22-ц/775/307/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Сараєв І.А.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого Песоцької Л.І.

Мальцевої Є.Є., Ткаченко Т.Б.

при секретарі Бєльченко Б.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі Донецької
області справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про стягнення аліментів на
утримання непрацездатної дружини за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне
рішення Приморського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
25 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з даним позовом. Вказувала на те,
що з 1995 року вона з відповідачем
перебувала повторно у зареєстрованому
шлюбі. Рішенням суду від 10 квітня 2013
року шлюб розірвано. Вона є
непрацездатною за віком і станом
здоров'я; у зв'язку хронічними
захворюваннями потребує лікування.
Розмір її пенсії становить 997 грн. і цих
коштів недостатньо для лікування та
проживання. Відповідач у добровільному
порядку допомогу на її утримання не
надає. Посилаючись на зазначені
обставини, позивач просила стягнути з
відповідача на її утримання 1/4 частину
усіх видів його заробітку щомісячно.

Заочним рішенням Приморського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 25 жовтня 2013 року
позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_4
аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі
? частини усіх видів його заробітку
щомісячно, починаючи з 23 травня 2013 року,
і судовий збір на користь держави в
розмірі 229,40 грн.

Ухвалою того ж суду від 17 січня 2014 року
у задоволені заяви ОСОБА_4 про перегляд
заочного рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального та матеріального права,
просить рішення суду змінити, зменшити
розмір аліментів до 500 грн. і стягувати
аліменти до досягнення ним 27 липня 2016
року пенсійного віку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
ОСОБА_4 і його представника ОСОБА_5, які
підтримали апеляційну скаргу,
пояснення ОСОБА_3, яка заперечували
проти скарги, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково з
таких підстав.

Судом встановлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з 24
лютого 1995 року.

Задовольняючи позов і стягуючи з
відповідача на утримання позивачки
аліменти в розмірі ? частини його
заробітку, суд виходив з того, що
позивачка потребує майнової допомоги і
відповідач має можливість надавати
таку допомогу. Проте, повністю з
висновком суду погодитись не можна.

Згідно з ч. ч. 1 - 4 ст. 75 Сімейного Кодексу
України дружина, чоловік повинні
матеріально підтримувати один одного.
Право на утримання (аліменти) має той із
подружжя, який є непрацездатним,
потребує матеріальної допомоги, за
умови, що другий із подружжя може
надавати матеріальну допомогу.
Непрацездатним вважається той із
подружжя, який досяг пенсійного віку,
встановленого законом, або є інвалідом
I, II чи III групи. Один із подружжя є таким,
що потребує матеріальної допомоги,
якщо заробітна плата, пенсія, доходи
від використання його майна, інші
доходи не забезпечують йому
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Встановлено, що сторони знаходились у
шлюбі з 1995 року, який було розірвано
рішенням Приморського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
10 квітня 2013 року, мають доньку, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка працює в управлінні
праці та соціального захисту населення
Приморського району міста Маріуполя і
з 28 жовтня 2013 року знаходиться у
відпустці по догляду за сином, ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення ним
трирічного віку.

Згідно з даними довідки управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі міста Маріуполя
ОСОБА_3 отримує пенсію за віком в
розмірі 997,99 грн. (а.с.28).

З медичних документів вбачається, що
вона страждає рядом хронічних
захворювань, у зв'язку з якими
знаходиться на диспансерному обліку,
перенесла декілька операцій, потребує
лікування, обстеження та консультацій
(а.с. 8-13), у зв'язку з чим несе витрати на
лікування.

Згідно з даними довідки МСЕК з 10 січня
2014 року позивачці встановлена третя
група інвалідності у зв'язку із
загальним захворюванням.

ОСОБА_4 працює і з 1 січня 2014 року його
оклад становить 5030,30 грн.,
непрацездатних та неповнолітніх осіб
на його утриманні немає.

Відповідно до ст. 80 Сімейного Кодексу
України аліменти присуджуються одному
з подружжя у частці від заробітку
(доходу) другого з подружжя і (або) у
твердій грошовій сумі. Розмір
аліментів одному з подружжя суд
визначає з урахуванням можливості
одержання утримання від повнолітніх
дочки, сина, батьків та з урахуванням
інших обставин, що мають істотне
значення. Розмір аліментів, визначений
судом, може бути згодом змінений за
рішенням суду за позовною заявою
платника або одержувача аліментів у
разі зміни їхнього матеріального і
(або) сімейного стану.

Заперечуючи проти визначеного судом
розміру аліментів і погоджуючись
сплачувати по 500 грн. щомісячно,
відповідач посилався на те, що
заробітна плата є основним його
доходом, крім іншого, він несе витрати
на лікування у зв'язку з наявністю
хронічних захворювань та на житло,
оскільки належний йому житловий
будинок подарував позивачці та їх
доньці.

У підтвердження доводів відповідачем
надана виписка з медичної карти, з якої
вбачається, що у зв'язку з хронічними
захворюваннями він знаходиться на
диспансерному обліку і проходить
лікування (а.с. 55). Згідно договору
дарування від 02 жовтня 2009 року ОСОБА_4
подарував належний йому на підставі
свідоцтва про право на спадщину
житловий будинок позивачці та своїй
доньці.

У рішенні судом не наведено
обґрунтування стягнення аліментів у
розмірі ? частини заробітку
відповідача.

Проте, з урахуванням конкретних
обставин справи, стану здоров'я та
майнового стану обох сторін, наявності
у сторін повнолітньої доньки, колегія
суддів вважає, що рішення суду в
частині розміру аліментів не
відповідає положенням ст. ст. 75, 80 СК
України і тому підлягає зміні зі
стягненням з відповідача на користь
позивачки аліментів в розмірі 1/8
частини його заробітку (доходу).

Проти визначення розміру аліментів у
твердій грошовій сумі позивач
заперечує і підстав для його
визначення у такій формі відповідачем
не наведено.

Законом не передбачено зазначення у
рішенні суду кінцевого моменту
стягнення аліментів одному з подружжя.
Тому доводи відповідача про зазначення
у рішенні про стягнення аліментів до
досягнення ним пенсійного віку,
неспроможні.

Зміна розміру аліментів або звільнення
від їх сплати можливе лише на підставі
окремого рішення суду при наявності
відповідних підстав.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів,

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Приморського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
25 жовтня 2013 року змінити в частині
розміру аліментів. Стягнути з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/8
частини усіх видів його заробітку
(доходу) щомісячно. В решті рішення суду
залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено протягом двадцяти днів з дня
набрання чинності безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Судді