УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення апеляційного суду м. Києва від
11 лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
(далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»),
третя особа - ОСОБА_3, про припинення
правовідносин за договором поруки,

в с т а н о в и в :

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 23 грудня 2013 року
позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано припиненим з 08 грудня 2009 року
правовідносини по договору поруки від
14 серпня 2008 року № 392-08-П, укладеного між
ОСОБА_2 та ВАТ «банк «Фінанси та
Кредит», яке змінило свою назву на ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит».

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
11 лютого 2014 року апеляційну скаргу
представника ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» - Требіна І.А.
задоволено, рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 23 грудня 2013
року скасовано та ухвалено нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції і залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
ухвалюючи нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, правильно
встановив характер правовідносин
сторін у справі та застосував норми
матеріального права, які регулюють ці
правовідносини, вирішив спір з
урахуванням меж заявлених позовних
вимог та конкретних обставин справи на
підставі наданих сторонами доказів з
дотриманням норм процесуального права.

Суд касаційної інстанції перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками суду апеляційної інстанції
щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваного рішення не дають підстав
для висновку, що судом апеляційної
інстанції при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є
підставами для скасування судового
рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
апеляційного суду м. Києва від 11 лютого
2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит», третя особа -
ОСОБА_3, про припинення правовідносин
за договором поруки, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і
кримінальних справ
Л.М. Мазур