Справа №
РІШЕННЯ

Іменем України

17 квітня 2014 р. Калінінський районний
суд м. Донецька у складі:

головуючого - судді Гавриленка О.М.

при секретарі - Ткачі А.Г,

за участю позивача та представників
сторін - адвокатів ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, АТ
«ПРОСТО-страхування» про
відшкодування шкоди та за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ПАТ «АСК
«Інтертрансполіс» про відшкодування
шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Звернувшись до суду у січні п.р. позивач
просив суд стягнути з відповідача 9896,56
грн. у якості шкоди, спричиненої його
автомобілю під час ДТП за участі водія
ОСОБА_4. Позовні вимоги обґрунтував тим,
що 21.10.2012 р. сталась вказана ДТП з
автомобілем під його керуванням та
автомобілем належним відповідачеві,
внаслідок якої транспортні засоби
отримали механічні пошкодження. У той
же день відносно позивача було
складено протокол про адміністративне
правопорушення за ст. 124 КУпАП. На
підставі зазначеного протоколу,
місцевий суд виніс постанову від 30.07.2013
р. про закриття провадження у справі
про притягнення позивача до
адміністративної відповідальності,
встановивши в його діях склад
адміністративного правопорушення. Між
тим, апеляційний суд скасував вказану
постанову та виніс нову від 28.08.2013 р.
якою провадження у справі про
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності
закрив у зв'язку з відсутністю в діях
ОСОБА_3 складу правопорушення. Після
цього, позивач звернувся до СК АТ
«ПРОСТО-страхування» (де є
застрахованим відповідач) з вимогою
про відшкодування спричиненої його
автомобілю шкоди у розмірі 9896,56 грн,
тоді як отримав відмову в цьому з
огляду на те, що відсутні докази вини
відповідача ОСОБА_4 у вказаній ДТП.
Тобто на цей час встановлено, що він не
був винним у ДТП, що на думку позивача
породжує винні дії з боку відповідача.
До зазначених висновків позивач також
дістався з огляду на матеріали судових
експертиз в рамках справи про
адміністративне провадження де
достовірно вбачається про наявність
винних дій саме з боку відповідача. З
посиланням на зазначене просив
задовольнити його позов. Зустрічні
позовні вимоги вважав безпідставними,
необґрунтованими та просив відмовити в
їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_4 вимоги не визнав у
повному обсязі та просив відмовити в їх
задоволенні, оскільки наполягав на
тому, що саме за провини ОСОБА_3 сталась
ДТП, а тому відсутні підстави звернення
до суду позивача. Він же звернувся до
суду із зустрічним позовом про
солідарне стягнення з ОСОБА_3 та АСК
«Інтертрансполіс» матеріальної шкоди
у розмірі 14275 грн. Подані вимоги
обґрунтував тим, що дійсно 21.10.2012 р.
сталась ДТП за участі його автомобілю
та автомобілю ОСОБА_3, який на порушення
п.10.1 ПДР перед здійсненням повороту
ліворуч не пересвідчився в безпеці
такого маневру, внаслідок чого
автомобілі отримали механічні
пошкодження. А тому, ОСОБА_3 як особа
винна у ДТП повинен відшкодувати
ОСОБА_4 розмір матеріальної шкоди у
розмірі 14275 грн. Крім того, оскільки
відповідальність ОСОБА_4 застрахована
у «Інтертрансполіс» просив стягнути
зазначену шкоду у солідарному порядку.

Відповідачі ПАТ «ПРОСТО-страхування»
та ПАТ «АСК «Інтертрансполіс» у судове
засідання не з'явились, про час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином. А тому, суд розглянув
справу за їх відсутності, в порядку
правил ст. 169 ЦПК України.

Відповідач ПАТ «ПРОСТО-страхування»
звернувся до суду із запереченнями
проти позову, які обґрунтував
наступними обставинами. Дійсно, 21.10.2012
р. сталась ДТП за участі автомобілю
Ніссан та автомобілю Шкода. Постановою
апеляційного суду від 28.08.2013 р.
провадження у справі відносно ОСОБА_3
було закрито у зв'язку з відсутністю в
його діях складу адмінправопорушення,
а 11.09.2013 р. він звернувся до страхової з
питання виплати страхового
відшкодування. Між тим, у наданих
ОСОБА_3 документах відсутня постанова
про притягнення другої сторони до
адмінвідповідальності, у зв'язку з чим
законодавчо не передбачено виплату
страхового відшкодування. З посиланням
на зазначене просив відмовити у позові
та справу розглянути за його
відсутності.

Перевіривши матеріали справи та
заслухавши пояснення сторін, суд
дістається до висновку, що позов ОСОБА_3
частково обґрунтований, тоді як
зустрічний позов ОСОБА_4 не
обґрунтований та не підлягаючий
задоволенню з наступних підстав.

