Номер провадження 2/754/1603/14
РІШЕННЯ

Іменем України

11.04.2014 року Деснянський районний суд м.
Києва в складі:

головуючого судді - Ярошенко С.В.,

при секретарі - Ткаченко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ПАТ КБ «Правекс-Банк» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості, за зустрічним позовом
ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Правекс-Банк» про
розірвання кредитного договору,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідачів, в якому
просив, зменшивши позовні вимоги,
солідарно стягнути заборгованість за
кредитним договором у сумі 14 585,50 грн.,
мотивуючи свої вимоги тим, що 14.04.06 року
між АКБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1
укладено кредитний договір № 9-010/06Р про
надання кредиту терміном до 14.04.11 року
на суму 46 500 зі сплатою 16 % річних. Банк
свої зобовязання виконав, кредит надав,
але відповідач свої зобовязання
належним чином не виконує, кредит та
відсотки не сплачує. На підставі
викладеного позивач вимушений
звернутися до суду з даним позовом.

ОСОБА_1 звернулася до суду із
зустрічною позовною заявою. Мотивувала
таку вимогу тим, що рішенням
Деснянського районного суду м. Києва
від 29.03.10 року зобов'язано ПАТ КБ
«Правекс-Банк» перерахувати ОСОБА_1
заборгованість з урахуванням 16% ставки
річних за користування кредитом за
весь період заборгованості. Проте
банком вказане рішення суду не
виконане, таке перерахування не
здійснене, що вважає істотною зміною
обставин, у зв'язку з чим просить
кредитний договір № 9-010/06Р від 14.04.06
року розірвати.

В судовому засіданні представник
ПАТ КБ «Правекс-Банк» підтримав свої
позовні вимоги.

ОСОБА_1 проти задоволення
первісного позову заперечувала.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не
з'явились, повідомлялися належним
чином, надіслали письмові заперечення.

Заслухавши пояснення сторін,
вивчивши письмові матеріали справи,
суд приходить до висновку, що первісний
позов підлягає частковому задоволенню,
зустрічний позов задоволенню не
підлягає, з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено,
що 14.04.06 року між АКБ «Правекс-Банк» та
ОСОБА_1 укладено кредитний договір №
9-010/06Р про надання кредиту терміном до
14.04.11 року на суму 46 500 зі сплатою 16 %
річних.

14.04.06 року між АКБ «Правекс-Банк»
та ОСОБА_2, ОСОБА_3 укладено договори
поруки № 9-010/06Р-1 та № 9-010/06Р-2, за умовами
яких останні взяли на себе зобов'язання
відповідати за виконання боржником
зобов'язань за вказаним кредитним
договором у повному обсязі.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України,
якщо договором позики встановлений
обовязок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк
зобовязується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові в розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобовязується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно із ст.ст. 525, 526 ЦК України
зобовязання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору і одностороння відмова від
зобовязання не допускається.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.

Як роз'яснив Пленум ВССУ у своїй
постанові від 30.03.12 року при вирішенні
таких спорів суд має враховувати, що
згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору. Отже, якщо
кредитним договором не визначено інші
умови виконання основного
зобов'язання, то у разі неналежного
виконання позичальником своїх
зобов'язань за цим договором строк
пред'явлення кредитором до поручителя
вимоги про повернення отриманих у
кредит коштів має обчислюватися з
моменту настання строку погашення
зобов'язання згідно з такими умовами,
тобто з моменту настання строку
виконання зобов'язання у повному
обсязі або у зв'язку із застосуванням
права на повернення кредиту
достроково.

На момент розгляду справи за
відповідачами існує заборгованість у
сумі 14 585,50, з яких заборгованість по
кредиту становить 4 070,24 грн. та пеня - 10
515,26 грн.

Суд не вбачає підстав для
застосування заявленого відповідачами
спливу строку позовної давності,
оскільки позивач звернувся до суду в
межах трирічного строку з моменту
закінчення строку дії спірного
кредитного договору.

Як встановлено в судовому засіданні та
доведено зібраними по справі доказами,
відповідачі умови кредитного договору
в повному обсязі не виконали, кредит не
виплатили, відсотки за користування
кредитом не сплатили, тому позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно ст. 549 ЦК України пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
простроченого зобов'язання.

На підставі ст. 551 ЦК України,
враховуючи, що розмір неустойки значно
перевищує розмір збитків, суд вважає,
що позовні вимоги про її стягнення
підлягають частковому задоволенню, а
тому з відповідача необхідно стягнути
на користь позивача 500 грн. неустойки за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
кредитом.

Щодо зустрічної позовної заяви судом
встановлено наступне.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобовязується повернути
кредит та сплатити проценти у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 627 ЦК України,
відповідно до статті 6 цього Кодексу,
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 652 ЦК України, у разі
істотної зміни обставин, якими сторони
керувалися при укладенні договору,
договір може бути змінений або
розірваний за згодою сторін, якщо інше
не встановлено договором або не
випливає із суті зобов'язання. Зміна
обставин є істотною, якщо вони
змінилися настільки, що, якби сторони
могли це передбачити, вони не уклали б
договір або уклали б його на інших
умовах.

Частиною 2 ст. 652 ЦК України визначено,
що якщо сторони не досягли згоди щодо
приведення договору у відповідність з
обставинами, які істотно змінились, або
щодо його розірвання, договір може бути
розірваний і за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони
виходили з того, що така зміна обставин
не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися;

3)виконання договору порушило б
співвідношення майнових інтересів
сторін і позбавило б заінтересовану
сторону того, на що вона розраховувала
при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

Вчасне невиконання банком рішення суду
про перерахування заборгованості
ОСОБА_1 не є істотною зміною обставин та
не є достатньою підставою для його
розірвання у розумінні ст.ст. 651, 652 ЦК
України.

Розірвання (зміна) договору у зв'язку з
істотними змінами обставин є
самостійним випадком припинення
(зміни) договірних зобов'язань, метою
якого є необхідність відновлення
балансу інтересів сторін договору,
істотно порушеного внаслідок
непередбачуваної зміни зовнішніх
обставин, що не залежать від волі
сторін.

При наявності істотної зміни обставин,
що істотно порушила баланс інтересів
сторін, сторони спочатку здійснюють
спроби щодо зміни або розірвання
договору за взаємною згодою, як
зазначено у частині першій статті 651 ЦК
України

Позивачем не доведено наявності всіх
чотирьох умов, необхідних для
розірвання кредитного договору у
зв'язку з істотною зміною обставин,
якими сторони керувалися при укладенні
договору.

Крім того, в судовому засіданні банком
надано розрахунок заборгованості з
урахуванням відповідних перерахувань.

За таких обставин суд вважає, що
підстави для розірвання кредитного
договору у зв'язку з істотною зміною
обставин відсутні та позивачем не
доведені, тому зустрічні позовні
вимоги є такими, що не підлягають
задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з
відповідачів на користь позивача
підлягають стягненню витрати по сплаті
судового збору в сумі 229,40 грн.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 10, 11, 15, 60, 88, 209, 212-215, 224 ЦПК
України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 536, 554, 1048, 1049,
1050, 1054, 1057 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позов ПАТ КБ «Правекс-Банк»
задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«Правекс-Банк» заборгованість за
кредитним договором у сумі 4 570,24 грн. та
витрати по сплаті судового збору у сумі
229,40 грн.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду міста Києва через
Деснянський районний суд м. Києва
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення.

Головуючий