Провадження № 22-ц/779/936/2014
Головуючий у 1 інстанції Ковалюк І. П.
Суддя-доповідач Горблянський Я.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого: Горблянського
Я.Д.

суддів: Пнівчук О.В.,
Соколовського В.М.

секретаря Турів О.М.

з участю: представника
апелянта - ОСОБА_2

представника
позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Київська Русь», ОСОБА_5 про
визнання договору поруки припиненим, -
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Київська Русь» на рішення
Івано-Франківського міського суду від
05 березня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

В серпні 2013 року ОСОБА_3 звернувся в суд
з позовом до ПАТ «Банк «Київська Русь»,
ОСОБА_5 про визнання припиненим
договору поруки №117-00-07-2/П-1 від 31.07.2007
року, мотивуючи тим, що банк не
звернувся до поручителя з вимогою про
виконання простроченого боржником
зобов'язання на протязі півроку з часу
настання такого права.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 05 березня 2014 року позов
задоволено. Визнано припиненим договір
поруки №117-00-07-2/П-1 від 31.07.2007 року,
укладений між ОСОБА_3 та АТ «Банк
«Київська Русь».

Вирішено питання стягнення з
відповідача судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням,
вважаючи його ухваленим за
неправильного застосування та
порушення норм матеріального права,
невідповідності висновків суду
обставинам справи, представник ПАТ
«Банк «Київська Русь» подав апеляційну
скаргу.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що висновок суду про те, що Банком
пропущено строк для пред'явлення
вимоги до поручителя ОСОБА_3 не
відповідає дійсності. Так, згідно умов
договору поруки банк повинен був
пред'явити позов до поручителя не
пізніше 31.01.2013 року. Як вбачається з
долучених до матеріалів справи копії
позовної заяви та рекомендованого
повідомлення про вручення поштового
відправлення, 25.01.2013 року ПАТ «Банк
«Київська Русь» вчасно звернувся з
позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Посилаючись на Постанову №5 Пленуму
Вищого Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.02.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» вказує, що
пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення йому вимоги про погашення
боргу так і пред'явлення позову.

Банк виконав умови ст.559 ЦК України та
п.4.3. Договору поруки і в межах 6-ти
місячного строку звернувся з позовом
до поручителя ОСОБА_3, а чинним
законодавством не передбачено, що
подана в строки позовна заява повинна
бути розглянута по суті з ухваленням
рішення.

За наведених доводів просить рішення
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників
сторін, оцінивши зібрані докази,
колегія суддів приходить до висновку
про відмову в задоволенні апеляційної
скарги.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; як розподілити між
сторонами судові витрати; чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Даним вимогам законодавства
оскаржуване рішення відповідає.

Так, як вірно встановлено судом, між ПАТ
«Банк «Київська Русь» (тоді АБ
«Київська Русь») та ОСОБА_5 31.07.2007 року
укладено кредитний договір №117-00-07-2,
відповідно до якого позичальник
отримав кредит в розмірі 100000 доларів
США зі сплатою 12% річних на строк до
30.07.2012 року.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між Кредитором
та ОСОБА_3 31.07.2007 року укладено договір
поруки №117-00-07-2/П-1 відповідно до п.п.2.1.
якого поручитель зобов'язався перед
кредитором відповідати солідарно у
повному обсязі за своєчасне та повне
виконання боржником ОСОБА_5
зобов'язання за кредитним договором.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 04.10.2013 року позов ПАТ «Банк
«Київська Русь» задоволено - стягнуто в
солідарному порядку з ОСОБА_5, ОСОБА_3 на
користь ПАТ «Банк «Київська Русь» 522459,98
коп. заборгованості за кредитним
договором. Рішенням Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 05.11.2013
року рішення Івано-Франківського
міського суду від 04.10.2013 року в частині
задоволення позовних вимог до ОСОБА_3
скасовано та ухвалено в цій частині
нове рішення. В задоволенні позову ПАТ
«Банк «Київська Русь» до ОСОБА_3 про
солідарне стягнення заборгованості за
кредитним договором та витрат по
оплаті судового збору відмовлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

З роз'яснень викладених у п.24 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012
року якщо кредитним договором не
визначено інші умови виконання
основного зобов'язання, то у разі
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань за цим договором
строк пред'явлення кредитором до
поручителя вимоги про повернення
отриманих у кредит коштів має
обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково. Таким строком не
може бути лише несплата чергового
платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

Відповідно до п.4.3 договору поруки,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом 6 місяців з дня настання
строку виконання зобов'язання за
Кредитним договором не пред'явив
позову до поручителя.

Як вірно зазначено судом першої
інстанції, боржник не виконував свого
зобов'язання ще з квітня 2009 року, проте
банк жодного разу не направляв ОСОБА_3
вимоги про повернення коштів.

Кредитним договором від 31.07.2007 року
визначений строк виконання основного
зобов'язання - 30.01.2012 року, саме з цього
часу протягом шести місяців ПАТ «Банк
«Київська Русь» згідно вимог
законодавства повинен був пред'явити
вимогу до поручителя. Як вбачається з
матеріалів справи, 28.01.2013 року банк
звернувся до суду з позовом про
стягнення кредитної заборгованості з
поручителя, проте, ухвалою судді
Івано-Франківського міського суду від
18.02.2013 року позовну заяву визнано
неподаною та повернуто позивачу в
порядку ст.121 ЦПК України, внаслідок
несплати позивачем судового збору.
Повторно з позовною заявою представник
банку звернувся в березні 2013 року, поза
межами шестимісячного строку.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку про
припинення договору поруки з підстав
визначених ч.4 ст.559 ЦК України.

Посилання апелянта, як на підставу
скасування рішення суду, на вчасність
пред'явлення вимоги до поручителя суд
відхиляє, оскільки визнану судом
неподану позовну заяву, не можна
вважати належним пред'явленням вимоги
до поручителя.

Отже, рішення судом першої інстанції
ухвалене з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують його законності та
обґрунтованості.

Тому підстав для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення колегія суддів не
вбачає.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 303,307,308,313-315,317 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Київська Русь» - відхилити.

Рішення Івано-Франківського
міського суду від 05 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді:
Я.Д. Горблянський

О.В. Пнівчук

В.М. Соколовський