Справа № 405/7184/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року Ленінський районний
суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді:
Драного В.В.

при секретарі:
Дудко І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до товариства
з обмеженою відповідальністю «АВТО
ПРОСТО» про застосування наслідків
недійсності правочину та стягнення
коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
вищевказаним позовом. В обґрунтування
позовних вимог зазначив, що 14 березня
2011 року між ним та ТОВ "АВТО ПРОСТО"
укладено угоду № 344185 з
додатками (додаток № 1 - анкетні дані
учасника системи та перелік платежів з
зазначенням їх розміру, які позивач
повинен здійснити та Додаток № 2 -
Правила функціонування системи
придбання в групах АвтоТак). Дана угода
була укладена з відповідачем з метою
придбання легкового автомобіля ЗАЗ
Форца вартістю 83900 грн. Згідно умов
спірної угоди відповідач виступає
виконавцем певних послуг, зазначених у
ст.1 угоди, а позивач є їх споживачем.
Вважає, що умови угоди порушують права
позивача як споживача. Так, при
підписанні угоди, на виконання ст. 5,
позивачем на користь відповідача за
період з 14.03.2011 року по 12.09.2012 року було
сплачено 30512,66 грн., тобто здійснені ним
виплати не створюють для відповідача
будь-яких обов'язків, забезпечених цією
оплатою. Останній покладає на
учасників системи придбання товарів в
групах їх витрати, не вкладаючи при
цьому власних коштів, що робить таку
діяльність пірамідальною схемою.
Зазначений вид нечесної
підприємницької практики, що вводить
споживача в оману, включено в умови
самої угоди. Угода не містить чітких
строків та (або) термінів отримання
клієнтом автомобіля, не передбачає
будь-якої відповідальності ТОВ «Авто
Просто» за невиконання умов договору
та будь-яких гарантій отримання
клієнтом автомобіля навіть у разі
повної оплати його вартості, у зв'язку з
чим зазначений правочин є нікчемним.

Крім того, щомісячні внески в оплату
страхового платежу вносяться саме
учасниками системи, та і автомобіль,
який переданий учаснику системи
придбаний за кошти все тих же учасників
системи, що також робить дані умови
угоди несправедливими по відношенню до
споживача. Таким чином, вважає, що з
угоди вбачаються явно невигідні
стороні споживачу договірні умови, які
протилежна сторона правочину
відповідач сформулював їх в
односторонньому порядку і тим самим
створив істотний дисбаланс між правами
і обов'язками сторін, що є порушенням
положень ст.19 Закону України "Про
захист прав споживачів". Просить
стягнути з відповідача грошові кошти у
сумі 30512,66 грн., сплачених по нікчемному
правочину (угода № 344185 від 14 березня 2011
року).

В судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали
у повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві,
просили позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, надав заяву про розгляд
справи без участі його представника, та
надав письмові заперечення, в яких
зазначив, що позивач мав повну і
достовірну інформацію про послуги
відповідача та порядок їх надання,
підписав угоду та додатки до неї. У
позивача, відповідно до п.13.8 ст.13
Додатку № 2 до Угоди, було 7 календарних
днів від дати підписання угоди для
самостійного повторного ознайомлення
з умовами угоди та додатками до неї, та
у випадку незгоди з їх умовами, для її
розірвання. Предметом діяльності ТОВ
"Авто Просто" є надання фінансових
послуг з адміністрування фінансових
активів для придбання автомобілів в
групах. ТОВ "Авто Просто" не збирає
кошти від осіб з метою виплат
відсотків, збільшень, дивідендів за
рахунок інших осіб. Результатом послуг
ТОВ "Авто Просто" є отримання
споживачем автомобіля та його повну
оплату тим хто цей автомобіль отримав
шляхом перерахування невеликих
щомісячних платежів. За таких обставин
посилання позивача на порушення
відповідачем ст.19 ЗУ "Про захист прав
споживачів" є необґрунтованими, а
вказані норми не підлягають
застосуванню до правовідносин сторін в
даному випадку. Просив відмовити
позивачу в задоволенні позовних вимог
повністю.

Заслухавши пояснення позивача та його
представника, дослідивши і оцінивши
докази по справі в їх сукупності, суд
дійшов до висновку, що позов не
підлягає задоволенню за наступних
підстав.

