Справа № 368/2011/13 Головуючий у І
інстанції Кириченко В.І.Провадження №
22-ц/780/2689/14 Доповідач у 2
інстанції ЛащенкоКатегорія 54
УХВАЛА

Іменем України

16 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого судді Лащенка В.Д.,

суддів: Сушко Л.П., Поліщука М.А.

при секретарі Химинець Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Кагарлицького районного суду
Київської області від 04 березня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк», «Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Кардіф» про захист прав споживачів,
визнання недійсними договору про
надання споживчого кредиту та договору
добровільного страхування,-

встановила:

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернулася в
суд з позовом до ПАТ «ОТП Банк» про
визнання недійсним договору про
надання споживчого кредиту та договору
добровільного страхування.

Позов мотивувала тим, що 14 серпня 2013
року з Публічним акціонерним
товариством «ОТП Банк» та Приватним
акціонерним товариством «Страхова
компанія «Кардіф» уклала договір про
надання споживчого кредиту
№ і договір добровільного
страхування держателя кредитної
картки №04/05/. На порушення вимог
ст.203 ЦК України договори підписані
відповідачем з використанням
факсимільного відтворення підпису та
печатки юридичної особи.

Крім того, посилається на порушення
права позивача як споживача щодо
вибору продукції, свободу
волевиявлення та принцип рівності
сторін, що передбачені ст.21 Закону
України «Про захист прав споживачів».

Позивач просила визнати недійсними
договір про надання їй споживчого
кредиту та договір добровільного
страхування держателя кредитної
картки.

11 лютого 2014 року співвідповідачем у
справі залучено Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія
«Кардіф».

Рішенням Кагарлицького районного суду
Київської області від 04 березня 2014 року
в позові ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
суд скасувати рішення з підстав
неправильного застосування норм
матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення,
колегія суддів приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було
встановлено, що 14 серпня 2013 року між
ОСОБА_1 та Публічним акціонерним
товариством «ОТП Банк» укладено
договір про надання споживчого кредиту
№ , згідно якого відповідач
відповідно до умов договору,
передбачених п.п.1.1, 1.2.2, 1.2.3 перерахував
суму кредиту в розмірі 18919,80 грн. на
користь фізичної особи -підприємця
ОСОБА_2 в рамках програми споживчого
кредитування. (а.с.9)

14 серпня 2013 року між ОСОБА_1 та
Приватним акціонерним товариством
«Страхова компанія «Кардіф» укладено
договір добровільного страхування
держателя кредитної картки №04/05/.
(а.с.13)

Пунком 3.11 кредитного договору №
передбачено, що підписання
позичальником цього договору
засвідчує, що позичальнику була надана
вичерпна інформація про послуги, що
йому надаються та повністю роз'яснені
всі питання, що має позичальник по
цьому договору.

Згідно п. 3.15 підписанням кредитного
договору № позичальник заявляє,
гарантує та підтверджує, що будь-які
умови цього Договору є істотними і
підлягають виконанню, зміст статей 6, 207,
627 ЦК України позичальнику роз'яснено.
(а.с. 10)

Відповідно до п.3.19 кредитного договору
№ договір укладається
відповідно до ст.ст. 6, 207, 627 ЦК України і
підписання його зі сторони банку
відбувається шляхом нанесенням на
нього типографським засобами
відбитків печаток та підписів
уповноважених осіб банку. Сторони
підписанням цього договору надають
свою письмову згоду на укладення
договору в порядку передбаченому п. 3.19.
договору, який їм повністю зрозумілий
та з яким вони повністю погоджуються.
(а.с.12)

Пунктом 20.5 договору добровільного
страхування держателя кредитної
картки передбачено, що підписанням
договору страхувальник заявляє,
гарантує та підтверджує, що зміст ст.ст.
6, 207, 627 ЦК України Страхувальнику
роз'яснено, із зразками відбитка
печатки і підписів посадових осіб
Банку, зазначеними в договорі про
порядок підписання правочинів б/н від
01.07.2011, укладеного відповідно до ст.634 ЦК
України щодо порядку підписання
договорів страхування, Страхувальник
ознайомлений та повністю погоджується.

Відповідно до статей 526, 530 Цивільного
кодексу України, зобов'язання повинно
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а якщо у зобов'язанні
встановлений термін його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей термін.

Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України
використання при вчиненні правочинів
факсимільного відтворення підпису за
допомогою засобів механічного або
іншого копіювання, електронного
підпису або іншого аналога
власноручного підпису допускається у
випадках, встановлених законом, іншими
актами цивільного законодавства, або
за письмовою згодою сторін, у якій
мають міститися зразки відповідного
аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 06
листопада 2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», порушення
вимог закону щодо укладення правочину
в письмовій формі є підставою для
визнання його недійсним лише в разі,
коли це прямо передбачено законом,
зокрема статтями 547, 719, 981, 1055, 1059, 1107, 1118
ЦК тощо.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про
страхування» моментом набрання
договором страхування чинності є
момент внесення першого страхового
платежу.

Відповідно ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відмовляючи в задоволенні позову, з
урахуванням конкретних обставин
справи, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що позивачем не
надано доказів на підтвердження
внесення першого страхового платежу, а
тому вказаний договір не набрав
чинності. Крім того, позивач не довела,
що були порушені її права як споживача
на свободу вибору продукції, свободу
волевиявлення та принцип рівності
сторін.

За таких обставин, рішення
Кагарлицького районного суду
Київської області є законним,
обґрунтованим та скасуванню не
підлягає.

Колегія суду, не може взяти до уваги
посилання апелянта на те, що вона не
давала згоду при укладенні договорів
на використання факсимільного підпису
та печатки, оскільки при підписанні
спірних договорів позивач погодилась з
його умовами, не заперечувала проти
надання кредиту, про що свідчить її
підпис.

Доводи апеляційних скарг не
спростовують висновків суду першої
інстанції, обґрунтовано викладених в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суду, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення Кагарлицького районного суду
Київської області від 04 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: