ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 року
Справа № 174/178/14-ц

п/с № 2/174/188/2014

Вільногірський
міський суд Дніпропетровської
області,

в складі: головуючого
судді Шаповала Г.І.

при секретарі
Пелипас Н.І.

з участю: позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в місті
Вільногірську, Дніпропетровської
області, цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
та стягнення аліментів на утримання
дитини,

У С Т А Н О В И В:

Згідно позову, що надійшов до суду
28.02.2014 року, позивачка зазначила, що
22.07.2011 року вона зареєструвала з
відповідачем, ОСОБА_2 шлюб у відділі
державної реєстрації актів цивільного
стану Вільногірського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, актовий запис № 72.

У шлюбі з відповідачем народився син:
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З 06.01.2014 року вона та відповідач
фактично сумісного господарство не
ведуть і сумісно не проживають,
оскільки їхня сім'я фактично розпалася.

Підставою розпаду сім'ї стало те, що
відповідач під час сумісного
проживання мало приділяв їй уваги як
дружині, усі сімейні питання він
вирішував не згідно їхньої з ним
сумісної думки, а виключно вирішував ці
питання на свій розсуд, при цьому не
цікавлячись її думкою. Тобто
відповідач не поважав її як свою
дружину.

Відповідач під час сумісного
проживання свої особисті інтереси
ставив вище спільних інтересів їхньої
сім'ї. Крім того, відповідач зловживав
азартними іграми, витрачаючи значну
частину свого заробітку на гральні
автомати, і при цьому практично не
надавав їй матеріальної допомоги на її
утримання, та утримання їхньої дитини.
Внаслідок цього у них виникали
суперечки, які негативно впливали на
їхню дитину.

На підставі стосунків, які склалися у
неї з відповідачем, вона втратила до
відповідача почуття любові та поваги,
яке було у неї на час укладення шлюбу.

За час проживання різними сім'ями з
відповідачем її думка по відношенню до
відповідача не змінилася, а її почуття
любові та поваги до відповідача не
відновилися.

Таким чином, вона вважає, що шлюб з
відповідачем фактично розпався та
формальне збереження шлюбу суперечить
її інтересам, оскільки вона не має
наміру бути в зареєстрованому шлюбі з
особою, з якою вона фактично не
проживає однією сім'єю та не має наміру
проживати у подальшому.

Згідно з ч.3 ст. 105 та ст.110 СК України,
шлюб припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду.

Спору про поділ майна, яке є їхньою
спільною сумісною власністю з
відповідачем, на цей час не існує.

Оскільки малолітній син проживає з нею
та буде проживати з нею і після
розірвана шлюбу, та знаходиться на її
повному утриманні, вона вважає за
потрібне стягнути відповідача
аліменти на її користь на утримання
сина, ОСОБА_3, оскільки відповідач
добровільно допомогу на утримання
дитини їй не надає.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України,
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення дитиною віку повноліття.
Син потребує матеріальної допомоги з
боку відповідача, оскільки вона не може
забезпечувати дитину всім необхідним
самотужки, тому як прожитковий мінімум
на одну дитину віком до 6 років складає
на цей час 1032 грн.

Вона знаходиться у відпустці по
догляду за сином, ОСОБА_3, до досягнення
ним віку трьох років, і отримує по
догляду за дитиною допомогу від
держави у розмірі 130 гривень на місяць,
та також отримує близько 300 грн., як
одинока матір на свою старшу дочку
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, іншого доходу вона
не має.

Довідку про свій дохід вона надасть до
суду до початку судового засідання.
Згідно пункту 8 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12 червня 2009
року № 1 "Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції", відповідно до ч.
1 ст. 131 ЦПК України, сторони зобов'язані
подати свої докази чи повідомити про
них суд до або під час попереднього
судового засідання у справі. Докази
подаються у строк, встановлений судом з
урахуванням часу, необхідного для
подання доказів.

Згідно ч. 4 п. 7 вищевказаної постанови
Пленуму Верховного Суду України,
подання доказів можливе на наступних
стадіях цивільного процесу, тому суд не
вправі через неподання доказів при
пред'явленні позову залишати заяву без
руху та повертати заявнику.

Відповідач працює слюсарем у ПрАТ
«Кримський Титан» філія
«Вільногірський ГМК», щомісячно
отримує заробітну плату в розмірі
близько 2500 грн. Відповідач фізично
здоровий, інших непрацездатних осіб на
своєму утриманні не має, стягування з
заробітної плати відповідача, згідно
виконавчих документів, не
здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 181
Сімейного кодексу України, одним зі
способів виконання батьками обов'язку
утримання дитини, є рішення суду про
присудження аліментів в частці від
доходу його батька.

Позивачка вважає, що відповідач у змозі
сплачувати аліменти на її користь на
утримання їхнього сина у розміру 1/4
частини свого щомісячного заробітку
(доходу). Тобто розмір аліментів буде
дорівнювати менше 50 % доходу
відповідача, що в свою чергу
дозволяється, виходячи з пункту 17
постанови Пленуму ВСУ від 15.05.06 р. № 3
"Про застосування судами окремих норм
СК України при розгляду справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів", згідно якого - максимальний
розмір аліментів, які стягуються з
боржника, не повинен згідно ч.3 ст.70 ЗУ
„Про виконавче провадження",
перевищувати 50 % заробітної плати цієї
особи.

