22-ц/795/757/2014 Головуючий у I інстанції
-Литвиненко І. В. Доповідач - Боброва І.
О.Категорія -цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБобрової І.О.,
суддів:Бойко О.В., Висоцької Н.В., при
секретарі:Мартиновій А.В., за
участю:представника апелянта - ОСОБА_5,
представника відповідачів -
Управління охорони здоров'я
Чернігівської обласної державної
адміністрації, Комунального закладу
"Чернігівський обласний
шкірно-венерологічний диспансер"
Чернігівської обласної ради - Грицик
О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 18 лютого 2014 року про
закриття провадження у справі за
позовом ОСОБА_9 до Чернігівської
обласної ради, Управління охорони
здоров'я Чернігівської обласної
державної адміністрації,
Чернігівської обласної державної
адміністрації, Комунального закладу
«Чернігівський обласний
шкірно-венерологічний диспансер»
Чернігівської обласної ради про
визнання незаконним рішення про
звільнення з посади головного лікаря
та його скасування, визнання
незаконним наказу про звільнення та
його скасування, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить
ухвалу Деснянського районного суду м.
Чернігова від 18.02.2014 року скасувати, а
справу направити справу до суду першої
інстанції для розгляду по суті.

Ухвалою Деснянського районного суду м.
Чернігова від 18.02.2014 року у задоволенні
клопотання ОСОБА_8 про залучення в
якості правонаступника позивача
відмовлено. Провадження у справі
ОСОБА_9 до Чернігівської обласної ради,
Управління охорони здоров'я
Чернігівської обласної державної
адміністрації, Чернігівської обласної
державної адміністрації, Комунального
закладу «Чернігівський обласний
шкірно-венерологічний диспансер»
Чернігівської обласної ради про
визнання незаконним рішення про
звільнення з посади головного лікаря
та його скасування, визнання
незаконним наказу про звільнення та
його скасування, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу закрито.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що ухвала суду є незаконною а
посилання суду на ч.1 ст.1 Закону України
«Про оплату праці» - є безпідставними.
Апелянт вважає, що оскаржуваною
ухвалою суду порушені її права,
оскільки суд позбавив її права на
частину спадкового майна, після смерті
її батька - ОСОБА_9, що передбачено
нормою прямої дії, зокрема, ст.1227 ЦК
України. Крім того, видавши 14.02.2014
розрахунок заробітної плати за період
з 29.11.2013 по 03.02.2014 відповідач
Чернігівський обласний
шкірно-венерологічний диспансер
фактично визнав позовні вимоги та
наявність заборгованості по
заробітній платі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а ухвала суду залишенню без
змін, виходячи з наступного.

Стаття 205 ЦПК України надає виключний
перелік підстав для закриття
провадження у справі.

Закриваючи провадження у справі, суд
першої інстанції зазначив, що
відповідно до п.6 ч.1 ст.205 ЦПК України,
суд своєю ухвалою закриває провадження
в справі, якщо померла фізична особа,
яка була однією із сторін у справі, якщо
спірні правовідносини не допускають
правонаступництва.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду першої інстанції, так як
він відповідає нормам закону.

З матеріалів справи встановлено, що
13.12.2013 року ОСОБА_9 звернувся до суду з
вказаним вище позовом.

З копії свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_9
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер .

17.02.2014 року дочка померлого ОСОБА_9 -
ОСОБА_8, звернулась до суду із
клопотанням про залучення її до участі
у справі в якості правонаступника
позивача, зазначивши, що має право
вступити у судовий процес на підставі
ст.1272 ЦК України та ст.37 ЦПК України.

Суд першої інстанції правомірно
відмовив в задоволенні даного
клопотання, пославшись на те, що
відповідно до вимог ст.1219 ЦК України, не
входять до складу спадщини права та
обов'язки, що нерозривно пов'язані з
особою спадкодавця, зокрема й окремі
виплати, встановлені законом. З огляду
на те, що позовні вимоги померлого
позивача нерозривно були пов'язані з
його особою, правонаступництво у даній
справі є неможливим.

Посилання апелянта в апеляційній
скарзі на ст. 1218 ЦК України є
безпідставним.

Згідно з ст.1218 ЦК України, до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається із матеріалів справи, на
час смерті позивача ОСОБА_9, останнього
не було поновлено на роботі, у зв'язку з
чим сума виплати середнього заробітку
за час вимушеного прогулу не була
стягнута за рішенням суду, тобто ще не
належали йому на момент його смерті.

Враховуючи наведене вище, у суду першої
інстанції не було правових підстав для
задоволення клопотання ОСОБА_8,
оскільки заявлені її батьком ОСОБА_9
позовні вимоги нерозривно пов'язані із
особою померлого позивача ОСОБА_9,
середній заробіток за час вимушеного
прогул не входить до переліку виплат,
які закон відносить до складу спадщини,
а тому данні правовідносини не
допускають правонаступництва.

Посилання апелянта на розрахунок від
14.02.2014 р. №98 не заслуговують на увагу,
оскільки даний розрахунок не містить
даних про наявність заборгованості
установи перед працівником та не
містить інформації щодо визнання
відповідачем позову, на що посилається
ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі.
Позовні вимоги ОСОБА_9 про стягнення
недоплаченої йому при звільненні
заробітної плати не заявлялися.

Згідно з п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає ухвалу без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено ухвалу з
додержанням вимог закону.

Розглядаючи справу відповідно до ч.1
ст.303 ЦПК України, тобто в межах доводів
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що доводи викладені в
апеляційній скарзі обґрунтованості
судових висновків не спростовують,
тому підстави для її задоволення
відсутні.

Судове рішення постановлено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права. Підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ч.1 п.1, 313, 314, 315, 317,
319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м.
Чернігова від 18 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів

Головуючий:Судді: