Справа № 369/1681/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

14.04.2014 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області в
складі:

головуючої судді Дубас Т.В.,

при секретарі Дідур М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Дмитрівської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області про визнання
права власності в порядку спадкування,
-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2014 року позивачі ОСОБА_1
та ОСОБА_2 звернулись до
Києво-Святошинського районного суду
Київської області в порядку цивільного
судочинства з позовом до Дмитрівської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області про визнання
права власності в порядку спадкування.

Позивач обґрунтовувала свої вимоги
тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1, було відкрито
спадщину внаслідок смерті ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
виданого виконкомом Дмитрівської
сільської ради 13 березня 2010 року.

До складу спадщини з якої виник спір,
увійшло: право власності на житловий
будинок загальною площею 124,5 кв.м. з
надвірними будівлями та спорудами,
який розташований за адресою: АДРЕСА_1;
право власності на земельну ділянку
площею 0,1669 га., яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

Право власності спадкодавця на
зазначене вище спадкове майно
підтверджується свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно (будинок)
від 01.07.2011 р. та державним актом на право
приватної власності на землю від 15.11.1997
р.

Спадкоємцями, які прийняли спадщину за
заповітом,є позивачі, що
підтверджується матеріалами спадкової
справи № 209/2010, заведеної відповідачем.

Заповітом від 7 травня 2009 року,
посвідченим секретарем виконкому
Дмитрівської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області, житловий будинок з надвірними
будівлями і спорудами спадкодавець
заповів у рівних частинах позивачам.
Земельну ж ділянку спадкодавець
заповів у такому порядку: позивачу 1 -
0,0319 га, а позивачу 2 - 0,1450 га від
загальної площе земельної ділянки.

5 серпня 2010 року позивач 1 звернувся до
державної нотаріальної контори
Києво-Святошинського району Київської
області із заявою про прийняття
спадщини, яка по завершенню
шестимісячного терміну мала видати
свідоцтво про право на спадщину. 25.04.2010
р. з такою з заявою до відповідача
звернувся позивач . Проте, позивачам
було відмовлено у видачі такого
свідоцтва оскільки, як зазначено
нотаріусом, в заповіті не вказано
ідеальних часток приміщень, на які
позивачі просять визнати свідоцтво про
право н спадщину за заповітом. Окрім
того, заповідані частки земельної
ділянки, а саме 0,0319 га і 0,1450 га, що
складають 0,1769 га, не співпадають з
площею земельної ділянки в державному
акті (0,1689 га).

Приймаючи до уваги узгоджені інтереси
позивачів, позивач просили визнати за
сторонами право власності в порядку
спадкування за заповітом з наступним
поділом спадкового майна.

ОСОБА_1 є спадкоємцем: частини будинку
розміром 60,2 кв.м. що складає 48,35 % (60,2 : 124,5
х 100) загальної площі будинку, а саме:
кімнат площею 6,5 кв.м. (2-2), 7,4 кв.м. (2-1), 8,9
кв.м. (2-7), 11,8 кв.м. (2-6), 10,9 кв.м. (2-4), 14,7 кв.м.
(2-5); надвірних будівель і споруд, а саме:
колодязя, в розмірі 95 %; огорожі за № 5,
довжиною 8,3 м., що складає 25,5 %; ганку 1995
року побудови; земельної ділянки
розміром 0,045 га, що прилягає до
земельної ділянки розміром 0,1130 га, яка
належить ОСОБА_1 та розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 є спадкоємцем: частини
вищевказаного будинку розміром 64,3
кв.м., що складає 51,65 % (64,3 : 124,5 х 100)
загальної площі будинку. а саме: кімнат
площею 20,0 кв.м. (1-3), 6,9 кв.м. (1-2), 10,6 кв.м.
(1-4), 3,6 кв.м. (1-8), 11,8 кв.м. (1-6), 7,7 кв.м. (1-1), 3,7
кв.м. (І).; надвірних будівель і споруд, а
саме: колодязя в розмірі 5 %; огорожі № 6
та огорожі № 7 в розмірі 100 %; ганку 1956
року побудови; гаражу; сараю 1975 року
побудови; сараю 1978 року побудови; воріт
з хвірткою; каналізаційної ями; погрібу
під будівлею; земельної ділянки
розміром 0,1219 га.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримав та просив
позов задоволити.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не
з'явилась, направила до суду заяву в
якій просила розгляд справи проводити
у її відсутності, позовні вимоги
підтримала та просила позов
задоволити.

Відповідач про день, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які
брали участь у розгляді справи,
перевіривши матеріали справи та
зібрані в ній докази, приходить до
висновку, що позов не підлягає
задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1,
помер батько позивачів ОСОБА_3

До майна померлого ОСОБА_3 в
Києво-Святошинській державній
нотаріальній конторі було заведено
спадкову справу № 209/2010.

Згідно заяв від 28.04.2010 року та від 05.08.2010
року прийняли ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Відповідно до заповіту від 7 травня 2009
року посвідченого секретарем
Дмитрівської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області, ОСОБА_3 зробив заповітне
розпорядження, згідно якого, все своє
майно, де б воно не було, і з чого б воно
не складалося, і все взагалі, що йому
належить і буде належати на день смерті
заповів в рівних долях ОСОБА_2 та
ОСОБА_1, а земельну ділянку, яка зна

ходиться по АДРЕСА_1 заповів 0,0319 га сину
ОСОБА_1, а 0,1450 га заповів своїй доньці
ОСОБА_2. Земельну ділянку площею 0,15 га
надану для ведення особистого
селянського господарства згідно
державного акту серії ЯЕ № 958967 від
23.01.2008 року заповів своєму синові
ОСОБА_1.

За правилами ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1222 цього
Кодексу спадкоємцями за заповітом і
законом можуть бути фізичні особи, які
є живими на час відкриття спадщини, а
також особи, які були зачаті за життя
спадкодавця і народжені живими після
відкриття спадщини.

Стаття 1233 ЦК України визначає що
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1236 ЦК України
заповідач має право охопити заповітом
права та обов'язки, які йому належать на
момент складення заповіту, а також ті
права та обов'язки, які можуть йому
належати у майбутньому. Заповідач має
право скласти заповіт щодо усієї
спадщини або її частини. Якщо заповідач
розподілив між спадкоємцями у заповіті
лише свої права, до спадкоємців, яких
він призначив, переходить та частина
його обов'язків, що є пропорційною до
одержаних ними прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України
право власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на
загальних підставах, із збереженням її
цільового призначення.

Згідно стаття 1278 ЦК України частки
кожного спадкоємця у спадщині є
рівними, якщо спадкодавець у заповіті
сам не розподілив спадщину між ними.

У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Оцінюючи встановлені судом
обставини, суд знаходить що позовні
вимоги не підлягають до задоволення
оскільки, спадкодавець, згідно
заповіту заповів в рівних долях обом
позивач все своє майно, крім земельної
ділянки, розміри часток якої він
особисто визначив кожному із
спадкоємців, а отже розподіл спадщини
за варіантом, який просять здійснити
позивачі, суперечить заповіту, та ст. 1278
ЦК України.

Таким чином, розглянувши справу в
межах заявлених позовних вимог,
дослідивши всебічно, повно,
безпосередньо та об'єктивно наявні у
справі докази, оцінив їх належність,
допустимість, достовірність,
достатність і взаємний зв'язок у
сукупності, з'ясувавши усі обставини
справи, на які сторони посилалися як на
підставу своїх вимог і заперечень, з
урахуванням того, що відповідно до ст.1
ЦПК України завданням цивільного
судочинства є справедливий,
неупереджений та своєчасний розгляд і
вирішення цивільних справ з метою
захисту порушених або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичної
особи, суд дійшов висновку про
необхідність відмови в позовних
вимогах.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1222, 1225, 1233, 1236,1278
ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Дмитрівської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області про визнання права власності в
порядку спадкування - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Київської області
через Києво-Святошинський районний суд
Київської області протягом десяти днів
з дня його проголошення.

Суддя

Дубас Т.В.