Справа № 464/9490/13-ц
пр.№ 2/464/129/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.04.2014року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді
Мички Б.Р.

при секретарі
Дулюк Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
позовом Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «ВУСО»
до ОСОБА_1, третя особа Товариство з
обмеженою відповідальністю
«УзАвто-Львів», про повернення суми
виплаченого страхового відшкодування,
-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить стягнути з відповідача
страхове відшкодування в порядку
регресу в розмірі 5250грн. та понесений
при подачі позову до суду судовий збір.
В обгрунтування позовних вимог
покликається на те, що між ПрАТ
«Страхова компанія «ВУСО» та
відповідачем ОСОБА_1 укладено договір
добровільного страхування наземного
транспорту №-01 від 29 березня 2010
року та Додаткову угоду №1 від 06 квітня
2011 року, за якою ПрАТ «Страхова
компанія «ВУСО» застрахувала майнові
інтереси ОСОБА_1, пов'язані з
експлуатацією наземного транспорту, а
саме автомобіля марки «Daewoo Nexia», д.н.з.
НОМЕР_3. 01 січня 2012 року на площі Данила
Галицького у м.Львові мала місце
дорожньо-транспортна пригода за участю
транспортного засобу марки «BMW 530»,
д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4 та
застрахованого транспортного засобу
марки «Daewoo Nexia», д.н.з. НОМЕР_3, під
керуванням відповідача ОСОБА_1.
Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди транспортний засіб марки «Daewoo
Nexia», д.н.з. НОМЕР_3, власником якого є
ОСОБА_1, отримав технічні пошкодження. У
зв'язку з наведеним, 22 березня 2012 року
ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» було
прийнято рішення про виплату
страхувальнику ОСОБА_1 суми страхового
відшкодування в розмірі 10500грн., що
стверджується страховим актом №916-02
від 22 березня 2012 року та
підтверджується платіжним дорученням
№3318 від 22 березня 2012 року. Сума
страхового відшкодування була
виплачена на рахунок станції
технічного обслуговування - Товариства
з обмеженою відповідальністю
«УзАвто-Львів», рекомендованої
страховиком. Відповідач ОСОБА_1 надав
згоду на перерахування суми страхового
відшкодування вказаному товариству, що
стверджується його особистою заявою.
При цьому, ПАТ «Укрсоцбанк», як
вигодонабувач, уповноважив ПрАТ
«Страхова компанія «ВУСО» на
перерахування суми страхового
відшкодування на рахунок ремонтного
підприємства - Товариства з обмеженою
відповідальністю «УзАвто-Львів», для
відновлення автотранспорту, який є
заставним майном банку. Як виявилося в
подальшому, причиною даної
дорожньо-транспортної пригоди було
порушення Правил дорожнього руху
України відповідачем ОСОБА_1, який
керуючи автомобілем марки «Daewoo Nexia»,
д.н.з. НОМЕР_3, порушив правила обгону, що
стверджується постановою Сихівського
районного суду м.Львова від 04 липня 2012
року, якою останнього визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення передбаченого ст.124
КУпАП. Відповідно п.11.6 вищезазначеного
договору страхування, страховик має
право зменшити суму страхового
відшкодування на 50 % у разі грубого
порушення водієм застрахованого
транспортного засобу Правил
дорожнього руху України, зокрема і
здійснення обгону в заборонених
місцях. Згідно ж п.8.10 Додаткової угоди
до договору страхування, страхувальник
зобов'язаний повернути страховику
страхове відшкодування (або відповідну
його частину), що було виплачено, якщо
з'ясовується обставина, яка повністю
або частково позбавляє страхувальника
права на страхове відшкодування. А
відтак, враховуючи, що після виплати
страхового відшкодування було
встановлено той факт, що відповідач мав
право на отримання лише 50% суми
страхового відшкодування, просить
стягнути з останнього 5250грн.
виплаченого страхового відшкодування.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, просить
розглядати справу у його відсутності,
надіслав суду письмову заяву, в якій
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі та просить задовольнити, вважає
заперечення відповідача
безпідставними.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов заперечив, надав суду
пояснення аналогічні викладеним в
письмових запереченнях відповідача
ОСОБА_1 та просить в задоволенні позову
відмовити. Зазначив, що вважає позов
безпідставним, оскільки в матеріалах
справи відсутнє рішення про визнання
випадку страховим та про виплату
страхувальнику ОСОБА_1 чи будь-яким
третім особам страхової суми. Жодних
коштів відповідач ОСОБА_1 від позивача
ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» не
отримував. Вважає, що позивачем
неправомірно сплачено кошти в сумі
10500грн. на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«УзАвто-Львів», оскільки відповідач
ОСОБА_1 не довіряв перераховувати
страхове відшкодування зазначеному
товариству. Окрім цього, відсутні
докази того, куди були спрямовані дані
кошти в сумі 10500грн., зокрема акт
виконаних робіт. Стверджує, що
відповідач ОСОБА_1 здійснював ремонт
автомобіля за власні кошти на іншій
станції технічного обслуговування.

