Справа № 335/613/14-ц 2/335/644/2014 Р І Ш Е
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 квітня 2014 року
Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя в складі головуючого судді
Рибалко Н.І., при секретарі Косатій М.А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Третя
Запорізька державна нотаріальна
контора, садівниче товариство
„Запоріжсталь - 1", ОСОБА_3 про визнання
права власності на 1/4 частину земельної
ділянки та будівельних матеріалів в
порядку спадкування за законом, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
1/4 частину земельної ділянки та
будівельних матеріалів в порядку
спадкування за законом., зазначивши в
позові наступне. ІНФОРМАЦІЯ_1 року
помер його батько ОСОБА_4. Заповіт
ОСОБА_4 визнаний недійсним за рішенням
суду. Спадкування майна ОСОБА_4
відбувається за законом. Внаслідок
смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина. До
складу спадкового майна входить:
земельна ділянка АДРЕСА_1; будівельні
матеріали, з яких збудовано житловий
будинок на земельній ділянці АДРЕСА_1.
Він, як спадкоємець першої черги,
прийняв спадщину шляхом подачі заяви
про прийняття спадщини у шестимісячний
строк з дня відкриття спадщини. Із
заявою про прийняття спадщини також
звернулась ОСОБА_2 - дружина ОСОБА_4, теж
спадкоємець першої черги. Після спливу
шестимісячного строку з дня відкриття
спадщини він звернувся до третьої
Запорізької державної нотаріальної
контори з заявою про видачу свідоцтва
про право на спадщину за законом на
належні йому частки у спадковому майні.
Постановою від 02.04.2012 року державний
нотаріус третьої Запорізької
державної нотаріальної контори
Кукурудз Т.Ю. відмовила йому у вчиненні
нотаріальної дії - видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом на належно
йому спадкове майно через відсутність
правовстановлюваних документів на
майно, належне спадкодавцю.
Спадкодавець ОСОБА_4 під час шлюбу з
ОСОБА_2 вступив до садівничого
товариства „Запоріжсталь-1" м.
Запоріжжя, був його членом. У
садівничому товаристві
„Запоріжсталь-1" м. Запоріжжя ОСОБА_4
була виділена в користування земельна
ділянка АДРЕСА_1. На вказаній земельній
ділянці ОСОБА_4 разом з дружиною ОСОБА_2
збудував житловий будинок, яким вони
постійно користувались. Він зазначає,
що вказаний житловий будинок є
спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та
ОСОБА_2, в якому спадкодавцю ОСОБА_4
належить 1/2 частина житлового будинку.
Якщо на житловий будинок відсутні
правовстановлюючі документи і він є
самочинним будівництвом, то спадковим
майном є будівельні матеріали, з яких
збудовано житловий будинок. Зважаючи
на те, що житловий будинок є спільною
сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та
ОСОБА_2, де частка ОСОБА_4 та спадкова
частка складає 1/2 частину житлового
будинку, належна йому частка у спадщині
дорівнює 1/4 частину житлового будинку.
З довідки садівничого товариства
„Запоріжсталь-1" м. Запоріжжя від 11.02.2012
року вбачається, що з 2001 року в члени
садівничого товариства
„Запоріжсталь-1" м. Запоріжжя прийнята
ОСОБА_2 і за нею закріплена земельна
ділянка АДРЕСА_1. Також йому відомо, що
вказана земельна ділянка
приватизована і видано державний акта
на право власності на земельну ділянку
на ім'я ОСОБА_2. Зважаючи на те, що
земельна ділянка отримана шляхом
приватизації на ім'я ОСОБА_2, вона є
спільною сумісною власністю подружжя
ОСОБА_4 та ОСОБА_2, де частка ОСОБА_4 та
спадкового майна складає 1/2 частину
земельної ділянки, а належна йому
частка у спадщині складає 1/4 частини
земельної ділянки.Позивач просить:
визнати за ним право особистої
приватної власності на наступне майно:
1/4 частину будівельних матеріалів, з
яких збудовано житловий будинок, який
знаходиться за адресою АДРЕСА_1; 1/4
частину земельної ділянки АДРЕСА_1".
Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м.Запоріжжя від 23.04.2013
року, залишеного без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 29.08.2013 року, в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 04.12.2013 року,
рішення Орджонікідзевського районного
суду м.Запоріжжя від 23.04.2013 року, та
ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 29.08.2013 року скасовано,
справа направлена на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

