Номер провадження: 22-ц/785/4306/14
Номер справи місцевого суду: 523/8135/13-ц
Головуючий у першій інстанції Гудіна
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Сегеди С.М.,

суддів:
Гайворонського С.П.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря Жус
І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
ухвалу Суворовського районного суду м.
Одеси від 7 лютого 2014 року про
залишення без розгляду позовної заяви
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Управління
архітектури та містобудування
Одеської міської ради про визнання
договору купівлі-продажу дійсним, про
визнання права власності на нежитлове
приміщення, треті особи: Прокуратура
Суворовського району м. Одеси,
Комунальне підприємство «Гідропарк
Лузанівка»,

встановила:

30 січня 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із зазначеним позовом, в якому
ставила питання про визнання договору
купівлі-продажу від 12.11.2012 року,
укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
дійсним, та визнання за нею права
власності на кафе-бар «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
загальною площею 55,9 кв.м., який
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що
12.11.2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у
присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6
була укладена розписка, згідно якої
ОСОБА_7 продала кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1»
ОСОБА_3 за 35000 дол. США (тридцять п'ять
тисяч доларів США), продала усі майнові
права на матеріали, котрі були
використані для будівництва кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1», дала згоду на
легалізацію об'єкта кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1»
у якості нерухомості, майнових
претензій до об'єкту «ІНФОРМАЦІЯ_1» не
мала. Право власності на вищевказане
кафе підтверджувалося договором
купівлі-продажу від 23.02.2008р,
посвідченого приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_8.

На протязі 2012 року позивач здійснила
реконструкцію кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1».

У 2013 році ОСОБА_3 звернулась до
Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області з вимогою про
затвердження декларації про
готовність об'єкта до експлуатації.
Однак жодної відповіді із Інспекцїі
Державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області отримано
не було.

15.04.2013 року позивачка повторно
звернулась до Інспекцїі Державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області з відповідною
вимогою, але також відповіді не
отримала.

Посилаючись на зазначені обставини,
просила її вимоги задовольнити.

Ухвалою Суворовського районного суду
м. Одеси від 07 лютого 2014 року позовна
заява ОСОБА_3 була залишена без
розгляду через повторну неявку
позивача у судове засідання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
ухвалу суду скасувати та постановити
нову ухвалу, якою визнати договір
купівлі-продажу від 12.11.2012 року,
укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
дійсним, та визнати за нею право
власності на кафе-бар «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
загальною площею 55,9 кв.м., який
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
посилаючись на те, що ухвала суду була
постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення, заслухавши
доповідача, доводи апеляційної скарги,
заперечень проти неї, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
часткового задоволення апеляційної
скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд
першої інстанції виходив із того, що
позивач ОСОБА_3 повторно не з'явилася в
судове засідання, при цьому була
належним чином повідомленою про час та
місце розгляду справи, про причини
неявки суд не повідомила, заяви про
розгляд справи в її відсутність до суду
не надходило, а тому у відповідності до
п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України її позовна
заява має бути залишена без розгляду.

Однак з таким висновком суду
погодитись не можна, з огляду на
наступне.

Так, про судове засідання, яке було
призначене на 20 грудня 2013 року, на 12.30
год. представник позивача ОСОБА_3 -
ОСОБА_9 дійсно був повідомлений
належним чином (а.с.111-звор.).

Однак, судове засідання в зазначений
день і час не відбулось, у зв'язку з
хворобою головуючого у справі судді, та
розгляд справи був відкладений на 07
лютого 2014 року, на 14.00 год. (а.с. 113-А).

При цьому, з'явились до суду чи ні у
вказаний день та час позивач ОСОБА_3 та
її представник ОСОБА_9, суд не
з'ясовував, у зв'язку з чим висновки
суду про те, що позивач та її
представник не з'явились до суду на 20
грудня 2013 року, є безпідставними і
необгрунтованими.