Судом встановлено, що 14 березня 2011 року
між ОСОБА_1 (Учасник системи) та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Авто Просто"
укладено угоду № 344185 (далі за текстом -
Угода), предметом якої є надання
Учаснику системи послуг системи
АвтоТак, спрямованих на придбання
автомобіля. Відповідно до статті 2
Угоди відповідач є товариством, що
надає послуги, предметом яких є
придбання автомобілів Учасниками
через систему придбання у групах
АвтоТак; відповідач гарантує надання
Учаснику права на отримання автомобіля
за умови виконання Учасником всіх
зобов'язань, передбачених угодою (а.с. 8).

Статтею 5 Угоди передбачений обов'язок
Учасника сплатити плату за послуги,
пов'язані із вступом до Системи та
укладанням Угоди, а також обов'язок
щодо щомісячної сплати передбачених
Угодою внесків.

При цьому обов'язок позивача щодо
залучення будь-яких інших Учасників з
метою укладення угод з відповідачем
умовами Угоди не передбачений.

Статтею 6 Угоди встановлено, що позивач
як Учасник системи уповноважує та
доручає ТОВ "Авто Просто" укласти від
його імені договір страхування життя
та договір страхування автомобіля.

Сторонами у справі укладені та
підписані також і Додатки № 1 та № 2 до
Угоди, у яких, зокрема, конкретизовано
технічні характеристики транспортного
засобу, право позивача на отримання
якого передбачене умовами Угоди, а
також визначено розмір щомісячних
грошових внесків, умови створення груп
Учасників з метою об'єднання грошових
внесків останніх (а.с. 9-12).

Відповідно до умов статті 8.1 Додаткової
угоди № 2 до Угоди відповідач
зобов'язаний надіслати постачальнику
транспортного засобу замовлення на
передачу автомобіля Учаснику протягом
5 робочих днів після того, як Учасник,
який одержав право на одержання
автомобіля, здійснить відповідні
платежі, і відповідач затвердить
оформлення документів на отримання
автомобіля. Відповідно до угоди між
відповідачем та Виробником та/або
Імпортером та/або Дистриб'ютором
останній протягом 30 (тридцяти)
календарних днів з дня отримання
замовлення повинен передати
автомобіль Учаснику, який одержав
право на отримання автомобіля.

Таким чином, оспорювана Угода укладена
в рамках створеної відповідачем
системи продажу автомобілів, яка
полягає у створенні групи покупців, які
виявили бажання придбати товар високої
вартості - автомобіль, та які стають
Учасниками системи. Системою
встановлені відповідні механізми, які
забезпечують придбання кожним з
Учасників автомобіля шляхом сплати
його ціни щомісячними внесками
протягом декількох років.

У позовній заяві позивач послався на
наявність в оспорюваній Угоді
несправедливих умов щодо нього як
споживача.

Як несправедливі позивачем визначені
умови статей 1 та 5 Угоди, у яких
визначений її предмет, Додатку № 2
Угоди щодо правил функціонування
системи придбання в групах АвтоТак.
Крім того, позивач послався на
нетривалість наданого йому для
ознайомлення з умовами Угоди часу,
протягом якого позивач не зміг
ретельно вивчити зміст Угоди.

Згідно із положеннями статей 4, 10 та 203
ЦК України зміст правочину не може
суперечити вказаному кодексу, іншим
законам України, які приймаються
відповідно до Конституції України та
Цивільного кодексу України,
міжнародним договорам, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, актам Президента
України, постановам Кабінету Міністрів
України, актам інших органів державної
влади України, органів влади
Автономної Республіки Крим у випадках
і в межах, встановлених Конституцією
України та законом, а також моральним
засадам суспільства.

Приписами статті 215 ЦК України
встановлено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент його
вчинення стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами 1-3, 5 та 6
статті 203 цього Кодексу (зокрема, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства).

Вирішуючи спір про визнання угоди
недійсною, суд повинен встановити
наявність тих обставин, з якими закон
пов'язує визнання угод недійсними і
настання відповідних наслідків, а caме:
відповідність змісту угоди вимогам
закону; додержання встановленої форми
угоди; правоздатність сторін за угодою;
у чому конкретно полягає
неправомірність дій сторони та інші
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

За загальним правилом частини 3 статті
215 ЦК України якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним.

