Справа №592/413/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Костенко В. Г.Номер
провадження 22-ц/788/567/14 Суддя-доповідач -
Рибалка В. Г. Категорія - 42
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Рибалки В. Г.,

суддів - Таран С. А., Ільченко О. Ю.,

за участю секретаря судового засідання
- Пархоменко А.П.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 18 лютого 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
треті особи: Товариство з обмеженою
відповідальністю Керуюча компанія
«Коменерго - Суми», ОСОБА_5

про виселення із квартири,

в с т а н о
в и л а :

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 18 лютого 2014 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3
відмовлено за необґрунтованістю.

Попереджено ОСОБА_4 про недопустимість
порушень правил співжиття з ОСОБА_3 і
ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилається на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи
та порушення судом першої інстанції
при ухваленні рішення норм
матеріального та процесуального права.
Просить скасувати рішення
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 18 лютого 2014 року та ухвалити нове,
яким виселити ОСОБА_4 із квартири
АДРЕСА_1 за систематичне порушення
правил споживання і неможливість
спільного з ним проживання,
систематичну несплату ним квартплати
та комунальних послуг, без надання
іншого жилого приміщення.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3 на праві власності належить
квартира АДРЕСА_1. У квартирі
зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх син
ОСОБА_5 ОСОБА_4 вселився в зазначену
квартиру як член сім'ї ОСОБА_3
Відповідач порушував правила
співжиття, вчиняючи сварки з позивачем
та їх неповнолітнім сином ОСОБА_5 14
грудня 2013 року та 27 грудня 2013 року
позивач звертався до СМВ УМВС України в
Сумській області з заявами відносно
ОСОБА_4 щодо сварок. Заходи впливу до
останнього не застосовувались через
ухилення останнього від спілкування з
органами міліції.

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді, пояснення позивача та її
представника, дослідивши матеріали
справи вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 116 ЖК України, якщо
наймач, члени його сім'ї або інші особи,
які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання із ними в одній квартирі чи
в одному будинку, а заходи запобігання
і громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення. Осіб,
які підлягають виселенню без надання
іншого жилого приміщення за
неможливістю спільного проживання,
може бути зобов'язано судом замість
виселення провести обмін займаного
приміщення на інше жиле приміщення,
вказане заінтересованою в обміні
стороною. Осіб, які самоправно зайняли
жиле приміщення, виселяють без надання
їм іншого жилого приміщення.

Згідно 156 ЖК України, члени сім'ї
власника жилого будинку (квартири), які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням. За згодою власника
будинку (квартири) член його сім'ї
вправі вселяти в займане ним жиле
приміщення інших членів сім'ї. На
вселення до батьків їх неповнолітніх
дітей згоди власника не потрібно. Члени
сім'ї власника будинку зобов'язані
дбайливо ставитися до жилого будинку
(квартири). Повнолітні члени сім'ї
власника зобов'язані брати участь у
витратах по утриманню будинку
(квартири) і придомової території та
проведенню ремонту. Спори між
власником та членами його сім'ї про
розмір участі у витратах вирішуються в
судовому порядку. До членів сім'ї
власника будинку (квартири) належать
особи, зазначені в частині другій
статті 64 цього Кодексу. Припинення
сімейних відносин з власником будинку
(квартири) не позбавляє їх права
користування займаним приміщенням. У
разі відсутності угоди між власником
будинку (квартири) і колишнім членом
його сім'ї про безоплатне користування
жилим приміщенням до цих відносин
застосовуються правила, встановлені
статтею 162 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 157 ЖК України, членів
сім'ї власника жилого будинку
(квартири) може бути виселено у
випадках, передбачених частиною першою
статті 116 цього Кодексу. Виселення
провадиться у судовому порядку без
надання іншого жилого приміщення.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

При розгляді справи суд першої
інстанції належним чином з`ясував та
перевірив доводи та заперечення
сторін, дав належну оцінку зібраним у
справі доказам та обґрунтував висновки
викладені в рішенні.

Суд першої інстанції обґрунтовано
відмовив в задоволенні позовних вимог.

Ствердження ОСОБА_3 в апеляційній
скарзі про те, що відповідача
зареєструвала в своїй квартирі не як
члена сім'ї, а як наймача у зв'язку з
притягненням його до кримінальної
відповідальності, оскільки в нього не
було прописки, про те, що між сторонами
було укладено усний договір найму
житлового приміщення висновків суду не
спростовують, оскільки зазначені
ствердження не мають яких - небудь
підтверджень, а тому не є належним
доказом по справі.

Доводи апеляційної скарги щодо
порушення її конституційного право на
нерухоме майно, оскільки відповідач
має кредитні зобов'язання, його
розшукують банківські установи,
телефонують і вимагають погасити
заборгованість, а також працівники
банків приходять до ОСОБА_3 з
працівниками правоохоронних органів і
описують її майно є недоведеними.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Сторони мають
право обґрунтовувати належність
конкретного доказу для підтвердження
їхніх вимог або заперечень. Суд не бере
до розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

В матеріалах справи відсутні такі
докази, які б підтверджували
вищенаведене.

Судом першої інстанції при ухваленні
рішення було взято до уваги посилання
ОСОБА_3 на систематичне порушення
відповідачем правил співжиття, а також
висновок ДІМ ВДІМ Сумського МВ
лейтенанту міліції ОСОБА_6 щодо
неможливості провести перевірку
вжиття заходів профілактичного
характеру, а тому обґрунтовано було
попереджено ОСОБА_4 про недопустимість
порушень правил співжиття з ОСОБА_3 і
ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_1

Інші доводи апеляційної скарги не є
підставою для скасування рішення суду.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що судове рішення ухвалено, з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права

У зв'язку з цим апеляційну скаргу на
рішення необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л
а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 18 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: