АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 210/7998/13-ц 22-ц/774/721/К/14
Справа №210/7998/13-ц
Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц774721К14
Категорія № 27(4)
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Ляховської І.Є.,
Михайлів Л.В.,

при секретарі: Булах К.А.,

за участю: представника позивача -
Подолінного Романа Георгійовича,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк" на рішення Дзержинського
районного суду м.Кривого Рогу від 28
січня 2014 року по цивільній справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк "ПриватБанк" (надалі - Банк)
звернулося до суду з позовом до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що 29.12.2007 року між
відповідачем ОСОБА_3 та Банком було
укладено договір б/н, відповідно до
умов якого відповідач отримав кредит у
розмірі 5 000 грн. зі сплатою 24 % річних на
суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

У зв'язку з невиконанням умов
кредитного договору, у відповідача
перед Банком утворилася
заборгованість, яка станом на 29 вересня
2013 року становить 39 376,43 грн., що
складається з: 5 000 грн. - заборгованість
за кредитом, 19 775,17 грн. - заборгованість
по процентам за користування кредитом;
12250 грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом, 500 грн. - штраф
(фіксована частина), 1 851,26 грн. - штраф
(процентна складова).

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 28 січня 2014 року у
задоволенні позову Банку відмовлено.

В апеляційній скарзі Банк, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, ставить питання про скасування
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

Зокрема, позивач посилається на те, що
суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про пропуск
позивачем строку позовної давності,
встановленого для звернення до суду з
позовом, оскільки відповідач не
надавав Банку заяву про припинення
строку дії договору , отже, договір
автоматично лонгувався щоразу на той
же термін, тому він не є припиненим.

Крім того, апелянт зазначив, що
відповідач належно договір не виконав,
тому його зобов'язання не можна
визнати припиненими.

Також Банк зазначив, що суд першої
інстанції безпідставно застосував
строки позовної давності, оскільки
відповідач ОСОБА_3 із відповідною
заявою не звертався.

Крім того, судом порушено норми
процесуального права, а саме: не дано
належної оцінки доказам, наявним у
справі, не застосовано норми
матеріального права, які підлягали
застосуванню.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено та сторонами не
оспорюється, що відповідно до
укладеного договору б/н від 29 грудня 2007
року відповідач отримав кредит у
розмірі 5 000 грн., зі сплатою 24 % на рік на
суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

У порушення умов договору ОСОБА_3
зобов'язання за вказаним договором
належним чином не виконав, у зв'язку з
чим, станом на 29 вересня 2013 року у нього
перед Банком утворилася
заборгованість за кредитним договором
у сумі 39 376,43 грн., що складається з: 5 000
грн. - заборгованість за кредитом, 19 775,17
грн.- заборгованість по процентам за
користування кредитом, 12 250 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 500 грн. - штраф (
фіксована частина), 1 851,26 грн. - штраф
(процентна складова).

Звертаючись до суду з позовом, Банк
посилався на те, що відповідачем не
виконано умови кредитного договору, у
зв'язку з чим станом на 29 вересня 2013
року у нього перед Банком утворилася
заборгованість у сумі 39 376,43 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
Банком пропущено строк позовної
давності, оскільки договір між
сторонами у справі б/н від 29 грудня 2007
року передбачає строк дії з 29 грудня 2007
року по 29 грудня 2008 року, позивач до
суду з позовом звернувся лише 23 жовтня
2013 року, клопотання про поновлення
процесуального строку ним не
заявлялося.

Колегія суддів не може погодитися з
таким висновком суду першої інстанції
з огляду на наступне.

Згідно положень статті 256 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 259 ЦК України передбачено,
що позовна давність, встановлена
законом, може бути збільшена за
домовленістю сторін. Договір про
збільшення позовної давності
укладається у письмовій формі.

Згідно ч.5 ст.261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

За зобов'язаннями, строк
виконання яких не визначений або

визначений моментом вимоги, перебіг
позовної давності починається

від дня, коли у кредитора виникає
право пред'явити вимогу про

виконання зобов'язання.

Положенням ч. 4 ст. 267 ЦК України
передбачено, що сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

З аналізу вище вказаних норм закону
випливає, що підставою для
застосування строку позовної давності
є заява сторони під час розгляду
справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач ОСОБА_3 участі у судових
засіданнях у суді першої та
апеляційної інстанцій не брав, із
заявою про застосування наслідків
спливу позовної давності не звертався.

Безпідставним є висновок суду першої
інстанції на те, що позовна давність за
позовом про повернення споживчого
кредиту застосовується судом
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі, оскільки пункт 7 ч. 11 ст. 11
Закону України «Про захист прав
споживачів», яким кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, у системному звязку з
самою частиною 11 статті 11 зазначеного
Закону стосується позасудового
порядку повернення споживчого кредиту
і спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

Крім того, помилковим є висновок суду
першої інстанції про те, що початок
перебігу позовної давності
починається з дати закінчення дії
кредитної картки, оскільки перебіг
позовної давності починається від дня,
коли у кредитора виникає право
пред*явити вимогу про виконання
зобов*язання.

