Справа № 304/259/14-ц
Провадження № 2/304/118/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2014 рокум. Перечин

Перечинський районний суд
Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Шешені М. О.,

при секретарі - Готра І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з
позовом до відповідача ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу. Позовні вимоги
мотивує тим, що 15 листопада 1997 року між
нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який
був зареєстрований виконкомом
Турицької сільської ради
Перечинського району Закарпатської
області. Від даного шлюбу у них
народилася одна дитина, а саме син -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає
разом з нею та знаходиться на її
утриманні та вихованні. Однак,
подружнє життя у них не склалося, так як
вони мають різні характери та погляди
на сімейне життя, що призводило до
частих непорозумінь та сварок.
Сімейним життям не проживають уже з
січня 2011 року, а тому просить позов
задовольнити.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не
з'явилася, однак подав до суду заяву, в
якій просить справу розглянути без її
участі, позовні вимоги підтримує і
просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
також не з'явився, подав до суду заяву, в
якій просить розглянути справу без
його участі, позовні вимоги визнає та
не заперечує проти їх задоволення.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку.

Так, у судовому засіданні встановлено,
що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, 15 листопада 1997
року було зареєстровано шлюб, про що в
Книзі реєстрації шлюбів від 15
листопада 1997 року зроблено відповідний
актовий запис за №04. Прізвище після
реєстрації шлюбу чоловіка і дружини
відповідно ОСОБА_1. Місце реєстрації
шлюбу є виконком Турицької сільської
ради Перечинського району
Закарпатської області (а.с.4).

Також встановлено, що від даного шлюбу
у них народилася одна дитина, а саме
син-ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
стверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_1 виданого
виконкомом Т.Реметівської сільської
ради Перечинського району
Закарпатської області, актовий запис
№25 (а.с.5).

Крім цього встановлено, що сторони по
справі важко розуміють один одного,
мають різні характери та погляди на
сімейне життя, відносини між ними
ускладнилися, на даний час взагалі не
підтримують подружніх відносин, а отже
збереження шлюбу суперечить їх
інтересам.

Згідно ч.1 ст.51 Конституції України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки і
чоловіка.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.56 Сімейного
кодексу України кожен з подружжя має
право припинити шлюбні відносини.
Примушування до припинення шлюбних
відносин, примушування до їх
збереження, в тому числі примушування
до статевого зв'язку за допомогою
фізичного або психічного насильства, є
порушенням права дружини, чоловіка на
свободу та особисту недоторканність і
може мати наслідки, встановлені
законом.

Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного
кодексу України шлюб припиняється
внаслідок його розірвання.

Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу
України позов про розірвання шлюбу
може бути пред'явлений одним із
подружжя.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного
кодексу України суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
у пункті 10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя"від 21 грудня 2007 року № 11,
охорона сім'ї державою полягає,
зокрема, в тому, що шлюб може бути
розірвано в судовому порядку лише за
умови, якщо встановлено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечитиме інтересам одного з
них чи інтересам їх дітей.

З урахуванням того, що позов подано
одним із подружжя, а саме ОСОБА_1
продовжувати подальше спільне
подружнє життя позивачка з
відповідачем не бажає, застосовані
судом заходи щодо їх примирення
позитивного результату не дали, а також
того, що подальше збереження їхнього
шлюбу буде суперечити їх інтересам,
тому суд вважає, що позов слід
задовольнити повністю.

Вирішуючи питання про місце проживання
неповнолітнього сина після розлучення,
суд виходить з наступного.

Так, відповідно до принципу 6
Декларації прав дитини, прийнятої
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, проголошено, що дитина для
повного і гармонійного розвитку її
особистості потребує любові і
розуміння, вона повинна, коли це
можливо, рости під опікою і
відповідальністю батьків і в усякому
випадку в атмосфері любові і моральної
та матеріальної забезпеченості, при
цьому, малолітня дитина не повинна,
крім тих випадків, коли є виняткові
обставини, бути розлучена зі своєю
матір'ю.

Згідно положень, які містяться в п.18
постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя", № 11 від 21
грудня 2007 року, при вирішенні питання
про те, з ким із батьків, які проживають
окремо, мають проживати неповнолітні
діти, суд, виходячи з положень про
рівність прав та обов'язків батьків
щодо дітей, повинен постановити
рішення, яке відповідало б інтересам
неповнолітніх дітей, при цьому, суд
враховує хто з батьків виявляє більшу
увагу до дитини і турботу про неї, її
вік і прихильність до кожного з
батьків, особисті якості батьків,
можливість створення належних умов для
виховання дітей.

Враховуючи те, що протягом усього цього
часу відповідач ОСОБА_2 не проявляє
ніякої уваги та турботи до сина ОСОБА_3,
який проживає разом з позивачкою
ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні
та вихованні, а також те, що будь-яких
виняткових обставин, які б давали
підстави розлучити сина зі своєю
матір'ю не має, тому суддя вважає, що
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 після
розлучення слід залишити проживати при
матері - ОСОБА_1

Згідно ст.83 ч.1 та ч.3 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

У зв'язку з тим, що позивачка за
заявлену ним позовну вимогу про
розірвання шлюбу сплатила судові
витрати в сумі 243 (двісті сорок три) грн.
60 коп., як сплачений судовий збір, тому
суд вважає, що ця сума підлягає
стягненню з відповідачки на його
користь.

Тому, керуючись ст.ст. 11, 15, 88, ч.4 ст.174,
212-215, 218 ЦПК України, ст.51 Конституції
України, ст.ст. 104, 110, 112 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, який було
зареєстровано 15 листопада 1997 року у
виконкомі Турицької сільської ради
Перечинського району Закарпатської
області, актовий запис №04 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1
залишити прізвище ОСОБА_1.

Сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 після
розлучення залишити проживати при
матері - ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати в сумі 243 (двісті сорок
шість) грн.60 коп., як сплачений судовий
збір.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Закарпатської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
десятиденний строк апеляційної скарги.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий: Шешеня М. О.