У судовому засіданні представники
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6, ОСОБА_7, позов
підтримали, наполягаючи на обставинах
та підставах викладених у позовній
заяві. Просять позовні задовольнити в
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала,
пояснивши, що її чоловік - ОСОБА_4, не
був членом садового товариства та не
був власником земельної
ділянки.Садовий будинок, який
розташований на земельній ділянці був
побудований ОСОБА_8, що підтверджується
квитанціями та чеками на придбання
будівельних матеріалів, її чоловік,
нині покійний, садовий будинок не
будував. Посилання позивача на те, що
садовий будинок був придбаний за
спільні кошти подружжя у 2001 році не
відповідає дійсності. Державний акт
про право власності на земельну
ділянку отриманий нею в липні 2011 року,
тобто після смерті її чоловіка -
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Земельна ділянка не є
спільною сумісною власністю подружжя
та не могла входити до складу спадщини
померлого. Просить в задоволенні
позову відмовити повністю.

Ухвалою суду від 13.03.2013 року до участі у
справі в якості третьої особи, що не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору на стороні відповідача
залучено ОСОБА_3, яка в судове засідання
не з"явилася, про час та місце судового
засідання повідомлена у встановленому
законом порядку.

Представник третьої особи - третьої
Запорізької державної нотаріальної
контори в судове засідання не з'явився.,
суду надав заяву про розгляд справи за
його відсутністю.

Представник третьої особи -
садівничого товариства
„Запоріжсталь-1" в судове засідання не
з'явилися., причину неявки суду не
повідомив, про час та місце розгляду
справи повідомлявся у встановленому
законом порядку.

У відповідності до ст.169 ЦПК України. з
урахуванням думки сторін по справі, суд
вважає можливим розглянути справу у
відсутність третіх осіб.

Заслухавши пояснення осіб, які брали
участь у розгляді справи, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги задоволенню не
підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
сином ОСОБА_4, що підтверджується
свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1
(а.с.63)

Відповідач ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвом про
укладення шлюбу серії НОМЕР_2 виданого
22.04.1983 року (а.с.59).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_3 (а.с.56).

За життя, 22.08.2006 року ОСОБА_4 склав
заповіт, посвідчений державним
нотаріусом Третьої Запорізької
державної нотаріальної контори ОСОБА_9
заПянтковською О.Г.овим №2-4205,
відповідно до якого все своє майно, де б
воно не було і з чого б воно не
складалось і взагалі все те, що йому
буде належати на день смерті і на що він
за законом матиме право, заповів
дружині ОСОБА_2.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 30.11.2011
року, вищезазначений заповіт визнано
недійсним (а.с.68).

Як вбачається з матеріалів спадкової
справи №479-2009 заведеної після смерті
ОСОБА_4, з заявами про прийняття
спадщини після його смерті звернулися
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які є спадкоємцями
першої черги.

Постановою від 02.04.2012 року державний
нотаріус третьої Запорізької
державної нотаріальної контори
Кукурудз Т.Ю. відмовила позивачу у
вчиненні нотаріальної дії - видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на частину земельної ділянки
АДРЕСА_1 та частину садового будинку
розташованого на земельній ділянці
АДРЕСА_1 на території с/т
„Запоріжсталь" в м. Запоріжжі, у зв'язку
з тим, що нотаріусу не було надано
правовстановлюючі документи на
вищевказане майно для вчинення
нотаріальної дії.

Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, у тому числі зачаті
за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, той з подружжя, який
його пережив, та батьки.

З наявних в матеріалах справи доказів
вбачається, що членом садівничого
товариства „Запоріжсталь -1" у м.
Запоріжжі з 22.04.2001 року була ОСОБА_2, що
підтверджується членською книжкою
члена садівничого товариства і їй в у
користування передано земельну
ділянку АДРЕСА_1 (а.с.11, 34).

Судом також встановлено, що померлий
ОСОБА_4 за життя не був членом
вищевказаного садівничого товариства.

На підставі рішення Запорізької
міської ради від 19.05.2010 року №94 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 отримано
державний акт на право власності на
земельну ділянку розташованої за
адресою АДРЕСА_1, для ведення
садівництва (а.с.40).

Згідно з договором купівлі-продажу від
02.03.2012 року, посвідченим приватним
нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_11, ОСОБА_2
передала у власність ОСОБА_12 земельну
ділянку, що розташована за
адресою:АДРЕСА_1 площею 0.0803 га.(а/с94-96
т.20.)

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Враховуючи, що ОСОБА_2 набула право
власності на спірну земельну ділянку
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, тобто після смерті її
чоловіка ОСОБА_4, ця земельна ділянка, у
відповідності до ст.61 СК України та ст.
368 ЦК України не є спільною сумісною
власністю подружжя та не може входити
до складу спадщини померлого ОСОБА_4.

Також судом встановлено, що згідно
технічного паспорту виготовленого
14.05.2012 року на земельній ділянці за
адресою АДРЕСА_1, розташований садовий
будинок, користувачем якого, станом на
01.01.2013 року є ОСОБА_2 (а.с.123).

Згідно частин 1 та 2 ст.182 ЦК України,
право власності на інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.
Державна реєстрація прав на
нерухомість і правочинів щодо
нерухомості є публічною, здійснюється
відповідним органом, який зобов'язаний
надавати інформацію про реєстрацію та
зареєстровані права в порядку,
встановленому законом.

Згідно ст. 376 ЦК України, регулюючої
самочинне будівництво, житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил. Особа, яка здійснила або
здійснює самочинне будівництво
нерухомого майна, не набуває права
власності на нього.

Суд вважає, що позивачем не доведено
факт того, що спірний будинок є
спільною сумісною власністю подружжя
ОСОБА_2 та померлого ОСОБА_4, оскільки з
наявних в матеріалах справи доказів
вбачається, що будинок будувався іншою
особою, що підтверджується зокрема
копіями квитанцій на придбання
будівельних матеріалів, виданих на ім"я
ОСОБА_8 (а.с.39).

Як пояснювала у судовому засіданні
відповідач, садовий будинок був
зведений на земельні й ділянці
сім"єю ОСОБА_8. Позивачем не спростовано
цього та не надано доказів того, що
ОСОБА_4 під час шлюбу з ОСОБА_2 збудували
спірний садовий будинок чи то
використовували при його спорудженні
будівельні матеріали. Садовий будинок
не був самостійним об"єктом цивільних
правовідносин, знаходився у
користуванні відповідачки як члена
садового товариства за усною
домовленістю з сім"єю ОСОБА_8.

Згідно з п.п.7, 10 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 року
№ 7, якщо спадкодавцем було здійснене
самочинне будівництво, до спадкоємців
переходить право власності на
будівельні матеріали, які були
використані в процесі цього
будівництва; відповідно до ст.1225 ЦК
України право власності на земельну
ділянку переходить до спадкоємців при
підтвердженні цього права спадкодавця
державним актом на право власності на
землю або іншим правовстановлюючим
документом.

Судом встановлено, що померлий
спадкодавець ОСОБА_4 не здійснював
будівництва садового будинку та не був
власником земельної ділянки, на
частину якої просить визнати право
власності у порядку спадкування за
законом позивач.

Відповідно до ст.10 ч.2 ЦПК України,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

Статтею 11 ч.1 ЦПК України, встановлено,
що суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших особі, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ч.ч.1, 3, 4 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

В зв'язку з викладеним, суд вважає
позовні вимоги не доведеними та такими,
що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 62, 84, 88, 209, 213, 215
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
1/4 частину земельної ділянки та
будівельних матеріалів в порядку
спадкування за законом, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через
Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Н.І.Рибалко