Дана правова позиція узгоджується з
висновками, які викладені в постанові
Верховного Суду України від 20
листопада 2013 року.

На підставі наведеного, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку щодо відмови в
задоволенні позовних вимог у звязку з
пропуском строку звернення до суду за
захистом свого порушеного права, тому
рішення суду підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову Банку.

В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

Згідно ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається.

Відповідно до ст.ст. 1050, 1054 ЦК
України, за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові в
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти. Порушення
вищевказаних умов тягне за собою
встановлені наслідки порушення
договору позичальником.

Згідно положень ч.1 ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти) у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем, у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч.1,2 ст.549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення
боржником зобов'язання. Штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання.

Матеріалами справи встановлено, що
договором передбачено порядок та умови
погашення кредиту, погашення
заборгованості по кредиту, сплата
нарахованих за період користування
кредитом відсотків, комісії за
користування кредитом та інших витрат.

Так, відповідно до п.6.5 Умов надання
банківських послуг, позичальник
зобов'язується погашати
заборгованість за кредитом, відсотками
за його використання, за перевитрати
платіжного ліміту, а також оплачувати
комісії на умовах, передбачених цим
договором.

Згідно п.6.6 Умов надання банківських
послуг, у разі невиконання зобов'язань
за договором, на вимогу Банку виконати
зобов'язання з повернення кредиту (у
тому числі простроченого кредиту та
овердрафту), оплати винагороди Банку.

Відповідно до н.8.6 Умов надання
банківських послуг, при порушенні
позичальником строків платежів по
кожному з грошових зобов'язань,
передбачених цим договором більш ніж
на 120 днів, позичальник зобов'язаний
сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. +
5% від суми позову.

Згідно заяви про відкриття рахунку на
кредитний ліміт у 5000 грн., відповідач
ОСОБА_3 ознайомлений та погодився з
Умовами та Правилами надання
банківських послуг, а також тарифами
Банку, які були надані йому для
ознайомлення у письмовому вигляді.
Своїм підписом відповідач підтвердив
факт отримання ним інформації про
умови кредитування у ПриватБанку.

Крім того, ОСОБА_3 своїм підписом дав
згоду на те, що заява про відкриття
рахунку на кредитний ліміт у 5000 грн.
разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та
Правилами надання банківських послуг,
а також Тарифами становить між ним та
Банком договір про надання банківських
послуг.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до укладеного договору б/н
від 29 грудня 2007 року відповідач отримав
кредит у розмірі 5 000 грн., зі сплатою 24 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

У зв'язку з порушення умов кредитного
договору, станом на 29 вересня 2013 року у
відповідача ОСОБА_3 перед Банком
утворилася заборгованість у сумі 39 376,43
грн., що складається з: 5 000 грн. -
заборгованість за кредитом, 19 775,17 грн.-
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 12 250 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 500 грн. - штраф (
фіксована частина), 1 851,26 грн. - штраф
(процентна складова).

На думку колегії суддів,
зазначені суми розраховані згідно умов
кредитного договору, укладеного між
Банком та відповідачем ОСОБА_3, та є
правильними, тому колегія суддів з ними
погоджується.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що з відповідача ОСОБА_3 на
користь позивача підлягає стягненню
сума заборгованості за кредитним
договором станом на 29 вересня 2013 року у
сумі 39 376,43 грн., що складається з: 5 000
грн. - заборгованість за кредитом, 19 775,17
грн.- заборгованість по процентам за
користування кредитом, 12 250 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 500 грн. - штраф (
фіксована частина), 1 851,26 грн. - штраф
(процентна складова).

На підставі вищенаведеного, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
Банку підлягає задоволенню, рішення
суду - скасуванню з ухваленням нового
рішення на підставі п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України про задоволення позову Банку
до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

За таких обставин, колегія суддів
вважає за необхідне стягнути з
відповідача ОСОБА_3 на користь Банку
судовий збір у сумі 590,64 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну Публічного акціонерного
товариства комерційний банк "Приват
Банк" задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду
м.Кривого Рогу від 28 січня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн
НОМЕР_1, на користь Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приват Банк" заборгованість за
кредитним договором б/н від 29.12.2007 року
у сумі 39 376,43 грн., що складається з: 5 000
грн. - заборгованості за кредитом, 19 775,17
грн. - заборгованості по процентам за
користування кредитом; 12250 грн. -
заборгованості по комісії за
користування кредитом, 500 грн. - штрафу
(фіксована частина), 1 851,26 грн. - штрафу
(процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн
НОМЕР_1, на користь Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приват Банк" судовий збір у сумі
590,64 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: