Справа № 513/300/14-ц
Провадження № 2/513/193/14
Саратський районний суд Одеської
У Х В А Л А

про повернення заяви

31 березня 2014 року суддя Саратського
районного суду Одеської області
Кожокар Т.Я., розглянувши позовну заяву
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення моральної шкоди,

В С Т
А Н О В И В:

03 грудня 2013 року ОСОБА_1 подала до
Татарбунарського районного суду з
позов про відшкодування моральної
шкоди. Після задоволення заяв про
самовідвід, ухвалою судді
Татарбунарського районного суду
цивільну справу надіслано для
розгляду до Саратського районного
суду.

Позивачка звернулася до суду з
позовом вказуючи, що 09 грудня 2010 року
постановою судді ОСОБА_7 вона була
визнана винною і особисто визнала вину
по справі № 3-2053/2010 р. Постановою судді
апеляційного суду Одеської області
Попова А.Ф. від 22 серпня 2011 року рішення
судді ОСОБА_7 було скасовано. 09 грудня
2010 року вироком суду її син ОСОБА_5 був
позбавлений волі строком на два роки.
Під час проголошення вироку синові
вона була емоційно схвильована, як
матір до останньої хвилини очікувала
на виправдувальний вирок. Після того,
побачивши спецмашину вона зрозуміла,
що сина позбавлять волі, вона
розхвилювалася, почала голосно
плакати, що в неї немає доларів щоб
задовольнити потреби
корупційно-структурної схеми
сімейно-дружнього бізнесу за
сфальсифіковану кримінальну справу
відносно її сина. На неї ницькували
працівників міліції, які приїхали за її
сином. ОСОБА_3 і ОСОБА_4 наздогнали її на
подвір'ї суду, зненацька накинулися і
катували. Суддя ОСОБА_7, без її відома,
будучи в змові з помічником ДІМ
Татарбунарського РВ ГУМВС України в
Одеській області ОСОБА_2, умисно,
порушуючи норми права сфальсифікували
відносно неї брудну справу №3-2053/2010 р.
Всі ці події вплинули на її моральний і
фізичний стан, що призвело до її
морального знищення як людини та
фізичного каліцтва, у зв'язку з чим вона
залишилась довічно інвалідом третьої
групи.

В позовній заяві позивачка просить:
визнати її потерпілою, вручити пам'ятку
про процесуальні права та обов'язки;
витребувати матеріали перевірки
проведеної в липні 2011 року полковником
Данильченко Павлом Павловичем;
стягнути з відповідачів, солідарно, на
свою користь моральну шкоду у розмірі
5700 гривень.

Позовна заява не відповідала
вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України, тому
ухвалою від 24 лютого 2014 року позовну
заяву залишено без руху, позивачу
надано строк для усунення недоліків
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали. Як вбачається з поштового
повідомлення позивачка отримала копію
ухвали 19 березня 2014 року, однак, у
встановлений судом строк вимоги суду
не виконала, недоліки не усунула.

Згідно ст. 121 ч. 2 ЦПК України, якщо
позивач відповідно до ухвали суду у
встановлений строк не виконає вимоги,
визначені статтями 119 і 120 ЦПК України,
позовна заява вважається не поданою і
повертається позивачеві.

Враховуючи наведене, позовну заяву
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення моральної шкоди слід вважати
неподаною та повернути позивачу.

Керуючись ст.ст. 121, 210, 293, 294 ЦПК
України,

суддя

У
Х В А Л И В:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення моральної
шкоди вважати неподаною та повернути
позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя
Т. Я. Кожокар