Згідно до ст,ст 979, 1166, 1187 ЦК України,
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку. За договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові)
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Як роз'яснив пленум Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п.п 4, 16 власної постанови від
01.03.2013 № 4 «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено вирок
або постанову суду, з питань, чи мали
місце ці дії та чи вчинені вони цією
особою. При цьому постанова суду є
доказом, який повинен досліджуватися
та оцінюватися судом у цивільній
справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» на території України
забороняється експлуатація
транспортного засобу без поліса
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності. У
зв'язку із цим при пред'явленні
позовних вимог про відшкодування такої
шкоди в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
безпосередньо до особи, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, суд має право виключно в
порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК,
залучити до участі у справі страхову
організацію (страховика), яка
застрахувала цивільну
відповідальність володільця
транспортного засобу. Непред'явлення
вимог до страховика за наявності
підстав для стягнення завданої шкоди
саме зі страховика є підставою для
відмови в позові до завдавача шкоди у
відповідному розмірі.

Як убачається з матеріалів справи, 21
жовтня 2012 року о 15.20 у м. Донецьку на
перехресті проїзної частини вул.
М.Ульянової в напрямку руху з боку б.
Шевченка та проїзної частини пр. Ілліча
автомобілі Шкода Октавіа д/н НОМЕР_1
під керуванням ОСОБА_3 та Ніссан Кашкай
д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4
отримали механічні пошкодження.
Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_4 на час ДТП була застрахована
відповідно до полісу № АВ/8082185 в ПАТ
«ПРОСТО-страхування» з лімітом
відповідальності за шкоду, заподіяну
майну 50000 грн, за шкоду заподіяну життю
та здоров'ю 100000 грн. (франшиза 0)
Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_3 на час ДТП була застрахована
відповідно до полісу № АВ/1384754 в ПАТ
«Інтертрансполіс» з лімітом
відповідальності за шкоду, заподіяну
майну 50000 грн, за шкоду заподіяну життю
та здоров'ю 100000 грн.

Згідно до звіту про оцінку вартості
пошкоджень транспортного засобу за
№13/12/971 від 28.12.2013 р. Шкода Октавіа д/н
НОМЕР_1 вартість матеріальної шкоди
складає 9896,56 грн. Відповідно до
висновку № 1222 від 01.11.2012 р. вартість
матеріальної шкоди спричиненої
автомобілю Ніссан Кашкай д/н НОМЕР_2
складає 16504,4 грн.

Постановою від 28.08.2013 р. апеляційного
суду Донецької області було
встановлено, що в діях ОСОБА_3 відсутній
склад правопорушення. Провадження у
справі закрито на підставі п.1 ст. 247
КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях
ОСОБА_3 складу правопорушення (вказана
постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає). Вказаною постановою також
встановлено, що згідно до п.8.3 ПДР
України сигнали світлофорів, крім
жовтого миготливого, мають перевагу
перед дорожніми знаками пріоритету.
Тобто ОСОБА_3 рухаючись на зелений
сигнал світлофора повинен був
закінчити маневр, а тому діяв згідно до
ПДР України.

В рамках вказаної справи були
проведені дві експертизи. Так, згідно
до висновків судової авто технічної
експертизи №6025 від 07.02.2013 р. (п.1)
зіткнення автомобілю Шкода та Ніссан
трапилось внаслідок руху автомобілю
Ніссан на заборонений червоний сигнал
світлофору. У діях водія ОСОБА_3 під час
ДТП була відсутня невідповідність
вимог ПДР. Дії водія ОСОБА_4 під час ДТП
не відповідали вимогам п.п. 8.7.3.е та п.
8.10. ПДР.

Відповідно до висновку експерта №232
від 21.05.2013 р. з технічної точки зору
водієві ОСОБА_3 у разі виникнення
небезпеки для руху необхідно було
негайно вжити заходів щодо зменшення
швидкості аж до зупинки транспортного
засобу. З технічної точки зору ОСОБА_3
мав технічну можливість уникнути
зіткнення з автомобілем Ніссан,
застосувавши міри гальмування.

30 липня 2013 р. Калінінський районний суд
м. Донецька виніс постанову про
визнання ОСОБА_3 винним у ДТП та
притягнення його до адміністративної
відповідальності. Постановою від 28
серпня 2013 р. апеляційного суду
Донецької області визнав постанову
Калінінського районного суду м.
Донецьк такою, що не відповідає вимогам
чинного законодавства України, а саме
ст,ст 245, 280 КУпАП України. Відповідно до
постанови апеляційного суду Донецької
області в діях ОСОБА_3 відсутній склад
правопорушення.

Наведені фактичні обставини справи
підтверджені документально ставити
під сумніви їх вірогідність суд не
убачає підстав.

Досліджуючи питання щодо невинності
позивача у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди, судом
встановлено наступне. Так судом
встановлено, що 21.10.2012 р. о 15.20 у м.
Донецьку на перехресті проїзної
частини вул. М.Ульянової в напрямку
руху з боку б. Шевченка та проїзної
частини пр. Ілліча автомобілі Шкода
Октавіа д/н НОМЕР_1 під керуванням
ОСОБА_3 та Ніссан Кашкай д/н НОМЕР_2 під
керуванням ОСОБА_4 отримали механічні
пошкодження. Співробітники УДАІ
кваліфікували дії ОСОБА_3 як винні, у
зв'язку з чим, склали протокол про
адміністративне правопорушення від
21.10.2012 р. за № АА2 784955.

