Справа № 301/3254/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"23" квітня 2014 р.
м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської
області в особі головуючої Пітерських
М.О., при секретарі Халак Л.Ю., з участю
представника відповідачів Товта М.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Іршава справу
за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ
«ПриватБанк» про визнання недійсними
договору кредиту та договору іпотеки,

встановив:

ПАТ КБ "Приват Банк" звернувся в
Іршавський районний суд з позовом до
ОСОБА_2 про звернення стягнення на
предмет іпотеки - житловий будинок
АДРЕСА_1, та виселення відповідача та
інших осіб, які зареєстровані та/або
проживають вказаному будинку без
надання іншого житла.

Ухвалою Іршавського райсуду від 20.01.2014
року до участі у справі в якості
співвідповідачів залучено ОСОБА_3 та
ОСОБА_4.

Ухвалою Іршавського райсуду від 12.02.2014
року зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ КБ
«ПриватБанк» про визнання недійсними
договору кредиту та договору іпотеки
прийнято до спільного розгляду з
первісним позовом.

Ухвалою Іршавського райсуду від 23.04.2014
року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про звернення
стягнення на майно та виселення з
будинку залишено без розгляду у зв'язку
з повторною неявкою в судове засідання
належно повідомленого позивача, від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи у його відсутності.

Зустрічний позов мотивовано тим, що при
укладенні кредитного договору
№МКА0GА від 30.05.2008 року позивачем
були порушені права ОСОБА_2 як
споживача фінансових послуг, оскільки
перед укладенням договору в порушення
ч.2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів»
його не повідомлено в письмовій формі
про правила та умови кредитування, не
попереджено про можливі валютні ризики
у разі зміни курсу долару США відносно
національної валюти. При збільшенні
розміру процентної ставки, що було
передбачено умовами договору, банк не
надсилав відповідачу відповідні
повідомлення, що позбавило відповідача
можливості виразити свою незгоду з
таким підвищенням. Крім того,
підвищення процентної ставки за
користування кредитом суперечить
положенням ст. ст. 11, 18 ЗУ «Про захист
прав споживачів». Вважав, що кредитний
договір повинен бути визнаний
недійсним, оскільки його умови є
несправедливими і такими, що
суперечать принципу добросовісності.
Крім того, просив визнати недійсним і
Договір іпотеки від 30.05.2008 року,
оскільки недійсне зобов'язання не
підлягає забезпеченню та недійсність
основного зобов'язання спричиняє
недійсність правочину щодо його
забезпечення.

Представник позивача за основним
позовом ОСОБА_5 в ході судового
розгляду справи зустрічний позов не
визнав та вважав, що умови кредитного
договору відповідають вимогам закону,
ОСОБА_2 був ознайомлений з умовами
договору та загальною вартістю
кредиту. Просив відмовити в
задоволенні позову у зв'язку зі спливом
строку позовної давності.

Представник відповідачів Товт М.М.
зустрічний позов підтримав та пояснив,
що при укладенні кредитного договору
ОСОБА_2 не був ознайомлений з умовами
кредитування, йому не було роз'яснено
всі ризики отримання кредиту в
іноземній валюті, інформацію про
сукупну вартість кредиту, що привело до
порушення його прав як споживача
банківських послуг. Підвищуючи
відсоткову ставку кредиту, банк
повинен був надсилати ОСОБА_2 письмове
повідомлення, чого зроблено не було, а
передбачені договором кредиту
винагороди за резервування ресурсів та
за надання фінансового інструменту
суперечать вимогам чинного
законодавства. Через ріст курсу долару
США відносно гривні ОСОБА_2 змушений
виплачувати суми, на які він не
розрахував при укладенні договору
кредиту. Вважав умови кредитного
договору дискримінаційними та
несправедливими по відношенню до
відповідача ОСОБА_2, що є підставою для
визнання кредитного договору
№МКА0GА від 30.05.2008 року недійсним.
Оскільки недійсність основного
зобов'язання спричиняє недійсність
правочину щодо його забезпечення,
просив визнати недійсним і Іпотечний
договір від 30.05.2008 року. Просив також
зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк» надати
ОСОБА_2 розрахунок залишку тіла
кредиту, для його погашення у повному
обсязі. Щодо заяви позивача про
застосування строків позовної
давності вважав таку безпідставною,
оскільки відповідно до п.3.4 Рішення КСУ
від 10.11.2011 року №1-26/2011 положення ЗУ «Про
захист прав споживачів»
застосовуються як до відносин, що
виникають при укладенні кредитних
договорів, так і до тих, що виникають в
ході їх виконання. Оскільки кредитний
договір діє до 30.05.2018 року, він може бути
визнаний недійсним протягом всього
часу його дії.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в
судове засідання не з'явилися, про день,
час та місце розгляду справи були
належним чином повідомлені відповідно
до ч.5 ст. 76 ЦПК України (а.с. 148).

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши обставини, на які сторони
посилалися, як на підставу своїх вимог
та заперечень, оцінивши докази на
підтвердження цих обставин в їх
сукупності, суд вважає у задоволенні
зустрічного позову відмовити, виходячи
з наступного.

Відповідно до ст.215 ч.1 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною вимог, які
встановлені частинами першою-третьою
та шостою ст.203 ЦК України.

