Справа № 441/25/14
Головуючий у 1 інстанції: Яворська Н.І.
Провадження № 22-ц/783/2551/14
Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі: головуючого судді -
Берези В.І., суддів - Бойко С.М.,
Левика Я.А., за участю секретаря
судового засідання - Брикайло М.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою начальника
Відділу державної виконавчої служби
(далі-ВДВС) Городоцького районного
управління юстиції (далі-РУЮ) Сувало
М.С. на ухвалу Городоцького районного
суду Львівської області від 7 лютого 2014
року у справі за скаргою ОСОБА_3 про
визнання протиправною дію державного
виконавця та скасування постанови,-

в с
т а н о в и л а:

оскаржуваною ухвалою скаргу
задоволено. Визнано неправомірною дію
державного виконавця ВДВС
Городоцького РУЮ. Скасовано постанову
про закінчення виконавчого
провадження №37074360 про стягнення
аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на
утримання дочки ОСОБА_5. Вирішено
питання судових витрат.

Ухвалу суду оскаржив начальник ВДВС
Городоцького РУЮ Сувало М.С., просить
скасувати оскаржувану ухвалу та
постановити нову, якою у задоволенні
скарги відмовити.

Вважає, що ухвала є незаконною, такою,
що не відповідає матеріалам справи,
дійсним обставинам та правовідносинам,
що мали місце в ході вчинення
виконавчих дій, суперечить фактичним
обставинам справи. Мотивує тим, що
державним виконавцем вчинено ряд
виконавчих дій, спрямованих на
своєчасне і в повному обсязі виконання
рішення суду. Зазначає, що боржник за
адресою по АДРЕСА_1 не проживає, майна,
належного боржнику на праві особистої
приватної власності і на яке можливо
звернути стягнення, не виявлено. На
підтвердження відповідних обставин
посилається на наявні в матеріалах
справи докази, зокрема заяву ОСОБА_4 від
04.11.2013 року, в якій він повідомляє про
своє фактичне місце проживання, та на
заяву матері боржника, в якій вона
зазначає, про місце проживання свого
сина - м.Київ. З урахуванням наведеного,
державним виконавцем винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження та направлено виконавчий
документ за належністю до ВДВС
Подільського РУЮ у м.Києві, що не
позбавляє сторін надалі користуватись
правами, передбаченими ст.12 Закону
України «Про виконавче провадження».

В судове засідання суду апеляційної
інстанції з`явився представник
апелянта ОСОБА_6, інші особи, які беруть
участь у справі, не з`явилися, хоча були
повідомлені про розгляд справи, тому
справу розглянуто у їх відсутності,
відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника апелянта, перевіривши
матеріали справи, межі і доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла такого висновку.

Як встановлено судом першої
інстанції, у ВДВС Городоцького РУЮ з
19.03.2013 року знаходився на виконанні
виконавчий лист №2-312/11, виданий 26.12.2011
року Городоцьким районним судом
Львівської області. Згідно з даним
виконавчим листом з ОСОБА_4 стягнуто
аліменти в розмірі 1/3 частини усіх
видів заробітку на користь ОСОБА_3 на
утримання дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також встановлено, що ОСОБА_4 (платник
аліментів) зареєстрований по АДРЕСА_1

Згідно з наявною в матеріалах справи
копією заяви від 01.11.2013 року (а.с.19),
ОСОБА_4 зазначив про своє фактичне
місце проживання, а саме: АДРЕСА_2.

Задовольняючи скаргу стягувача ОСОБА_3,
суд зробив висновок про те, що
вищезазначену заяву неможна вважати
документальним підтвердженням зміни
місця проживання боржника, у зв`язку з
чим постанову державного виконавця про
закінчення виконавчого провадження
необхідно скасувати. Відповідні дії
державного виконавця порушують
законні інтереси скаржника.

З даним висновком суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів.

Так, відповідно до п.1 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом правильно застосовано ч.5 ст.20
Закону України «Про виконавче
провадження», відповідно до якої
умовою надсилання виконавчого листа за
новим місцем проживання чи
місцезнаходження боржника, місцем його
роботи чи місцезнаходженням майна
боржника є отримання документального
підтвердження про зміну або
встановлення місця проживання,
перебування чи місцезнаходження
боржника, його майна, місця його роботи
на території, на яку не поширюється
компетенція державного виконавця, та
з`ясувалося, що майно боржника, на яке
можна звернути стягнення, відсутнє на
території, на яку поширюється
компетенція державного виконавця.

Додатково слід зазначити, що згідно з п.
3.16 Інструкції з організації
примусового виконання рішень,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України № 489/20802 від 02.04.2012 року, у разі
направлення виконавчого документа за
належністю до іншого органу ДВС
відповідно до пункту 10 частини першої
статті 49 Закону державний виконавець у
постанові про закінчення виконавчого
провадження зазначає причини
направлення виконавчого документа за
належністю, повідомляє про проведені
виконавчі дії (якщо стягнення
проведено частково, зазначається про
фактично стягнену суму коштів), якщо
боржник відсутній, вказується дата
складання акта про відсутність
боржника. До копії постанови про
закінчення виконавчого провадження
державний виконавець додає також
постанови про стягнення виконавчого
збору, витрат на організацію та
проведення виконавчих дій, копії
постанов про накладення арешту на
кошти чи майно боржника, копії
документів щодо майнового стану
боржника та його доходів у разі їх
наявності.

Приймаючи постанову про закінчення
виконавчого провадження, державний
виконавець виходив з того, що для
виконання рішення суду ним здійснені
всі заходи по розшуку майна боржника,
заборгованість по аліментах становить
48877 грн. 83 коп., а працівником ВДВС
Городоцького РУЮ встановлено фактичне
місце проживання боржника, що
являється територіальною
підвідомчістю ВДВС Подільського РУЮ у
м.Києві.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу,
апелянт вказує на такі обставини, як
наявність заяви від самого боржника
про зміну його місця фактичного
проживання зі с.Суховоля на м.Київ,
заяву його матері, в якій остання
зазначає про місце проживання боржника
на найманій квартирі у м.Києві. Крім
того, правомірність дій державного
виконавця мотивує тим, що згідно з
актом державного виконавця від 01.11.2013
року боржник за адресою по вул. Озерна,
27 в с.Суховоля не проживає, майна,
належного боржнику на праві особистої
приватної власності і на яке можливо
звернути стягнення - не виявлено.

Проаналізувавши вищенаведене,
необхідно зазначити, що обставина
зміни місця проживання боржника
документально не підтверджена. Одної
лише заяви боржника та її матері про
нове місце проживання боржника
недостатньо для того, щоб вважати дану
обставину документально
підтвердженою.

З наведеного слідує, що державний
виконавець отримав лише інформацію про
місцепроживання боржника, що ставить
під сумнів достовірність такої
інформації та що боржником не подано
державному виконавцю жодного
документального підтвердження про
своє місцепроживання.

Всупереч вказаним обставинам,
державним виконавцем не виконано
вимоги ст. 20 Закону України «Про
виконавче провадження» для перевірки
інформації щодо місця проживання
боржника та не винесено мотивовану
постанову, затверджену начальником
відділу, якому він безпосередньо
підпорядкований, для доручення
проведення перевірки вказаної
інформації відповідному відділу
державної виконавчої служби, а
передчасно винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження.

Відтак, закінчення виконавчого
провадження ВДВС Городоцького РУЮ без
отримання документального
підтвердження про зміну місця
проживання боржника призвело до
порушення прав стягувача.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 307 ЦПК України,
за наслідками розгляду скарги на
ухвалу суду першої інстанції
апеляційний суд має право постановити
ухвалу про відхилення апеляційної
скарги і залишення ухвали без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Так як ухвала суду відповідає вимогам
закону і зібраним по справі доказам,
підстав для задоволення апеляційної
скарги немає.

Керуючись п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312,
ст.ст.313, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

апеляційну скаргу начальника Відділу
державної виконавчої служби
Городоцького районного управління
юстиції Сувало М.С. відхилити.

Ухвалу Городоцького районного суду
Львівської області від 7 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскарженою
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
ухвалою апеляційного суду.

Головуючий:
Береза В.І.

Судді:
Бойко С.А.

Левик Я.А.