Положення статті 18 Закону України "Про
захист прав споживачів" містять
перелік підстав для визнання
недійсними умов договорів, що
обмежують права споживача. Так,
вказаною нормою встановлено, що
продавець (виконавець, виробник) не
повинен включати у договори із
споживачем умови, які є
несправедливими. Умови договору є
несправедливими, якщо всупереч
принципу добросовісності його
наслідком є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача. Відповідно до частини 5
вказаної норми якщо положення договору
визнано несправедливим, включаючи ціну
договору, таке положення може бути
змінено або визнано недійсним.

Перелік прикладів несправедливих умов
договору наведений у ч. 3 ст. 18 Закону
України "Про захист прав споживачів".
Вказаний перелік не є вичерпним.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України
"Про захист прав споживачів" нечесна
підприємницька практика включає:

1) вчинення дій, що кваліфікуються
законодавством як прояв
недобросовісної конкуренції;

2) будь-яку діяльність (дії або
бездіяльність), що вводить споживача в
оману або є агресивною.

Підприємницька практика є такою, що
вводить в оману, якщо під час
пропонування продукції споживачу не
надається або надається у нечіткий,
незрозумілий або двозначний спосіб
інформація, необхідна для здійснення
свідомого вибору.

Матеріалами справи, її фактичними
обставинами не доведено наявності у
діях відповідача з укладання
оспорюваної угоди ознак нечесної
підприємницької практики. Крім того,
суд також вважає, що відсутні в Угоді
несправедливі умови щодо позивача у
розумінні положень ст. 18 Закону України
"Про захист прав споживачів".

Як встановлено Угодою, її предметом є
надання відповідачем послуг,
спрямованих на придбання та передачу
позивачеві як Учаснику транспортного
засобу - автомобіля. За умовами Угоди до
обов'язків відповідача не входить
продаж транспортного засобу
позивачеві. Таке придбання
здійснюється позивачем безпосередньо
у виробника шляхом укладення
відповідачем з виробником або
імпортером відповідної угоди.

Відповідно до умов Угоди усі платежі
розраховані виходячи з вартості
автомобіля. Право на придбання
автомобіля набувається виходячи з
повного несення позивачем як Учасником
усіх передбачених угодою платежів, а не
за рахунок внесків інших Учасників, які
укладають з відповідачем інші Угоди та
входять до відповідної групи.

Обов'язок позивача зі сплати
щомісячних внесків відповідно до
змісту Угоди кореспондується із
обов'язком відповідача забезпечити
отримання позивачем автомобіля після
виконання останнім зобов'язань за
Угодою.

Доводи позивача щодо відсутності у
відповідача обов'язку із вкладення
власних грошових коштів як підстави
для висновку про неправомірність такої
Угоди судом не приймаються до уваги,
оскільки правова природа укладеної
сторонами у справі Угоди не передбачає
спільних зусиль обох сторін з внесення
грошових коштів з метою отримання
позивачем автомобіля. Предметом Угоди
є надання відповідачем обумовлених
Угодою послуг, а не грошових коштів чи
інших внесків.

Положеннями ст. 3 ЦК України визначено
загальні засади цивільного
законодавства, до яких відноситься,
зокрема, свобода договору, а також
свобода підприємницької діяльності,
яка не заборонена законом.

Також в ході судового розгляду справи
не знайшли свого підтвердження доводи
позивача щодо його необізнаності
відносно умов Угоди і недостатності
часу для ретельного вивчення її змісту.

Як свідчать матеріали справи,
позивачем особисто підписано Угоду, і
усі Додатки до неї. Відповідно до ст. 10
Угоди її підписання, а також підписання
усіх додатків до неї є свідченням факту
ознайомлення, розуміння сторонами та
згоди сторін з усіма визначеннями,
умовами та змістом Угоди та Додатків до
неї.

Крім того, перед особистим підписом
позивача як Учасника системи на
вказаній Угоді міститься примітка про
те, що Учасник заявляє, що отримав усі
коректно викладені пояснення від
представника Авто Просто, уважно
прочитав та зрозумів Угоду та Додатки
до неї, що засвідчує своїм підписом (а.с.
8).