Постановою від 28 серпня 2013 р.
апеляційного суду Донецької області
визнано постанову Калінінського
районного суду м. Донецьк такою, що не
відповідає вимогам чинного
законодавства України, а саме ст.ст. 245,
280 КУпАП України. Відповідно до
постанови апеляційного суду Донецької
області в діях ОСОБА_3 відсутній склад
правопорушення. Відповідно до ч.4 ст. 61
ЦПК відповіді на питання про те, чи мала
місце дорожньо-транспортна пригода з
вини ОСОБА_3, суд вважає обставину
невинності останнього встановленою,
преюдиціальною та такою, що не підлягає
доведенню. Оскільки обставина
невинності ОСОБА_3 є преюдиціальною,
суд вважає, що врахування позиції інших
державних органів при вирішення
питання щодо винності є неприпустимою
з огляду на принципи обов'язковості
судового рішення. З цих підстав не
підлягають задоволенню зустрічні
вимоги ОСОБА_4 щодо відшкодування
матеріальної шкоди з ОСОБА_3, як з
винної особи.

Крім того, апеляційний суд також
звернув увагу на те, що необхідно було
взяти до уваги пояснення ОСОБА_3,
висновки згаданої експертизи від 07.02.2013
р. та покази свідка ОСОБА_7. А тому з
огляду на необхідність в порядку ч.4 ст.
61 ЦПК України дослідження та
оцінювання судом у цивільній справі
постанови суду як доказу, доводи ОСОБА_3
з приводу наявності винних дій з боку
ОСОБА_4 під час ДТП суд вважає
доведеними. Останнє у повному обсязі
підтверджено судовою експертизою №6025
(проведеною законодавчо передбаченим
органом) за якою зіткнення автомобілів
трапилось внаслідок руху автомобілю
Ніссан на червоний заборонений сигнал
світлофора. Встановлені обставини
також у повному обсязі дублюються у
відеозапису ДТП здійсненого ОСОБА_3 та
переглянутого у судовому засіданні за
участі сторін. Таким чином, суд
дістається до переконливого висновку
щодо винних дій саме ОСОБА_4 у ДТП від
21.10.2012 р.

Так, оскільки ОСОБА_4 застрахував свою
відповідальність у випадку ДТП, то і як
наслідок він не повинен відповідати
перед ОСОБА_3 за шкоду спричинену
останньому. Через наведене, слід
вважати, що страховою компанією
відшкодування відбувається у межах
страхового ліміту, тоді як розмір
страхового відшкодування здійсненого
ФОП Прохоровим жоден із сторін не
оспорював та зворотнього у суді не
заявляв. А тому, вимоги ОСОБА_3 в цій
частині підлягають задоволенню
частково, шляхом стягнення саме зі
страхової компанії шкоди у заявленому
розмірі 9896,56 грн.

Поряд з цим, суд не приймає до уваги
посилання ПАТ «ПРОСТО-страхування» на
ухвалу апеляційного суду м. Києва, на
яке посилається відповідач як на доказ,
оскільки згідно з чинним
законодавством України суд не може
посилатися на рішення інших судів як на
правову підставу винесеного рішення.

Крім того, судом частково
задовольняються вимоги ОСОБА_3 щодо
стягнення витрат (документально
підтверджених) на проведення
експертної оцінки у розмірі 300 грн,
витрат на відеозапис у розмірі 288 грн,
витрат на експертизу у розмірі 824,88 грн.
та судового збору у розмірі 243,6 грн.
Вимоги про стягнення витрат на
відправку телеграми не підлягають
задоволенню, оскільки виклик
здійснювався під час слухання іншої
справи. В цілому ж вимоги ОСОБА_3
підлягають частковому задоволенню,
тоді як вимоги ОСОБА_4 задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст,ст 10-11, 209, 212-214 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ПАТ
«ПРОСТО-страхування» про
відшкодування шкоди задовольнити
частково.

Стягнути з ПАТ «ПРОСТО-страхування»
9896,56 грн. у якості матеріальної
шкоди, 243,6 грн. у якості судового збору,
300 грн. витрат на проведення експертної
оцінки, витрат на відеозапис у розмірі
288 грн, витрат на експертизу у розмірі
824,88 грн. а всього 11553,04 грн. на користь
ОСОБА_3.

В решті позову ОСОБА_3 відмовити.

ОСОБА_4 в його позові до ОСОБА_3, ПАТ
«АСК «Інтертрансполіс» про
відшкодування шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до судової
палати по цивільних справах
апеляційного суду Донецької області
через місцевий суд протягом 10 днів з
дня проголошення рішення (чи з дня
отримання його копії, але особою, яка
приймала участь у розгляді справі,
однак не була присутньою в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення).

Суддя -

17.04.2014