Єдиний унікальний номер 341/3358/13-ц
Номер провадження 2/341/149/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року
м.Галич

Галицький районний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді
Юсип І.М.

секретаря
Король І.Л.

з участю представників позивача
ОСОБА_1,ОСОБА_2

представників відповідача
ОСОБА_3,ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання права
спільної сумісної власності подружжя,-

в с т а н
о в и в :

25.12.2013 р. позивач звернувся до суду
з позовом до ОСОБА_6 про визнання права
спільної сумісної власності подружжя.
Свої позовні вимоги мотивує тим,що
4.05.1976 р. вона зареєструвала шлюб з
відповідачем. Так як у їхньому
користуванні знаходився мотоцик то
вони здійснили ремонт гаражу по
АДРЕСА_1,тобто обладнали
освітлювальними приладами та засобом
обліку електричної енергії. На
підставі рішення виконкому
Бурштинської міської ради від 16.05.2002 р.
за № 45 відповідач отримав свідоцтво
про право власності на гараж яке
зареєстроване в Івано-Франківському
ОБТІ, загальна площа якого становить
25.00 кв.м. Окрім того 05.04.2012 р. видано
Державний акт на право власності на
земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,0025
га з цільовим призначенням « для
індивідуального гаражного
будівництва». Оскільки відповідач
тривалий час перебував у закладах
медичного характеру то вона з 1998 р.
використовувала гараж як складське
приміщення та від імені відповідача
здійснювала оплату за електричну
енергію. Вважає,що згідно Сімейного
кодексу України набуте майно під час
шлюбу є спільною сумісною власністю і
вони як чоловік і жінка мають рівні
права на володіння,користування та
розпорядження майном,що є спільною
сумісною власністю.

В судовому засіданні
представники позивача позовні вимоги
підтримали і суду ОСОБА_1 пояснила,що її
батько-відповідач по справі
зареєстрував шлюб з її матір'ю у 1976 р.
Батько часто перебував у медичних
закладах на лікуванні. З 1993 року батьки
спільно не проживають. Особисто вона
зверталася до суду з заявою про
визнання батька безвісно відсутнім,
однак при розгляді даної справи судом
встановлено що батько разом з сином від
першого шлюбу знаходиться у Російській
Федерації і з тих підстав їй в заяві
було відмовлено. У батьків був гараж в
м. Бурштині який є їхньою спільною
власністю. Одночасно зазначила,що у
батька з позивачем це вже другий шлюб
після розірвання якого він залишив
першій дружині квартиру а собі забрав
гараж. Як вона так і мати приймали
участь у ремонтних роботах цього
гаражу і вважає,що гараж є спільною
сумісною власністю батьків. Просить
позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3
позовні вимоги ОСОБА_5 не визнав і суду
пояснив,що гараж,який просить позивач
визнати спільною сумісною власністю
був побудований відповідачем у шлюбі з
першою дружиною ОСОБА_7 і в такому
випадку не може бути спільною сумісною
власністю з позивачем. На даний час
його довіритель перебуває за межами
України однак в розмові з ним
відповідач категорично заперечив той
факт,що він перебуваючи у шлюбі з
позивачем побудував та проводив
ремонтні роботи гаража. Просить в
позові відмовити.

Суд,заслухавши доводи представників
позивача,заперечення представників
відповідача, пояснення свідка,
вивчивши матеріали справи прийшов до
висновку про відмову в позовних
вимогах ОСОБА_5

Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до норм ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін, та
інших осіб, які беруть участь в справі.
При цьому як передбачено ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

З копії рішення виконавчого
комітету Бурштинської селищної ради
депутатів трудящих № 96 від 25 квітня 1974
р.» Про виділення земельних ділянок під
будівництво авто гаражів і
затвердження схеми представленої
управлінням сільського господарства»
вбачається,що ОСОБА_6 виділено земельну
ділянку площею 36 кв.м. під будівництво
гаражу, інвентаризаційна вартість
згідно копії технічного паспорта
становить 8369 грн. ( а.с.61-63).

Копією свідоцтва про одруження
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 свідчить що шлюб між
ними зареєстрований 04.05.1976 р. ( а.с.4).

З копії свідоцтва про право
власності на гараж видно,що гараж ,який
розташований по АДРЕСА_1 належить
ОСОБА_6 ( а.с.6).

Відповідно до вимог ст. 22 ч.1 КпШС
України майно,нажите подружжям за час
шлюбу, є його спільною сумісною
власністю.

Гараж за адресою по АДРЕСА_1 в м.
Бурштині відповідач ОСОБА_6 побудував
перебуваючи у першому шлюбі .

Даний факт підтвердив у судовому
засіданні свідок ОСОБА_8 про те,що сім'ю
відповідача знає ще з дитинства,
товаришував з сином відповідача і йому
відомо,що у ОСОБА_6 та його першої
дружини-ОСОБА_7 був гараж по АДРЕСА_1. В
даному гаражі він неодноразово з його
сином залишали велосипеди і даний
гараж був придатний для користування.

Аналогічні свідчення надали в
письмовому вигляді належним чином
завірені і свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10
Окрім того зазначили,що гараж
будувався відповідачем та його
дружиною ОСОБА_7.( а.с. 64),а тому суд
вважає,що гараж та земельна ділянка не
є спільною сумісною власністю подружжя
ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Будь-яких належних та допустимих
доказів , про те,що даний гараж позивач
будувала або проводила будь-який
ремонт у ньому перебуваючи у шлюбі з
відповідачем суду не надано. Саме
представник позивача-ОСОБА_1, яка є
дочкою ОСОБА_5, підтвердила той факт,що
її батько,відповідач по справі, після
розлучення з першою дружиною ОСОБА_7
залишив собі у користування гараж.
Також безпідставним є посилання
представника позивача ОСОБА_1 про те,що
гараж є спільною сумісною власністю
подружжя так як зареєстрований він у 2002
р. В період закінчення відповідачем
будівництва він не міг виготовити
свідоцтво про право власності із-за тих
причин що в той період часу така
реєстрації не проводилася.

Так, гараж з приводу якого виник
спір збудовано задовго до укладення
шлюбу відповідачем з ОСОБА_5, і у зв'язку
з цим, суд відхиляє доводи позивача про
визнання гаража та земельної ділянки
спільною сумісною власністю подружжя
ОСОБА_6, так як не відповідають
дійсності та спростовуються
встановленими фактами.

На підставі вищенаведеного, ст.24 ч.1
КпШС України, керуючись ст.ст. 3,10,11,
60,209,212,214-215,218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в
:

В позові відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Івано-Франківської області через
суд першої інстанції протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

Особи,які брали участь у справі але
не були присутні під час проголошення
рішення можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з часу його
отримання.

Суддя:І. М. Юсип