Третя особа Товариство з обмеженою
відповідальністю «УзАвто-Львів» явку
уповноваженого представника в судове
засідання не забезпечила, хоча була
належним чином повідомлена про час та
місце розгляду справи, причини неявки
суду не повідомила, а тому суд вважає
можливим розглядати справу у її
відсутності, за наявних у справі
достатніх доказів.

Заслухавши думку представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, з'ясувавши дійсні обставини
справи та перевіривши їх доказами, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що між Закритим
акціонерним товариством «Страхова
компанія «ВУСО», правонаступником прав
та обов'язків якого є позивач Приватне
акціонерне товариство «Страхова
компанія «ВУСО» та ОСОБА_1 був
укладений договір добровільного
страхування наземного транспорту №
-01 від 29 березня 2010 року та
Додаткову угоду до цього договору від 06
квітня 2011 року, за якими страховик
застрахував майнові інтереси
страхувальника (вигодонабувача),
пов'язані з володінням, користуванням
та розпорядженням транспортним
засобом марки «Daewoo Nexia», д.н.з. НОМЕР_3
(а.с.11-19).

Зокрема, згідно пункту 4.1.1.1 даного
договору страховим випадком по даному
договору є пошкодження або знищення
транспортного засобу внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, при
умові, що особу винного не встановлено,
або ця особа не існує, або встановлено,
і ця особа - водій застрахованого
транспортного засобу.

Згідно п.1.3 договору застрахований
транспортний засіб є предметом
договору застави, забезпеченням
виконання зобов'язань страхувальника
перед АКБ «Укрсоцбанк» (вигодонабувач)
за кредитним договором.

Судом встановлено, що 01 січня 2012 року 0
05.30год. по площі Данила Галицького, 2 у
м.Львові мала місце
дорожньо-транспортна пригода за участю
застрахованого транспортного засобу
марки «Daewoo Nexia», д.н.з. НОМЕР_3, який
отримав технічні пошкодження, що
стверджується довідкою №8939659 від 17
січня 2012 року УДАІ ГУМВС України у
Львівській області про
дорожньо-транспортну пригоду (а.с.7, 8).

Згідно зі ст.25 Закону України «Про
страхування» здійснення страхових
виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.

Відповідно до п.12.1 Додаткової угоди до
Договору страхування, страхове
відшкодування виплачується
страховиком на підставі письмової
заяви страхувальника (його
представника) і страхового акту про
визнання випадку
«страховим/нестраховим», який
складається страховиком на підставі
документів, що підтверджують факт
настання страхового випадку і розмір
заподіяного збитку.

Відповідно до п.7.3, 7.4 Додаткової угоди
до Договору страхування, страховик
зобов'язаний протягом 25 робочих днів з
моменту отримання від стархувальника
всіх необхідних документів, скласти
страховий акт про визнання випадку
страховим (нестраховим). Протягом 5-ти
робочих днів після складання
страхового акту, якщо подію буде
кваліфіковано, як «страховий випадок»,
здійснити виплату страхового
відшкодування.

03 січня 2012 року відповідач ОСОБА_1
звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» з
відповідною заявою на виплату
страхового відшкодування, в якій
вказав, що на його думку ДТП мало місце
по вині водія автомобіля марки «BMW» та
зазначив, що: «рухаючись в попутному
напрямку з автомобілем марки «BMW», який
мав намір повернути направо, різко
вивернув наліво внаслідок чого і
сталося ДТП»(а.с.20-22).

22 лютого 2012 року Приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія «ВУСО»
складено страховий акт №916-02, згідно
якого даний випадок за умовами
договору страхування наземного
транспортного засобу № -01 від 29
березня 2010 року визнано страховим
випадком та згідно звіту №623 від 26
січня 2012 року, визначено суму
страхового відшкодування -10500грн. (23-25,
26).

Згідно п.5.2 договору добровільного
страхування наземного транспорту №
-01 від 29 березня 2010 року
підставою для виплати страхового
відшкодування страхування є рахунок
станції технічного обслуговування
рекомендованої Страховою компанією
«ВУСО».

З листа ПАТ «Укрсоцбанк»
(вигодонабувач) від 11 січня 2012 року
вбачається, що заборгованість ОСОБА_1
за кредитним договором складає
14658,01грн. та ПАТ «Укрсоцбанк» просить
перерахувати суму страхового
відшкодування на рахунок ремонтного
підприємства, для відновлення
автотранспорту, який є заставним
майном банку або видати клієнту
готівкою, у разі відновлення
автотранспорту клієнтом самостійно,
пред'явлення відновленого авто та
складення відповідного акту огляду
(а.с.86).

