Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1978/14
Головуючий у 1 інстанції
Доповідач: Бєлка В.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Каракуші К.В.

Глазкової
О.Г.

При секретарі: Остащенко
О.В.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 6 березня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції про
звільнення від сплати заборгованості
по сплаті аліментів,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з зазначеним позовом посилаючись
на те, що рішенням Ленінського
районного суду м. Запоріжжя від 13.04.2009
року з нього стягнуто аліменти на
користь відповідача на утримання сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку
щомісячно, починаючи з 31.03.2009 року до
досягненням дитиною повноліття.

Відповідач лише у вересні 2013 року
отримала виконавчий лист і 26.09.2013 року
звернулась до виконавчої служби із
заявою про примусове його виконання і
стягнення аліментів за минулий період,
з січня 2012 року.

На підставі вказаної заяви було
відкрито виконавче провадження. 7.11.2013
року державним виконавцем було
надіслано за місцем його роботи
постанову про звернення стягнення на
заробітну плату у тому числі і на
погашення заборгованості яка складає 20
місяців.

Вважаючи, що державним виконавцем
безпідставно прийнято рішення про
стягнення зазначеної заборгованості
по сплаті аліментів, просив суд
звільнити його від її сплати, оскільки
відповідач на користь якої присуджені
аліменти, без поважних причин не
отримувала виконавчий лист та не
пред'являла його до виконання.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 6 березня 2014 року позов
задоволено частково.

Звільнено ОСОБА_4 від сплати
заборгованості по аліментам, які
утворилась з січня 2012 року по вересень
2013 року і відповідно до постанови
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції станом на
1.11.2013 року складає 20 місяців.

В іншій частині позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає,
що рішення суду постановлено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким у
задоволенні позову відмовити.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
осіб, що з'явилися, вивчивши апеляційну
скаргу та матеріали справи, колегія
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон їх
регулює.

Судом встановлено і підтверджено
матеріалами справи, що сторони
перебували у шлюбі з 15.09.2006 року, який
розірвано рішенням Ленінського
районного суду м. Запоріжжя від 15.07.2013
року. Від шлюбу сторони мають сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 13.04.2009 року з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 на утримання сина,
стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини
всіх видів заробітку щомісячно,
починаючи з 31.03.2009 року до досягнення
дитиною повноліття.

16.08.2013 року ОСОБА_3 звернулась до
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя із заявою про видачу
виконавчого листа про стягнення
аліментів. 20.08.2013 року ОСОБА_3 подала до
суду додаткову заяву про те, що раніше
вона виконавчий лист не отримувала і
19.09.2013 року судом їй було видано
виконавчий лист.

27.09.2013 року ОСОБА_3 звернулась до
Ленінського відділу державної
виконавчої служби із заявою про
прийняття виконавчого листа до
виконання у якій також зазначила, що
аліменти слід нараховувати за минулий
час з січня 2012 року.

Виконавче провадження було відкрито
30.09.2013 року, виконавчий лист було
направлено за місцем роботи боржника з
вказівкою про нарахування
заборгованості за 20 місяців, при цьому
суду не було надано розрахунок
заборгованості за вказані місяці.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_3
зазначила, що виконавчий лист про
стягнення аліментів, вона не
пред'являла, оскільки намагалась
зберегти сім'ю, інших причин щодо
виникнення заборгованості відповідач
не зазначила.

З урахуванням викладеного, суд дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
зазначена причина відповідачем є не
поважною в розумінні ч. 3 ст. 197 СК
України і ухвалив правильне рішення
про задоволення позову в цій частині.

Разом з тим, суд правильно відмовив у
задоволенні таких вимог до виконавчої
служби, оскільки вона таким правом не
наділена.

Доводи апеляційної скарги не містять
інших посилань, які суд не взяв до
уваги.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 6 березня 2014 року по цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: