Справа №490/8685/13-ц 08.04.2014 08.04.2014 08.04.2014
Провадження №22-ц/784/1122/14
Головуючий у 1-й інстанції
Доповідач апеляційного суду Яворська
Іменем України
08 квітня 2014 року
Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:
головуючого - Базовкіної Т.М.,
суддів: Кушнірової Т.Б., Яворської
при секретарі судового засідання -
без участі осіб, які беруть участь у
справі і належним чином повідомлені
про час і місце розгляду справи,
розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу
за апеляційною скаргою
на рішення Центрального районного
суду м. Миколаєва від 15 січня 2014 року
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру
У липні 2013 року ОСОБА_2 звернулася з
позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру
Позивачка зазначала, що з
відповідачем перебували в
зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають
неповнолітню дитину - сина ОСОБА_4,
Рішенням Заводського районного
суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2007 року
з відповідача на її користь стягнуто
аліменти на утримання дитини у розмірі
400 грн. щомісяця.

Посилаючись на те, що отриманого
нею доходу не вистачає на утримання
сина, прожитковий мінімум постійно
змінюється, а також те, що матеріальний
стан відповідача на теперішній час
покращився: він є приватним
підприємцем та має у власності два
автомобіля, позивачка просила
збільшити розмір аліментів до 1286 грн.
щомісячно до досягнення дитиною
повноліття, зазначивши у рішенні суду
про підвищення розміру аліментів у
випадку зміни прожиткового мінімуму на
дитину, а в разі несплати аліментів до 15
числа кожного місяця зобов'язати
виконавчу службу нараховувати пеню
згідно чинного законодавства.

Рішенням Центрального районного
суду м. Миколаєва від 15 січня 2014 року
позов задоволено частково.
Постановлено збільшити розмір
аліментів, який підлягає стягненню на
користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3 до 550 грн.
щомісяця, але не менше 30% прожиткового
мінімуму доходів громадян для особи
відповідно віку. Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь держави судовий збір у розмірі
229 грн.40 коп. В решті вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, просила рішення
скасувати та ухвалити нове, стягнувши з
відповідача на її користь аліменти у
твердій грошовій сумі у розмірі 1286 грн.
та з врахуванням зміни середньої
заробітної плати за місцем проживання
відповідача змінювати аліментні
зобов'язання у твердій сумі.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню із наступних
підстав.

Згідно статті 192 СК Україні розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
або домовленістю між батьками, може
бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, які містяться
у пункті 17,23 постанови №3 від 15 травня
2006 року "Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів" розмір аліментів на одну
дитину, за жодних обставин, не може бути
меншим, ніж зазначений у частині 2
статті 182 СК України. У новому розмірі
аліменти сплачується з дня набрання
рішенням законної сили.

Виходячи із змісту вказаної
правової норми, для збільшення судом
розміру аліментів одержувачеві
необхідно довести поліпшення
матеріального стану платника
аліментів.

Із матеріалів справи вбачається та
судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2
перебували в зареєстрованому шлюбі з 22
жовтня 2005 року. Рішенням Заводського
районного суду м. Миколаєва від 28
грудня 2010 року шлюб розірвано ( а.с.6).

Від шлюбу сторони мають
неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з матір'ю і
на утримання якого рішенням цього ж
суду від 05 жовтня 2007 року з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти у
розмірі 400 грн. щомісяця до повноліття
дитини.

Аліменти у твердій грошовій сумі
та їх розмір визначені у рішенні суду
першої інстанції від 05 жовтня 2007 року з
урахуванням мінливого характеру
доходів відповідача, оскільки він є
приватним підприємцем.

Звертаючись до суду з позовом
про збільшення розміру аліментів на
дитину до 1286 грн. щомісячно, ОСОБА_2
посилалася на суттєву зміну
матеріального стану відповідача,
збільшення розміру прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
та необхідність додаткових витрат на
утримання дитини, в саме: витрат на
оздоровлення, відвідування секцій та
логопеда, оскільки її дохід є
незначним.

Як вбачається із довідки ДПА у м.
Славутич від 07 листопада 2013 року,
наданої до суду ОСОБА_3, останній
дійсно є приватним підприємцем. Сума
отриманого ним доходу за період з 01
квітня 2012 року по 30 вересня 2013 року
складала нуль гривень.

Зазначене свідчить про те, що
матеріальний стан відповідача не
змінився, його дохід не дозволяє
сплачувати аліменти у розмірі, який
просить визначити позивачка. Не
зважаючи на вимоги ст. 60 ЦПК України,
позивачка інших доказів, які б могли
бути підставою для збільшення розміру
аліментів, до суду не надала.

Оскаржуване рішення суду ухвалено
з урахуванням згоди відповідача про
збільшення розміру аліментів до 550 грн.
щомісячно та на підставі доказів,
наданих сторонами.

Посилання позивачки у позові на
необхідність понесення нею додаткових
витрат на утримання дитини може бути
підставою для звернення до суду з
вимогами у відповідності до ст.185 СК
України, але не у спосіб, який обрано
позивачкою на даний час.

Тому суд першої інстанції з
урахуванням зазначених обставин,
керуючись ст. 192 Сімейного кодексу
України, дійшов висновку про
можливість зміни розміру аліментів з
400 грн. до 550 грн., які підлягають
стягненню з часу набрання рішенням
суду законної сили.

За такого підстав для скасування
рішення суду колегія суддів не вбачає.

Вимога, викладена ОСОБА_2 в
апеляційній скарзі про те, що з
врахуванням зміни середньої
заробітної плати за місцем проживання
відповідача змінювати аліментні
зобов'язання у твердій сумі, виходить
за межі предмету і підстав її позову та
межі розгляду в суді першої інстанції
та не передбачена диспозицією статті 192
СК.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити, а рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 15 січня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді: