Справа пр. №2/756/619/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2014 року Оболонський
районний суд міста Києва в складі:

головуючого
судді - Андрейчука Т.В.

при
секретарях - Ліщенко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Українська боргова
компанія" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2013 року позивач ТОВ
"Українська боргова компанія"
звернулося до суду в порядку
цивільного судочинства з позовом до
відповідача ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовував тим, що 15 липня 2005 року
між ЗАТ "Агробанк", правонаступником
якого є ЗАТ "Хоум кредит банк",
правонаступником якого є ВАТ "Хоум
кредіт банк", правонаступником якого є
ПАТ "Хоум кредіт банк",
правонаступником якого є ПАТ "Банк
Восток", та ОСОБА_1 укладено кредитний
договір №23/18-05/в, відповідно до умов
якого банком надано відповідачеві
кредит на придбання рухомого майна у
сумі 33600,00 доларів США на строк з 15 липня
2005 року до 14 липня 2010 року. Процентна
ставка за користування кредитом
становила 12% річних, комісія за
розрахункове обслуговування кредиту
становила 0,2% від суми кредиту
щомісячно. Погашення кредиту повинно
було здійснюватись шляхом сплати
щомісячних платежів у розмірі 560,00
доларів США та в порядку, визначеному
кредитним договором.

На даний час право вимоги до
позичальника ОСОБА_1 за кредитним
договором від 15 липня 2005
року №23/18-05/в належить ТОВ "Українська
боргова компанія".

П. 4.2. кредитного договору від
15 липня 2005 року №23/18-05/в передбачено,
обов'язок позичальника повертати
одержаний кредит, сплачувати проценти
за його користування та інші платежі за
цим договором в порядку та строки,
передбачені цим договором.

Відповідно до п. 4.4 кредитного
договору за порушення строків
повернення заборгованості по кредиту
та/чи відсотків за його користування
та/чи комісії відповідач зобов'язався
сплачувати банку пеню в розмірі 0,5% від
суми прострочених грошових
зобов'язань, розрахованої за кожний
день прострочення платежу, включаючи
день сплати заборгованості.

Проте позичальник за час дії
кредитного договору від 15 липня 2005 року
№23/18-05/в не дотримувався його умов,
несвоєчасно та не у повному обсязі
сплачував кредит і проценти за його
користування

Станом на 09 липня 2013 року
загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за
кредитним договором становила 214899,19
грн, в тому числі заборгованість зі
сплати кредиту (основного боргу) у сумі
8469,02 доларів США, що згідно з офіційним
курсом НБУ на 09 липня 2013 року становило
67692,88 грн, заборгованість зі сплати
процентів за користування кредитом у
сумі 2927,53 доларів США, що згідно з
офіційним курсом НБУ на 09 липня 2013 року
становило 23399,75 грн, пені за несвоєчасне
погашення кредиту (основного боргу) та
процентів за користування кредитом у
сумі 123539,50 грн, трьох відсотків річних
за прострочення виконання зобов'язання
у сумі 267,06 грн.

З цих підстав ТОВ "Українська
боргова компанія" просило суд стягнути
з відповідача на його користь
заборгованість за кредитним договором
від 15 липня 2005 року №23/18-05/в у сумі
214899,19 грн.

Представники позивача у
судовому засіданні позовні вимоги
свого довірителя підтримали, просили
суд його задовольнити.

Представник відповідача у
судовому засіданні представник
відповідача проти позову заперечував,
мотивуючи це тим, що у матеріалах
справи відсутні докази надання його
довірителеві кредитних коштів за
кредитним договором від 15 липня 2005 року
№23/18-05/в. Крім того, представник
відповідача звернув увагу на те, що
позивачем пропущено строк позовної
давності. З цих підстав просив суд
відмовити ТОВ "Українська боргова
компанія" у задоволенні його позову.

Заслухавши пояснення
представників позивача та
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, зібрані у справі
докази, суд приходить до висновку, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640
ЦК України договір є укладеним з
моменту досягнення в належній формі
згоди з усіх істотних умов договору.

На підставі ч. 2 ст. 640 ЦК
України у разі, якщо відповідно до акта
цивільного законодавства для
укладення договору необхідні також
передання майна або вчинення іншої дії,
договір є укладеним з моменту
передання майна або вчинення певної
дії.

Кредитний договір, є
укладеним з моменту досягнення його
сторонами у письмовій формі згоди з
усіх істотних умов договору (зазначена
правова позиція висловлена Верховним
Судом України у постанові від 11 липня
2012 року №6-63цс12).

ТОВ "Українська боргова
компанія" у своєму позові зазначило, що
між ЗАТ "Агробанк", та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір від 15 липня 2005 року
№23/18-05/в, за умовами якого банк
зобов'язався надати позичальнику
кредит для придбання нерухомого майна
у сумі 33600,00 доларів США на
строк з 15 липня 2005 року до 14 липня 2010
року. Процентна ставка за користування
кредитом становила 12% річних. Процентна
ставка за користування кредитом
становила 12% річних, комісія за
розрахункове обслуговування кредиту
становила 0,2% від суми кредиту
щомісячно. Погашення кредиту повинно
було здійснюватись шляхом сплати
щомісячних платежів у розмірі 560,00
доларів США та в порядку, визначеному
кредитним договором.

29 вересня 2011 року між ПАТ
"Банк Восток" та ТОВ "УкрКредит" було
укладено договір №8, за умовами якого
ПАТ "Банк Восток" відступило на користь
ТОВ "УкрКредит", зокрема, право вимоги
до позичальника ОСОБА_1 за кредитним
договором від 15 липня 2005 року №23/18-05/в
(а. с. 57-60). У цей же день ТОВ "УкрКредит"
за договором відступлення права вимоги
№20110929-Г відступило право вимоги до
ОСОБА_1 ТОВ "Фінансова компанія "Фемілі
Кредіт", яке згодом було переіменоване
в ТОВ "Фінансова компанія
"Бізнесфінанс" (а. с. 53-56). На підставі
договору факторингу від 22 травня 2013
року №05/13-1 ТОВ "Фінансова компанія
"Бізнесфінанс" відступлено право
вимоги за за кредитним договором від 15
липня 2005 року №23/18-05/в фактору
ТОВ "АНСУ" (а. с. 66-71). У свою чергу, 22
травня 2013 року між ТОВ "АНСУ" та ТОВ
"Українська боргова компанія" було
укладено договір про відступлення
права вимоги №22/05-2, за умовами якого
ТОВ "АНСУ" відступило ТОВ "Українська
боргова компанія", зокрема, право
вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним
договором від 15 липня 2005 року №23/18-05/в
(а. с. 7-12).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України
кредитодавець зобов'язується за
кредитним договором надати грошові
кошти (кредит) позичальникові у розмірі
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Позивач стверджував, що ЗАТ
"Агробанк" належним чином виконало
взяті на себе за кредитним договором
від 15 липня 2005 року №23/18-05/в
зобов'язання, надав позичальнику
ОСОБА_1 кредит у сумі 33600,00 доларів США,
посилаючись при цьому на заяву про
видачу готівки від 18 липня 2005 року №255016
(а. с. 45). Позаяк цей касовий документ не
підписаний ні посадовою особою
кредитодавця, ні позичальником, він не
відповідає вимогам, встановленим для
цього виду документів Інструкцією про
касові операції в банках України,
затвердженою постановою Правління НБУ
від 14 серпня 2003 року №337 (що була чинною
на момент виникнення спірних
правовідносин), а тому не може
вважатись належним та допустимим
доказом на підтвердження надання
банком позичальнику кредитних коштів.

За приписами ч. 3 ст. 61 ЦПК
України обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

За роз'ясненнями, викладеними
у постанові Пленуму Верховного Суду
України від 18 грудня 2009 року №14 "Про
судове рішення у цивільній справі"
оскільки обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ
лише в тому разі, коли в них беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини, чи їх
правонаступники (ч. 3 ст. 61 ЦПК України),
то в інших випадках - ці обставини
встановлюються на загальних підставах.

Рішенням Оболонського
районного суду м. Києва від 30 березня 2011
року у справі №2-671/11 за позовом ПАТ
"Хоум кредіт банк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості відмовлено
позивачеві у стягнення з відповідача
заборгованості за кредитним договором
від 15 липня 2005 року №23/18-05/в у зв'язку з
тим, що банком не доведено факту
надання позичальнику кредитних коштів
за згаданим договором. Це рішення суду
не оскаржувалось і набрало законної
сили (а. с. 40-41).

Позаяк ТОВ "Українська
боргова компанія" є сингулярним
правонаступником ПАТ "Хоум кредіт банк"
у зобов'язанні, яке виникло на підставі
кредитного договору від 15 липня 2005 року
№23/18-05/в, обставини, встановлені
рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 30 березня 2011 року у справі
№2-671/11, не доказуються при розгляді
даної справи. Зважаючи на те, що
згаданим судовим рішення встановлено,
що кредитні кошти за кредитним
договором від 15 липня 2005 року №23/18-05/в
не надавались позичальнику ОСОБА_1, суд
відмовляє ТОВ "Українська боргова
компанія" у стягненні з відповідача
заборгованості за вказаним кредитним
договором.

Поряд з цим суд роз'яснює ТОВ
"Українська боргова компанія" право
оскаржити у встановленому порядку
рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 30 березня 2011 року у справі
№2-671/11 як правонаступник ПАТ "Хоум
кредіт банк" у зобов'язанні, яке виникло
на підставі кредитного договору від 15
липня 2005 року №23/18-05/в.

З огляду на вищенаведене,
відповідно до ст.ст.15, 16, 526, 530, 533, 536, 610,
625, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу
України, та, керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 88,
209, 212-215 Цивільного процесуального
кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову
товариства з обмеженою
відповідальністю "Українська боргова
компанія" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості - відмовити.

Рішення суду може бути
оскаржено в апеляційному порядку до
апеляційного суду міста Києва через
Оболонський районний суд міста Києва
шляхом подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення суду апеляційної
скарги.

Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
Т.В.
Андрейчук