УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О. суддів:
Кадєтової О.В.,Мартинюка В.І., Мостової
Г.І.,Наумчука М.І.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про
визнання договору дарування недійсним,
за касаційною скаргою ОСОБА_8, який діє
в інтересах ОСОБА_7, на рішення
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 23 вересня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Сумської області від
13 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду із вищезазначеним позовом,
посилаючись на те що 17 січня 2004 року
подарував відповідачу будинок по
АДРЕСА_1. Проте договір був укладений
під впливом тяжких обставин та за
умови, що відповідач буде утримувати,
доглядати та надавати йому допомогу.
Однак такої допомоги відповідач не
надає. Позивач вважає, що договір
дарування укладений під впливом
помилки щодо істотних умов, а тому
просив суд визнати договір дарування
недійсним та застосувати наслідки
недійсності зазначеного договору.

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 23 вересня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Сумської області від
13 листопада 2013 року, позов задоволено.
Визнано недійсним договір дарування
будинку по АДРЕСА_1, укладений 17 січня
2004 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
посвідчений приватним нотаріусом
Сумського міського нотаріального
округу ОСОБА_9

Визнано за ОСОБА_6 право власності на
будинок по АДРЕСА_1, літ. «А-1». Житловою
площею 48,7 кв м, загальною площею 69.5 кв м.
з господарчими, надвірними та
прибудинковими будівлями: літ. «Б» -
кухня; літ. «В» - сарай; літ. «Д» - сарай;
літ. б-1 - сіни; літ. «Е» - вбиральня; № 1-5 -
огорожа; літ. «К» - арт. колодязь.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування судових рішень
судів попередніх інстанцій, із
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції, мотивуючи свої
вимоги порушенням судами попередніх
інстанцій норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судами встановлено, що рішенням
виконкому Сумської міської ради
депутатів трудящих Сумської області
від 19 вересня 1963 року ОСОБА_6 було
виділено земельну ділянку по АДРЕСА_1
площею 500 кв. м.

03 грудня 2003 року складено Акт про
закінчення будівництва та введення в
експлуатацію житлового будинку з
господарсько-побутовими будівлями на
вищезазначеній земельній ділянці, яка
на даний час має адресу АДРЕСА_1, після
чого 25 грудня 2003 року позивач отримав
свідоцтво про право власності на
зазначене нерухоме майно.

17 січня 2004 року між сторонами укладено
договір дарування, відповідно до умов
якого ОСОБА_6 подарував, а ОСОБА_7
прийняла в дар вищезазначений житловий
будинок.

Відповідно до ст. 717 Цивільного кодексу
України, за договором дарування одна
сторона (дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні (обдаровуваному)
безоплатно майно (дарунок) у власність.
Договір, що встановлює обов'язок
обдаровуваного вчинити на користь
дарувальника будь-яку дію майнового
або немайнового характеру, не є
договором дарування.

Згідно ч. 2 ст. 717 ЦК України договір, що
встановлює обов'язок обдаровуваного
вчинити на користь дарувальника
будь-яку дію майнового або немайнового
характеру, не є договором дарування.

Зі змісту п. 6 договору дарування
вбачається, що ОСОБА_7 зобов'язувалася
надавати житло у одержаному в дар
будинку ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на протязі
всього їхнього життя.

Статтею 719 ЦК України передбачено, що
договір дарування нерухомої речі
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню.

За приписами ст. 229 ЦК України, якщо
особа, яка вчинила правочин помилилася
щодо обставин, які мають істотне
значення, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним. Істотне
значення має помилка щодо природи
правочину, прав та обов'язків сторін,
таких властивостей і якостей речі, які
значно знижують її цінність або
можливість використання за цільовим
призначенням. Помилка щодо мотивів
правочину не має істотного значення,
крім випадків, встановлених законом.

Задовольняючи позов ОСОБА_6 суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що оспорюваний договір дарування
суперечить вимогам ч. 2 ст. 717 ЦК України,
а також з того, що при укладенні
оспорюваного договору дарування
позивач вважав, що укладає договір
довічного утримання, тобто помилявся
щодо правових наслідків договору, що є
обставиною, яка має істотне значення, у
зв'язку із чим оспорюваний договір
дарування підлягає визнанню недійсним
з підстав, передбачених ст. 229 ЦК
України.

Враховуючи вищенаведене, суди
попередніх інстанцій належним чином
визначились із характером спірних
правовідносин, та дійшли законного та
обґрунтованого висновку про наявність
підстав для задоволення даного позову
про визнання вищезазначеного договору
дарування недійсним.

Крім того, апеляційний суд дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для скасування
постановленого по справі рішення у
зв'язку із пропуском позивачем
позовної давності, оскільки вперше
відповідач заявила про застосування
позовної давності лише в апеляційній
скарзі, в той час як відповідно до ч. 3
ст. 267 ЦК України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

Доводи касаційної скарги, матеріали
справи та зміст оскаржуваних судових
рішень не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права, які передбачені
нормами ЦПК України як підстави для
скасування рішень.

Керуючись ч. 1 ст. 336, ст. 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8, який діє в
інтересах ОСОБА_7, відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 23 вересня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Сумської області від
13 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді:В.О. Кузнєцов О.В. Кадєтова
В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І.
Наумчук