Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

17 квітня 2014 року Ворошиловський
районний суд м. Донецька у складі:

головуючого - судді Алтухової О.С.,

секретар -Ніколенко Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецьку
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості, -

встановив:

Позивач Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«Приватбанк» звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_1 та просили стягнути з
відповідача заборгованість за
договором №б/н від 29.08.2006 року в розмірі
30598,25 грн., яка виникла через неналежне
виконання відповідачем взятих на себе
зобов'язань за кредитним договором.

В судове засідання представник
позивача не з'явилась, надала заяву про
розгляд справи за її відсутності,
підтримала вимоги позову та просила
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. Заперечувала проти
застосування строків позовної
давності.

Відповідач в судове засідання не
з'явився. Надав до суду заяву про
застосування строків позовної
давності.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобовязаний сплачувати
проценти, розмір яких встановлюється
договором, законом або іншим актом
цивільного законодавства.

Як встановлено судом, відповідно до
укладеного договору № б/н від 29.08.2006
року ОСОБА_1 29.08.2006 р. отримав кредит у
розмірі 250,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36,00 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом. Строк дії картки
відповідно до п.9.12 умов та правил
надання банківських послуг зазначений
12 місяців, тобто до 29.08.2007 року.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Оскільки за домовленістю сторін
позовна давність збільшена не була, то
вказаних правовідносин необхідно
застосовувати саме трирічний строк
позовної давності.

Позивач звернувся до суду із позовною
заявою до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості 02.12.2013 року, тобто після
спливу трирічного строку позовної
давності.

Згідно ч.3,4,5 ст. 267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише
за заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові. Якщо суд визнає
поважними причини пропущення
позовної давності, порушене право
підлягає захисту.

Відповідачем було заявлено про
застосування позовної давності.
Позивачем не надано до суду будь-якого
доказу на підтвердження поважності
причини пропуску позовної давності, а
тому підстав для захисту порушеного
права суд не вбачає.

Крім того, вказана позицію повністю
узгоджується з висловленою Верховним
Судом України правовою позицією у
своїй постанові від 20 листопада 2013 року
№ 6-126цс13.

На підставі ст. ст. 525, 526, 530, 536, 625 ЦК
України та керуючись ст. ст. 5, 60, 88, 213, 214,
215, 224 ЦПК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Донецької області
через Ворошиловський районний суд м.
Донецька протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Ворошиловського

районного суду м. Донецька

О.С.Алтухова