Відділ Держземагенства у
Києво-Святошинському районі Київської
Справа № 369/2039/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

14.04.2014 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області в
складі:

головуючої судді Дубас Т.В.,

при секретарі Дідур М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Музичанської
сільської ради, третя особа: Управління
Держземагенства у
Києво-Святошинському районі Київської
області про визнання права власності
на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до Києво-Святошинського
районного суду Київської області в
порядку цивільного судочинства з
позовом до Музичанської сільської
ради, третя особа: Управління
Держземагенства у
Києво-Святошинському районі Київської
області про визнання права власності
на спадкове майно.

Позивач обґрунтовувала свої вимоги
тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся
ОСОБА_2, мати її померлої матері ОСОБА_3,
що підтверджується свідоцтвами про
смерть.

Після смерті бабусі відрилась
спадщина, яка складається з житлового
будинку АДРЕСА_1, та земельна ділянка
розміром 0,4019 га, що знаходиться біля
будинку (0,3056 га) та ОПГ (0,0963 га) вартістю
5 633 грн. 75 коп., що знаходиться на
території АДРЕСА_2.

Вказану земельну ділянку бабуся
успадкувала після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2
свого чоловіка ОСОБА_4 згідно свідоцтва
про право на спадщину за законом від
23.05.2000 року посвідченого державним
нотаріусом Першої Київської обласної
державної нотаріальної контори за
реєстром № 1-799.

Єдиним спадкоємцем є позивач.

Крім того, ще при житті 01.03.2000 року
бабуся своїм заповітом посвідченим
Музичанською сільською радою за
реєстром № 11 все своє майно заповіла
позивачу.

Позивач своєчасно звернулась до першої
Київської обласної державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, прийняла спадщину.

Коли ж позивач звернулась до держаної
нотаріальної контори з тим,що б їй
видали свідоцтво про право на спадкове
майно, то державний нотаріус погодився
видати свідоцтво на спадковий житловий
будинок, але відмовила видати таке
свідоцтво на спадкову земельну ділянку
площею 0,4019 га, цільове призначення якої
- обслуговування житлового будинку(0,3056
га) та ОПГ (площею 0,0963 га).

Вказане підтверджується постановою
державного нотаріуса про відмову у
вчиненні нотаріальної дії за № 232/02-31
від 19.02.2014 року.

Земельна ділянка розміром 0,4019 га була
передана у власність ОСОБА_4 рішенням
виконавчого комітету Музичанської
сільської ради народних депутатів
12.08.1996 року за № 75.

При житті бабуся користувалась спірною
земельною ділянкою, обробляла її,
збирала вирощені на земельній ділянці
овочі, фрукти але отримавши після
смерті спадщину за законом, не встигла
при житті отримати на спадкову
земельну ділянку державний акт на своє
ім'я.

Тому позивач просила визнати за нею
ОСОБА_5, право власності на земельну
ділянку площею 0,4019 га, розташованої на
території АДРЕСА_1, наданої для ведення
ОПГ та обслуговування житлового
будинку і господарських споруд після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2.

В судове засідання позивач не
з'явилась, направила до суду заяву в
якій просила розгляд справи проводити
у її відсутності, позовні вимоги
підтримала.

Відповідач та третя особа про день, час
та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином.

Суд перевіривши матеріали справи
та зібрані в ній докази, приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_2, бабуся ОСОБА_1, що
підтверджується свідоцтвом про смерть.

Після смерті ОСОБА_2, до майна померлої
в Першій Київській обласній державній
нотаріальній конторі була заведена
спадкова справа, до складу якої увійшло
спадкове майно що складається з
житлового будинку АДРЕСА_1, та земельна
ділянка розміром 0,4019 га, що знаходиться
на території АДРЕСА_2.

Вказану земельну ділянку ОСОБА_2
успадкувала після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2
свого чоловіка ОСОБА_4 згідно свідоцтва
про право на спадщину за законом від
23.05.2000 року посвідченого державним
нотаріусом Першої Київської обласної
державної нотаріальної контори за
реєстром № 1-799.

Згідно заповіту від 01.03.2000 року
посвідченим Музичанською сільською
радою за реєстром № 11, ОСОБА_2 все своє
майно заповіла позивачу ОСОБА_1

Спадщину після смерті померлої
прийняла позивач шляхом подачі заяви
про прийняття спадщини.

Постановою про відмову у вчиненні
нотаріальної дії від 19 лютого
державним нотаріусом відмовлено
позивачу у видачі свідоцтва про право
на спадщину за заповітом, на земельну
ділянку площею 0,4019 га, розташовану за
адресою: АДРЕСА_2, оскільки позивачем не
надано державному нотаріусу державний
акт на право власності на земельну
ділянку.

Згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку виданого
на ім'я ОСОБА_4, останній був власником
земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1,
площею 0,4019 га, на підставі рішення
Мизичанської сільської ради від 12.08.1996
р. № 75.

За правилами ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1222 цього
Кодексу спадкоємцями за заповітом і
законом можуть бути фізичні особи, які
є живими на час відкриття спадщини, а
також особи, які були зачаті за життя
спадкодавця і народжені живими після
відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України
право власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на
загальних підставах, із збереженням її
цільового призначення.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня
2008 року № 7 «Про судову практику у
справах про спадкування» відповідно
до статті 1225 ЦК України право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців за
загальними правилами спадкування (зі
збереженням її цільового призначення)
при підтвердженні цього права
спадкодавця державним актом на право
власності на землю або іншим
правовстановлюючим документом.

У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Оцінюючи встановлені судом
обставини, суд знаходить повністю
обґрунтованими вимоги позивача, та
вважає що позов ОСОБА_1 підлягає до
задоволення.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1222, 1225 ЦК
України, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на
земельну ділянку площею 0,4019 га, що
розташована на території АДРЕСА_1,
наданої для ведення ОПГ та
обслуговування житлового будинку і
господарських споруд, в порядку
спадкування за заповітом після смерті
померлої ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Київської області
через Києво-Святошинський районний суд
Київської області протягом десяти днів
з дня його проголошення.

Суддя

Дубас Т.В.