Крім того, як було вказано вище,
наступне судове засідання було
призначене на 07 лютого 2014 року, на 14.00
год., однак матеріали справи не містять
доказів про належне і завчасне
сповіщення позивача ОСОБА_3 та її
представника ОСОБА_9 про час і місце
судового засідання.

Разом з тим, в матеріалах справи
мається клопотання ОСОБА_9 про
відкладення розгляду справи, однак
воно не може бути прийнято судом до
уваги, оскільки надійшло до суду лише 10
лютого 2014 року, тобто після
постановлення оскаржуваної ухвали
(а.с.145).

Згідно ч.4 ст.74 ЦПК України судова
повістка про виклик повинна бути
вручена з таким розрахунком, щоб особи,
які викликаються, мали достатньо часу
для явки в суд і підготовки до участі в
судовому розгляді справи, але не
пізніше ніж за три дні до судового
засідання, а судова
повістка-повідомлення - завчасно.

Таким чином, Суворовським районним
судом м. Одеси було порушено дану норму
цивільно-процесуального законодавства
України, оскільки позивач ОСОБА_3 та її
представник ОСОБА_9 з поважних причин,
через неналежне повідомлення, не
з'явились в судове засідання,
призначене на 07 лютого 2014 року.

Зазначені доводи заявника апеляційної
скарги не спростовані матеріалами
справи.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК
України суд залишає заяву без розгляду
у разі, якщо належним чином
повідомлений позивач повторно не
з'явився в судове засідання, якщо від
нього не надійшла заява про розгляд
справи за його відсутності.

З огляду на викладене, та враховуючи, що
позивач ОСОБА_3 та її представник
ОСОБА_9 не були належним чином
повідомленими про час і місце судового
засідання, призначеного на 07 лютого 2014
року, суд не мав правових підстав для
залишення позову ОСОБА_3 без розгляду.

Крім викладеного, колегія суддів
вважає за необхідне зазначити, що
справа перебувала на розгляді суду
першої інстанції понад один рік, тобто
більше строку, передбаченого
цивільно-процесуальним
законодавством, а саме ст. 157 ЦПК
України.

Разом з тим, сторони давали пояснення
судові, матеріали справи свідчать про
те, що позивач не втратила інтересу до
вирішення спору, надавала суду
клопотання про залучення доказів до
матеріалів справи, про зміну позовних
вимог, про залучення до справи
належного відповідача, про вжиття
заходів забезпечення позову, у зв'язку
з чим, з метою недопущення порушення
прав позивачки на справедливий і
відкритий розгляд справи продовж
розумного строку, суд мав вирішити
питання щодо розгляду справи по суті
позовних вимог, а не про залишення
позову без розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що оскаржувана
ухвала суду є помилковою, доводи
апеляційної скарги її повністю
спростовують, у зв'язку з чим
апеляційну скаргу слід задовольнити
частково, ухвалу суду про залишення без
розгляду позовної заяви ОСОБА_3
скасувати, справу направити до того ж
суду першої інстанції для продовження
розгляду по суті позовних вимог.

Часткове задоволення апеляційної
скарги полягає у тому, що вимоги
заявника апеляційної скарги про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу та визнання за ОСОБА_3
права власності на кафе-бар
«ІНФОРМАЦІЯ_1», задоволенню не
підлягають, оскільки у відповідності
до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Враховуючи, що заявлені позовні вимоги
ОСОБА_3 не розглянуті судом першої
інстанції, а залишені без розгляду, суд
апеляційної інстанції позбавлений
можливості переглянути їх в
апеляційному порядку.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.4 ч.2 ст. 307, п.3.ч1.
ст. 312 ст.ст. 313 - 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Ухвалу Суворовського районного суду м.
Одеси 07 лютого 2014 року скасувати,
справу направити до суду першої
інстанції для продовження розгляду по
суті позовних вимог.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської
області: С.М.
Сегеда

С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко