Справа № 201/1516/13-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2014 року Жовтневий районний
суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді
Демидової С.О.

при секретарі
Пєронкові М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за скаргою ОСОБА_1,
ОСОБА_2 на дії Амур -
Нижньодніпровського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду зі
скаргою на дії державного виконавця
Амур - Нижньодніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції. В обґрунтування
своєї скарги заявники посилаються на
те, що 01 листопада 2013 року Жовтневим
районним судом м. Дніпропетровська
було видано виконавчі листи на
виконання рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
21 травня 2013 року. 13 грудня 2013 року
постановою державного виконавця Амур -
Нижньодніпровського ВДВС
Дніпропетровського МУЮ було відкрито
виконавче провадження. Заявники
вважають дані постанови винесенні в
порушення ст. 20 Закону України «Про
виконавче провадження», тому просять
їх скасувати .

В судовому засіданні представник
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримав вимоги
стосовно скасування постанов про
відкриття виконавчого провадження.

Державний виконавець Амур -
Нижньодніпровського ВДВС
Дніпропетровського МУЮ в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення скарги та пояснив, що
постанови про відкриття виконавчого
провадження винесено згідно діючого
законодавства.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи та
матеріали виконавчих проваджень, суд
вважає їх такими, що не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 383 ЦПК України,
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця
чи іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу,
порушено їх права чи свободи.

Статтею 384 ЦПК України визначено, що
скаргу може бути подано до суду
безпосередньо або після оскарження
рішення, дії або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби до начальника відповідного
відділу державної виконавчої служби.
Скарга подається до суду, який видав
виконавчий документ. Про подання
скарги суд повідомляє відповідний
відділ державної виконавчої служби
не пізніше наступного дня після
прийняття її судом.

За приписами ст. 387 ЦПК України, за
результатами розгляду скарги суд
постановляє ухвалу. У разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії
чи бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби і права чи свободи
заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

Статтею 1 Закону України «Про державну
виконавчу службу» встановлено, що
Державна виконавча служба входить до
системи органів Міністерства юстиції
України і здійснює виконання рішень
судів, третейських судів та інших
органів, а також посадових осіб (далі -
рішень) відповідно до законів України.
Завданням державної виконавчої
служби є своєчасне, повне і
неупереджене примусове виконання
рішень, передбачених законом.

Вимогами ст.19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади,
їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Статтею 2 вказаного Закону
України «Про виконавче провадження»
визначено, що примусове виконання
рішень покладається на державну
виконавчу службу, яка входить до
системи органів Міністерства юстиції
України. Примусове виконання рішень
здійснюють державні виконавці,
визначені Законом України "Про
державну виконавчу службу".

Державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. (ст. 6 вказаного Закону).

У відповідності до ст. 17 Закону України
«Про виконавче провадження», примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом. Відповідно до
цього Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою
виконавчі документи якими серед іншого
є - виконавчі листи.

В судовому засіданні встановлено, що
рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 21 травня 2013 року
позовні вимоги ПАТ "Дельта Банк" -
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на користь ПАТ "Дельта Банк"
заборгованість станом на 24 січня 2013
року за кредитним договором № 0
від 11 вересня 2007 року в розмірі 905 011
грн. 66 коп., а саме: тіло кредиту 604 198
грн.86 коп., сума заборгованості за
відсотками 300 812 грн. 80 коп. та судові
витрати по 1 720 грн. 50 коп. з кожного. В
задоволенні зустрічних позовних вимог
ОСОБА_1 про встановлення фактів -
відмовлено . В задоволенні зустрічних
позовних вимог ОСОБА_2 про визнання
зобов'язання по договору поруки
припиненим та визнання поруки такою, що
припинена - відмовлено.

01 листопада 2013 року на виконання
рішення Жовтневим районним судом м.
Дніпропетровська видано виконавчі
документи, які 19 листопада 2013 року
разом з заявою було подано
представником ПАТ «Дельта Банк» до
Амур Нижньодніпровського ВДВС
Дніпропетровського МУЮ .

13 грудня 2013 року державним виконавцем
винесено постанови про відкриття
виконавчого провадження.

Відповідно ст.19 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в статті 17
цього Закону: за заявою стягувача або
його представника про примусове
виконання рішення … У заяві про
відкриття виконавчого провадження
стягувач вправі зазначити відомості,
що ідентифікують боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню рішення
(рахунок боржника, місце роботи чи
отримання ним інших доходів,
місцезнаходження його майна тощо), а
також шляхи отримання ним коштів,
стягнутих з боржника.

Стаття 20 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачає, що
виконавчі дії провадяться державним
виконавцем за місцем проживання,
перебування, роботи боржника або за
місцезнаходженням його майна. У разі
якщо боржник є юридичною особою, то
виконання провадиться за
місцезнаходженням його постійно
діючого органу або майна. Право вибору
місця виконання між кількома
органами державної виконавчої служби,
що можуть вчиняти виконавчі дії з
виконання рішення на території, на яку
поширюються їх функції, належить
стягувачу

Так, при поданні до Амур -
Нижньодніпровського ВДВС
Дніпропетровського МУЮ заяви про
примусове виконання рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 21 травня 2013 року
стягувачем було вказано місце
прописки та фактичне місце проживання
боржників, а саме АДРЕСА_1, що є
територією АНД району, та обрано
відповідно до ст. 20 Закону України «Про
виконавче провадження» саме АНД ВДВС.

Стаття 20 Закону України «Про виконавче
провадження» передбачає подання
виконавчих листів про примусове
виконання рішення суду саме за
фактичним місцем проживання
боржників. Посилання заявників на
незаконність винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження, в
порушення ст. 20 Закону України «Про
виконавче провадження», а саме не за
місцем прописки боржників
спростовується вищенаведеним.

Враховуючи викладені обставини,
оцінюючи всі письмові докази в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
заявника є необґрунтованими,
недоведеними, а тому не підлягають
задоволенню. Будь-яких порушень при
вчиненні виконавчих дій з боку
державного виконавця, судом при
розгляді справи не встановлено, а отже
відсутні підстави для задоволення
вимог заявника.

Згідно ст. 388 ЦПК України судові витрати
пов'язанні з розглядом скарги,
покладаються судом на заявника, якщо
було поставлено рішення про відмову в
задоволенні його скарги, або на відділ
державної виконавчої служби, якщо було
постановлено ухвалу про задоволення
скарги заявника.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 208-210, 387, 388 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на дії Амур -
Нижньодніпровського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції залишити
без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, інд.
номер НОМЕР_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
інд. номер НОМЕР_2 на користь держави
судовий збір в розмірі 60 грн. 90 коп. з
кожного.

Ухвала суду може бути оскаржена через
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська до апеляційного суду
Дніпропетровської області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
п'яти днів з дня її проголошення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення ухвали, можуть подати
апеляційну скаргу протягом п'яти днів з
дня отримання її копії.

Суддя
С.О. Демидова