АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №686/291/14-ц
Провадження №22-ц/792/820/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 року
м.Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого - судді
Корніюк А.П.,

суддів: П'єнти І.В., Талалай О.І.,

з участю секретаря: Сацюк Г.О.

апелянтки ОСОБА_1 та її
представника ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне
рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 17 лютого
2014 року за позовом ОСОБА_1 до Першої
Хмельницької державної нотаріальної
контори про визнання незаконною
відмови у вчиненні нотаріальних дій,
зобов'язання видати свідоцтво про
право на спадщину.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1, звертаючись із позовом до
суду зазначала, що після смерті
чоловіка вона звернулась до Першої
Хмельницької держнотконтори із заявою
про видачу свідоцтва про право на
спадщину за законом та отримала
відмову з тих підстав, що ОСОБА_3, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на момент смерті був
зареєстрований в іншому населеному
пункті. Тому позивачка просила визнати
вказану відмову незаконною та
зобов'язати відповідача видати їй
свідоцтво про право на спадщину.

Заочним рішенням Хмельницького
міськрайонного суду від 17 лютого 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає
оскаржуване рішення незаконним,
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити її
позовні вимоги в повному обсязі.
Посилається на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення норм матеріального
та процесуального права. Апелянтка
вказує, що її чоловік був
зареєстрований у м. Києві, проте
фактично проживав у м. Хмельницькому, а
тому висновок суду про правомірність
дій нотаріуса щодо передання спадкової
справи за територіальною належністю є
безпідставним. Крім того, судом
невмотивовано відмовлено у
задоволенні клопотання про зміну
позовних вимог, заявленого в судовому
засіданні представником позивача.

Апелянтка та її представник
апеляційну скаргу підтримали і просять
її задовольнити.

Представник Першої Хмельницької
держнотконтори до суду не з»явилися,
направивши заяву щодо розгляду справи
у його відсутності.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав та мотивів.

Відповідно до п.1, ч.1 та ч.2 ст.307 і
ст.308 ЦПК України, апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Судом вірно з'ясовані фактичні
обставини справи та дана їм належна
оцінка, а його висновки
підтверджуються матеріалами справи і
ґрунтуються на нормах діючого
законодавства.

Суд першої інстанції вірно
встановив та виходив з того, що на
підставі заяви ОСОБА_1 від 07.06.2013р.
Першою Хмельницькою держнотконторою
07.06.2013р. було зведено спадкову справу
№316-2013 щодо майна померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, який проходив
військову службу у частині №3027 з
23.07.2012р. в м. Києві, де було здійснено
реєстрацію його місця проживання.
23.09.2013р. внесено зміни до спадкового
реєстру щодо реєстрації зміни місця
зберігання спадкової справи, а саме:
вона передана до Першої Київської
держнотконтори, а 11.12.2013р. передана до
Шостої Київської держнотконтори.
Листом від 12.12.2013р. Перша Хмельницька
держнотконтора повідомила позивачку
про те, що спадкова справа №316-2013 щодо
майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3
направлена для виконання по
територіальності до Шостої Київської
держнотконтори. І оскільки позивачка
дії нотаріуса щодо направлення за
територіальністю спадкової справи не
оспорювала, як і не оспорювала дії
нотаріуса про відмову у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
відсутності таких взагалі, побудувавши
свої вимоги виключно на обставинах, що
викладені в листі Першої Хмельницької
державної нотаріальної контори від
12.12.2013р., суд прийшов до висновку, що
відсутні підстави для задоволення
позовних вимог, адже ці вимоги є
необгрунтовані та недоведені.

Дійшовши такого висновку, суд
обґрунтовано посилався на відповідні
норми матеріального та процесуального
права.

Згідно ч. 1 і ч. 3 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Частиною 1 статті 49 Закону України
«Про нотаріат» визначено, що нотаріус
або посадова особа, яка вчиняє
нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні
нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення
такої дії суперечить законодавству
України; 2) не подано відомості
(інформацію) та документи, необхідні
для вчинення нотаріальної дії; 3) дія
підлягає вчиненню іншим нотаріусом або
посадовою особою, яка вчиняє
нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що
фізична особа, яка звернулася за
вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює
значення, зміст, правові наслідки цієї
дії або ця особа діє під впливом
насильства; 5) з проханням про вчинення
нотаріальної дії звернулась особа, яка
в установленому порядку визнана
недієздатною, або уповноважений
представник не має необхідних
повноважень; 6) правочин, що укладається
від імені юридичної особи, суперечить
цілям, зазначеним у їх статуті чи
положенні, або виходить за межі їх
діяльності; 7) особа, яка звернулася з
проханням про вчинення нотаріальної
дії, не внесла плату за її вчинення; 8)
особа, яка звернулася з проханням про
вчинення нотаріальної дії, не внесла
встановлені законодавством платежі,
пов'язані з її вчиненням; 9) в інших
випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст.50 вищевказаного
Закону нотаріальна дія або відмова у її
вчиненні, нотаріальний акт
оскаржуються до суду.