Доводи позивача щодо того, що розподіл
фонду групи здійснюється за
пірамідальною схемою (одержання
автомобіля Учасником здійснюється за
рахунок грошових коштів інших
учасників), не знайшли свого
підтвердження в ході судового розгляду
справи та не узгоджуються зі змістом
правовідносин між сторонами Угоди.

Згідно з п. 2.6 ст. 2 додатку № 2 до Угоди
чисті внески, сплачені учасником у
встановлені строки та відповідно до
поточної ціни автомобіля, дійсної на
момент сплати, зараховуються як
відсоток від вартості автомобіля, що у
свою чергу є оплатою за товар -
автомобіль.

Таким чином, в Угоді чітко передбачено,
що споживач оплачує кожного місяця
частину ціни автомобіля. Крім того,
сплачені Чисті внески перерахунку (у
зв'язку зі зміною ціни автомобіля) не
підлягають. Після одержання автомобіля
та реєстрації його на своє ім'я
споживач зобов'язаний і надалі
сплачувати кошти за автомобіль до
повної його оплати - 100% від ціни
автомобіля.

Отже, Угодою передбачена щомісячна
сплата внесків за (товар) автомобіль,
який передається споживачеві в рамках
укладеної Угоди, а не за можливість
одержання права на купівлю товару.

Споживач, який виконав усі умови угоди,
має повне право вимагати від ТОВ "АВТО
ПРОСТО" виконання свого зобов'язання, а
саме: оплатити продавцю вартість
автомобіля та передати автомобіль
споживачу, незалежно від того, чи
сплачують кошти інші споживачі.

Отже, за системою придбання
автомобілів у групах "АвтоТак" кожний з
учасників, який належним чином виконує
зобов'язання за Угодою, отримує
автомобіль через механізм,
передбачений в Угоді, оскільки система
функціонує таким чином, що кількість
учасників групи, яким надається право
на отримання автомобіля, відповідає
кількості автомобілів, яку можна
придбати за рахунок Чистого Фонду
групи, створеного за рахунок
щомісячних внесків учасників групи (п.
1.2 ст. 1, п. 4.1 ст. 4 додатку № 2 до Угоди).

За таких обставин доводи позивача про
те, що діяльність ТОВ "АВТО ПРОСТО" за
Угодою сторін є функціонуванням
"пірамідальної схеми", суперечить
змісту п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про
захист прав споживачів" у зв'язку з
відсутністю головних ознак
"пірамідальної схеми" - безтоварність
та сплати компенсації одним учасником
за рахунок інших, оскільки за схемою
придбання товарів у групах придбавають
товар усі учасники за рахунок
об'єднання внесків кожного з них.
Різниця між споживачами - учасниками
схеми є тільки в часі одержання
автомобіля кожним із них, за умови
виконання своїх зобов'язань.

Крім того, для віднесення схеми до
пірамідальної необхідно врахувати й
інші норми чинного законодавства
України, що регулюють спірні
правовідносини, оскільки діяльність
ТОВ "АВТО ПРОСТО" з адміністрування
фінансових коштів підпадає під поняття
"фінансова послуга".

Відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону України
"Про фінансові послуги та регулювання
ринків фінансових послуг" під поняттям
"фінансова послуга" розуміється
операція з фінансовими активами, що
здійснюється в інтересах третіх осіб
за власний рахунок чи за рахунок цих
осіб, а у випадках, передбачених
законодавством, - і за рахунок
залучених від інших осіб фінансових
активів, з метою отримання прибутку або
збереження реальної вартості
фінансових активів.

Законом України від 2 червня 2011 року №
3462-ІV "Про внесення змін до деяких
законів України щодо регулювання
ринків фінансових послуг" (введено в
дію з 9 січня 2012 року) внесено зміни до ч.
1 ст. 4 Закону України "Про фінансові
послуги та регулювання ринків
фінансових послуг" та доповнено п. 11-1,
відповідно до якого до фінансових
послуг віднесено послуги з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах.

На підставі цього Закону Національна
комісія, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг (як уповноважений державний
орган) (далі - Нацкомфінпослуг),
затвердила Ліцензійні умови
провадження діяльності з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах
(розпорядження від 9 жовтня 2012 року № 1676
"Про затвердження Ліцензійних умов
провадження діяльності з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах") (далі -
Ліцензійні умови).