З пояснень представника відповідача
вбачається, що кредитний договір
№МКА0GА від 30.05.2008 року про надання
ОСОБА_2 споживчого кредиту повинен бути
визнаний недійсним, оскільки такий,
всупереч вимогам ст. ст. 18 і 19 ЗУ «Про
захист прав споживачів», укладений на
умовах, що обмежують права споживача.
Умови договору є несправедливими та
такими, що суперечать умовам
добросовісності, а наслідком його
укладення є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача. Крім того, перед укладенням
договору в порушення ч.2 ст. 11 ЗУ «Про
захист прав споживачів» ОСОБА_2 не
повідомлено в письмовій формі про
правила та умови кредитування, не
попереджено про можливі валютні ризики
у разі зміни курсу долару США відносно
національної валюти.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк»
вважав, що до вимог про визнання
кредитного та іпотечного договорів від
30.05.2008 року недійсними слід застосувати
строки позовної давностіі, у зв'язку з
цим, відмовити в задоволенні позову.

Позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права.

Судом встановлено, що кредитний
договір №МКА0GА між ЗАТ КБ
«ПриватБанк» (правонаступником якого є
ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_2 був
укладений 30.05.2008 року (а.с. 19-24).

З умовами договору ОСОБА_2 був
ознайомлений, йому також вручено один
примірник договору кредиту, про що
свідчить його особистий підпис на
договорі ( а.с.24). Був ознайомлений
ОСОБА_2 і з загальною вартістю кредиту
за кредитним договором №МКА0GА
від 30.05.2008 року ( а.с. 142).

Для забезпечення виконання
зобов'язання з повернення кредиту, між
ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником
якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_2
30.05.2008 року був укладений Договір
іпотеки, який був посвідчений
приватним нотаріусом Іршавського
районного нотаріального округу ОСОБА_6
в присутності іпотекодавця ОСОБА_2 (
а.с.25-31).

21.05.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_2 укладено додаткову угоду до
кредитного договору №МКА0GА від
30.05.2008 року, згідно якої було зменшено
розмір нарахованої за неналежне
виконання умов договору пені, а також
змінено графік погашення боргу за
кредитним договором з урахуванням
виниклого боргу ( а.с. 84-85).

В решті умови кредитного договору
протягом строку дії договору не
змінювалися.

Не зважаючи на посилання представника
відповідача, не змінювався протягом
дії договору і розмір відсоткової
ставки, хоча умовами кредитного
договору була передбачена можливість
такої зміни банком в односторонньому
порядку. В ході виконання договору
змінювався тільки офіційний курс
валюти відносно гривні.

На виконання взятих на себе за
договором кредиту №МКА0GА від
30.05.2008 року зобов'язань, ОСОБА_2 в період
з 30.05.2008 року по 26.03.2014 року періодично
здійснював погашення кредиту, про що
свідчать і надані суду розрахунки та
копії квитанцій (а.с. 8-12, 77-83, 135-137, 143-145,
155-160).

Рішенням Іршавського райсуду від 27.10.2010
року у зв'язку з неналежним виконанням
зобов'язання за кредитним договором
№МКА0GА від 30.05.2008 року з ОСОБА_2
стягнуто борг у сумі 79224,83 грн. ( а.с.118).
Вказане рішення відповідачем не
оскаржувалося і набрало законної сили.

До договорів позики застосовується
загальна позовна давність, згідно
статті 257 ЦК України така
встановлюється тривалістю у три роки.

Укладеними сторонами договором
кредиту №МКА0GА від 30.05.2008 року та
Іпотечним договором від 30.05.2008 року
позовна давність щодо вимог про
визнання договору недійсним збільшена
не була.

З позовом про визнання договорів
недійсними ОСОБА_2 звернувся в суд
12.02.2014 року, хоча про всі умови договору,
які він вважає несправедливими і
такими, що порушують його права як
споживача, він дізнався в момент
укладення договору, тобто 30.05.2008 року.

За таких обставин суд вважає, що
відповідачем ОСОБА_2 пропущено строк
позовної давності до вимоги про
визнання договору кредиту та договору
іпотеки від 30.05.2008 року недійсними без
поважних причин. Поновити такий строк
представник відповідача не просив,
доказів поважності пропуску строку
позовної давності суду не надав.

Посилання представника відповідача
на п.3.4 Рішення КСУ від 10.11.2011 року
№1-26/2011 як на доказ не пропущення строку
позовної давності суд до уваги не
приймає, оскільки вказаним Рішенням
констатовано поширення дії норм ЗУ
«Про захист прав споживачів» на
правовідносини між кредитодавцем та
позичальником, що виникають як під час
укладення, так і в ході виконання
договору про надання споживчого
кредиту, а не змінено порядок
застосування положень про позовну
давність.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України,
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи наведене, суд вважає у
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2
про визнання недійсними договорів
кредиту та іпотеки відмовити у зв'язку
зі спливом позовної давності.

Керуючись ст.ст.203, 215, 256, 257, 267 ч.3 та ч.4 ЦК
України, ст.ст.10, 11, 15, 57-60, 88, 208, 209, 292, 294
ЦПК України, Постановою Пленуму ВССУ №9
від 06.11.2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», Постановою
Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року N 5
«Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,

рішив:

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про
визнання недійсними договору кредиту
№МКА0GА від 30.05.2008 року та договору
іпотеки від 30.05.2008 року - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
його копії, до апеляційного суду
Закарпатської області через цей
районний суд.

Суддя:
М. О. Пітерських