Підпунктом 1 пункту 1 Глава 10 Розділу
ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України», що затверджений
Наказом Мінюсту №296/5 від 22.02.2012р.
(надалі Порядок) визначено, що
нотаріальні дії можуть вчинюватися
будь-яким нотаріусом на всій території
України, за винятком обмежень у праві
вчинення нотаріальних дій,
установлених статтями 9, 53, 55, 60, 66, 72, 73, 94
Закону України "Про нотаріат" (далі -
Закон) та іншими актами законодавства
України.

Відповідно до п.п. 1.2. п.1 Глави 10
Порядку визначено, що при зверненні
спадкоємця у зв'язку з відкриттям
спадщини нотаріус з'ясовує відомості
стосовно факту смерті спадкодавця,
часу і місця відкриття спадщини, кола
спадкоємців, наявності заповіту,
наявності спадкового майна, його
складу та місцезнаходження,
необхідність вжиття заходів щодо
охорони спадкового майна.

Положеннями підпункту 1.12.п.1 Глави
10 Порядку зазначено, що місцем
відкриття спадщини є останнє місце
проживання спадкодавця відповідно до
статті 29 Цивільного кодексу України.
Якщо спадкодавець мав декілька місць
проживання, місцем відкриття спадщини
вважається останнє місце реєстрації
спадкодавця.

Згідно п.п. 2.1. п.2 Глави 10 Порядку
спадкова справа заводиться нотаріусом
за місцем відкриття спадщини на
підставі поданої (або такої, що
надійшла поштою) першою заяви
(повідомлення, телеграми) про прийняття
спадщини, про відмову від прийняття
спадщини, про відмову від спадщини,
заяви про відкликання заяви про
прийняття спадщини або про відмову від
спадщини, заяви про видачу свідоцтва
про право на спадщину, заяви спадкоємця
на одержання частини вкладу
спадкодавця у банку (фінансовій
установі), заяви про видачу свідоцтва
виконавцю заповіту, заяви виконавця
заповіту про відмову від здійснення
своїх повноважень, заяви другого з
подружжя про видачу свідоцтва про
право власності на частку в спільному
майні подружжя у разі смерті одного з
подружжя, заяви про вжиття заходів до
охорони спадкового майна, претензії
кредиторів.

Відповідно до п.п. 2.6. п.2 Глави 10
Порядку спадкова справа підлягає
обов'язковій реєстрації у книзі обліку
і реєстрації спадкових справ,
Алфавітній книзі обліку спадкових
справ та у Спадковому реєстрі.

Підпунктом 4.12. пункту 4 Глави 10
Порядку визначено, що свідоцтво про
право на спадщину видається за
наявності у спадковій справі всіх
необхідних документів, а п.п. 4.15.
вказаного пункту 4 передбачено, що
видача свідоцтва про право на спадщину
на майно, яке підлягає реєстрації,
проводиться нотаріусом після подання
правовстановлюючих документів щодо
належності цього майна спадкодавцеві
та перевірки відсутності заборони або
арешту цього майна.

Висновки суду узгоджуються з
матеріалами справи.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги
в тій частині, що судом першої
інстанції порушено норми
процесуального права, а саме:
відмовлено у усному клопотанні про
зміну позовних вимог, колегія суддів
вважає їх безпідставними виходячи із
слідуючого.

Згідно ч.2 ст. 31 ЦПК України крім прав
та обов'язків, визначених у статті 27
цього Кодексу, позивач має право
протягом усього часу розгляду справи
збільшити або зменшити розмір позовних
вимог, відмовитися від позову, а
відповідач має право визнати позов
повністю або частково. До початку
розгляду судом справи по суті позивач
має право шляхом подання письмової
заяви змінити предмет або підставу
позову, а відповідач - пред'явити
зустрічний позов.

Як вбачається із матеріалів справи
і визнається апелянткою та її
представником, ОСОБА_1 та її
представник письмової заяви щодо зміни
предмету та підстав позову до початку
розгляду судом справи по суті не
надавали.

На думку колегії суддів, доводи
апеляційної скарги щодо порушення
судом норм матеріального права є
недоведеними, адже судом першої
інстанції вірно застосовано норми
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини, зокрема: Закон
України «Про нотаріат», «Порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України», що затверджений Наказом
Мінюсту №296/5 від 22.02.2012р.

Порушень процесуального закону,
які б були підставою для скасування
рішення, судом першої інстанції не
допущено.

Керуючись ст. ст. 303, 313-315, 317, 319, 324
ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Заочне рішення Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 17 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
А.П. Корніюк

________________________________________________________________________
_

Головуючий у першій інстанції -
Бондарчук В.В. Справа:
№22ц/792/820/14

Доповідач - Корніюк А.П.
Категорія: 37