Відповідно до п.14 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21.12.2007 року
№11 «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ майна
подружжя», у випадку коли при
розірванні шлюбу в судовому порядку
встановлено, що подружжя не досягло
згоди про порядок та розмір виплати
коштів на утримання дітей, суд вирішує
зазначене питання по суті одночасно з
вимогою про розірвання шлюбу з
дотриманням закону, який регулює ці
правовідносини.

Згідно ч. 2 ст.118 ЦПК України, позивач має
право об'єднати в одній позовній заяві
кілька вимог, які пов'язані між собою.

Відповідно до ч. І ст.110 ЦПК України,
позови про стягнення аліментів, про
визнання батьківства відповідача,
позови, що виникають з трудових
правовідносин, можуть пред'являтися
також за зареєстрованим місцем
проживання чи перебування позивача.

Добровільно розірвати шлюб за заявою
сторін в окремому судовому провадженні
- відповідач відмовляється.

Конституція України у ч. 1 ст. 55 гарантує
кожному, що його права і свободи
захищаються судом.

Відповідно до офіційного тлумачення
зазначеної норми, здійсненого
Конституційним Судом України та
викладеного у Рішенні від 25 грудня 1997
року № 9-зп у справі за зверненням
жителів м. Жовті Води, її потрібно
розуміти як гарантований кожному
захист прав і свобод у судовому
порядку. Суд не може відмовити у
правосудді, якщо громадянин України,
іноземець, особа без громадянства
вважають, що їх права і свободи
порушені або порушуються, створено або
створюються перешкоди для їх
реалізації або мають місце інші
ущемлення прав та свобод.

Керуючись ст.ст.3,110,118 ЦПК України,
ст.ст.105,110,113,180,181,182,183,191 СК України,
позивачка прохає:

1. Розірвати між нею та відповідачем
шлюб, що був зареєстрований 22.07.2011 року
у відділі державної реєстрації актів
цивільного стану Вільногірського
міського управління юстиції
Дніпропетровської області, актовий
запис № 72.

2. Стягнути на її користь з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Магадана,
Російська Федерація, аліменти у
розміру 1/4 частини його щомісячного
доходу, але не менше 30% прожиткового
мінімуму дітей віком до 18 років, на
утримання сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
починаючи з дати подачі позову, і до
досягнення сином віку повноліття.

3. Стягнути з відповідача на її користь
усі судові витрати, яких вона зазнала у
справі.

В судовому засіданні позивачка позовні
вимоги та їх обґрунтування, що
викладені в позовній заяві, підтримала
в повному обсязі. Додатково пояснила,
що вона не бажає примиритися з
відповідачем, спору з відповідачем
стосовно місця проживання дитини,
стосовно поділу спільного майна немає.
Старша дитина у неї від попереднього
шлюбу.

Відповідач в судовому засіданні позов
визнав в повному обсязі та додатково
пояснив, що примиритися з позивачкою не
бажає, спору з позивачкою стосовно
місця проживання дитини, стосовно
поділу спільного майна немає.

Вислухавши сторони, враховуючи
обґрунтування позовних вимог, що
викладені в позовній заяві, повне
визнання позову відповідачем,
керуючись законом, суд доходить
висновку, що шлюб між сторонами
фактично розпався, подальше його
збереження суперечить суттєвим
інтересам позивача, позовна вимога про
стягнення аліментів на утримання
дитини обґрунтована і також визнана
відповідачем в повному обсязі,
визнання, в цілому, позову відповідачем
не суперечить обставинам справи та
закону, не порушує прав та законних
інтересів інших осіб, тому позов
підлягає задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, суд, керуючись ст. 88 ЦПК України,
ЗУ «Про судовий збір», дійшов висновку
про покладення всіх судових витрат у
справі на відповідача, для чого з нього
слід стягнути на користь позивачки -
243.60 грн. для відшкодування судових
витрат, в виді судового збору за подачу
позову про розірвання шлюбу, та в дохід
держави України, додатково, судовий
збір - 243.60 грн., за задоволену позовну
вимогу про стягнення аліментів.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 110-115,180- 184,191 Сімейного Кодексу
України; ст.ст. 88, 174, 212-215, 222, 223, 292-294, 367 ч.1
п.1 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9,
уродженкою м. Вільногірська,
Дніпропетровської області, та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженцем м. Магадан,
Магаданської області, Російської
Федерації, зареєстрований 22 липня 2011
року у відділі ДРАЦС Вільногірського
міського управління юстиції у
Дніпропетровській області, актовий
запис № 72, - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця м. Магадан, Магаданської
області, Російської Федерації, і/к №
НОМЕР_1, зареєстрованого за місцем
проживання АДРЕСА_1, працюючого
автослюсарем в філії Вільногірський
ГМК ПрАТ «Кримський Титан», на користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, уродженки м.
Вільногірська, Дніпропетровської
області, і/к № НОМЕР_2, зареєстрованої
за місцем проживання АДРЕСА_2, аліменти
на утримання дитини - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини
щомісячного доходу відповідача, але не
менше 30% прожиткового мінімуму дитини
відповідного віку, щомісячно,
починаючи з 28 лютого 2014 року і до
досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в
частині стягнення аліментів у межах
суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 -
243.60 грн., для відшкодування понесених
нею судових витрат, в виді судового
збору за подачу позову про розірвання
шлюбу, та в дохід держави України
судовий збір - 243.60 грн., за задоволену
позовну вимогу про стягнення
аліментів.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення через
Вільногірський міський суд,
Дніпропетровської області. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Копію рішення після набрання ним
законної сили надіслати до органу
державної реєстрації актів цивільного
стану.

Головуючий суддя
Шаповал Г.І