
ґрунтуються на іншому тлумаченні
вказаних норм права та на іншій оцінці
доказів, ніж зроблена судом, однак
висновків суду вони не спростовують.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги і
зміст оскаржуваного судового рішення
не дають підстав для висновку про його
незаконність та необґрунтованість, а
тому відповідно до положень ст. 308 ЦПК
України апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід
відхилити, а рішення Гайсинського
районного суду Вінницької області від
28 січня 2014 року - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 308, 314, 315, 319, 324, 325 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити,
рішення Гайсинського районного суду
Вінницької області від 28 січня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення. На ухвалу може бути
подана касаційна скарга до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий :
О.В. Ковальчук

Судді :
В.М. Медяний

В.П. Нікушин