Ліцензійні умови закріпили визначення,
сутність, правовий статус учасників (і
вимоги до них) такого виду фінансових
правовідносин, як придбання товарів у
групах.

З аналізу Ліцензійних умов слід
зробити висновок про те, що діяльність
таких груп направлена на легітимне
використання фінансової схеми із
залученням грошових коштів споживачів
для придбання певного виду товарів
та/або послуг.

Згідно з п. 1.2 ч. 1 Ліцензійних умов
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групі - це
фінансова послуга, що надається
ліцензіатом і передбачає залучення
грошових коштів учасників групи,
об'єднання цих коштів з метою придбання
та розподілу товарів між учасниками
групи.

Відповідно до додатку № 2 Угоди система
"АвтоТак" - це торговельна марка
зареєстрована згідно із
законодавством України та
використовується для позначення
послуг АВТО ПРОСТО з адміністрування
системи придбання автомобілів у
групах. Кожна укладена угода
включається в групу, кожній
сформованій групі надається
порядковий номер, кожному учаснику
системи - порядковий номер його в
групі. Після формування групи
учасників залучення інших учасників не
відбувається. Право на отримання
автомобіля здійснюється в порядку,
передбаченому Угодою (ст. ст. 5, 6 додатку
№ 2 до Угоди), і відповідно до платежів,
здійснених самим учасником, а не
відповідно до платежів, здійснених
іншими учасниками групи.

Отже, отримання кожним споживачем
автомобіля здійснюється виключно
відповідно до платежів, здійснених ним
самим, і незалежно від платежів інших
клієнтів відповідача.

Як убачається з наведеного,
законодавець розрізняє ознаки, що
застосовуються до поняття
"пірамідальна схема" та "придбання
товарів у групах". Якщо перше є
порушенням законодавства, то друге, за
умови отримання відповідного дозволу
та дотримання всіх встановлених вимог,
є легітимною підприємницькою
діяльністю.

Такий висновок ґрунтується на головній
ознаці відсутності "пірамідальної
схеми" згідно з п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону
України "Про захист прав споживачів" -
це товарність схеми, тобто
передбачення надання споживачу товару
в обмін на внесені ним кошти.

Так, за схемою придбання товарів у
групах придбання товарів для кожного
споживача (крім останнього)
відбувається, у тому числі й за рахунок
внесків інших учасників. Різниця між
споживачами-учасниками є тільки в часі
одержання товару кожним із них,
оскільки в кінцевому підсумку товар
одержать усі учасники, навіть ті, які
фінансово були найменш "активними", за
умови виконання ними умов договору.

Ураховуючи те, що ТОВ "АВТО ПРОСТО"
отримало відповідний дозвіл (ліцензію)
на здійснення діяльності (надання
фінансової послуги) щодо "придбання
товарів у групах" у Нацкомфінпослуг,
яка здійснює державне регулювання у
сфері ринків фінансових послуг
(а.с. 49, 50), не можна вважати правильними
доводи позивача про те, що така
діяльність здійснюється товариством
нелегітимно, у тому числі й до введення
законом ліцензування такої діяльності.

Отже, якщо укладений сторонами
правочин передбачає одержання
споживачем необхідного йому товару,
визначає умови (схему фінансування
тощо), за яких такий товар може бути
одержаний (у тому числі закріплює
відповідні права та обов'язки сторін),
то до такого правочину не може бути
застосовано визначення "пірамідальної
схеми".

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Матеріалами справи, її фактичними
обставинами не підтверджено наявність
визначених законом підстав для
визнання недійсною Угоди, що є
предметом спору, що виключає
можливість висновку про порушення
умовами оспорюваної Угоди прав та
охоронюваних законом інтересів
позивача.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги позивача
задоволенню не підлягають, так як в
судовому засіданні не знайшли свого
підтвердження та відповідного
обґрунтування.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про
застосування наслідків недійсності
правочину та стягнення коштів -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його оголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подається до
апеляційного суду Кіровоградської
області через Ленінський районний суд
м. Кіровограда.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда
В.В. Драний