Відповідно до рахунку-фактури станції
технічного обслуговування - Товариства
з обмеженою відповідальністю
«УзАвто-Львів» № СФ - 0000105 від 12 березня
2012 року вартість відновлювального
ремонту автомобіля марки «Daewoo Nexia»,
д.н.з. НОМЕР_3, складає 11300грн., з яких
1883,33грн. - ПДВ (а.с.85).

12 березня 2012 року відповідач ОСОБА_1
звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» з
письмовою заявою, в якій просить
перерахувати страхове відшкодування
по дорожньо-транспортній пригоді, яка
мала місце 01 січня 2012 року, за участю
автомобіля марки «Daewoo Nexia», д.н.з.
НОМЕР_3, на рахунок СТО ТОВ
«УзАвто-Львів» (а.с.84).

З врахуванням наведеного, згідно умов
договору добровільного страхування
наземного транспорту № -01 від 29
березня 2010 року та Додаткової угоди до
цього договору від 06 квітня 2011 року, у
відповідності до статті 25 Закону
України «Про страхування» на підставі
заяв страхувальника, страхового акту,
листа вигодонабувача та рахунку
станції технічного обслуговування,
ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило 10500грн.
страхового відшкодування на рахунок
Товариства з обмеженою
відповідальністю «УзАвто-Львів», що
стверджується відповідним платіжним
дорученням №3318 від 22 березня 2012 року
(а.с.27).

Відповідно вимогам ст.10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень. Стаття 11
ЦПК України передбачає, що суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
надаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі; доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір, доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

А відтак, суд не приймає покликання
відповідача ОСОБА_1 на те, що відсутнє
рішення про визнання випадку страховим
та що, він не довіряв перераховувати
страхове відшкодування ТзОВ
«УзАвто-Львів».

Разом з тим, відповідачем не
представлено суду жодних доказів в
підтвердження його покликань на те, що
він здійснив ремонт застрахованого
автомобіля за власний кошт на іншій
станції технічного обслуговування.

Згідно ж п.11.6 договору добровільного
страхування наземного транспорту №
-01 від 29 березня 2010 року,
страховик має право зменшити суму
страхового відшкодування на 50 % у разі
грубого порушення водієм
застрахованого транспортного засобу
Правил дорожнього руху України (якщо це
порушення призвело до настання
страхового випадку і підтверджується
документами компетентних органів), а
саме: проїзд перехрестя на заборонений
сигнал світлофора або регулювальника;
здійснення обгону в заборонених
місцях.

Як ж вбачається з п.8.10 Додаткової угоди
до договору страхування від 06 квітня 2011
року, страхувальник зобов'язаний
повернути страховику страхове
відшкодування (або відповідну його
частину), що було виплачено, якщо
з'ясовується обставина, яка повністю
або частково позбавляє страхувальника
права на страхове відшкодування.

Як встановлено в подальшому, та
стверджується постановою Сихівського
районного суду м.Львова від 04 липня 2012
року, відповідач ОСОБА_1 01 січня 2012 року
о 05.30год. по пл.Д.Галицького, 2 у м.Львові,
керуючи власним автомобілем марки
«Daewoo», д.н.з. НОМЕР_3, виїхав на трамвайну
колію зустрічного напрямку, не
переконався, що водій, який рухався
попереду по тій самій смузі, подав
сигнал про намір повороту ліворуч, чим
порушив вимоги п.11.9, 14.2 «б» розділу 14
«Обгін» Правил дорожнього руху
України, в результаті чого здійснив
зіткнення з автомобілем марки «BMW»,
д.н.з. НОМЕР_2, завдавши транспортним
засобам технічних пошкоджень.
Зазначеною постановою відповідача
ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення
передбаченого ст.124 КУпАП та
провадження у справі закрито у зв'язку
із закінченням строку накладення
адміністративного стягнення.
Постанова не оскаржувалась і вступила
в законну силу (а.с.9-10).

Відповідно до ч. 3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, після виплати страхового
відшкодування було встановлено той
факт, що за умовами п.11.6 договору
добровільного страхування наземного
транспорту № -01 від 29 березня 2010
року, відповідач ОСОБА_1 мав право на
отримання лише 50% суми страхового
відшкодування.

З врахуванням наведеного, у
відповідності до п.8.10 Додаткової угоди
до договору страхування від 06 квітня 2011
року, вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача ОСОБА_1 половини суми
виплаченого страхового відшкодування
в розмірі 5250грн. є підставними та
підлягають до задоволення.

Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Таким чином, з відповідача на користь
позивача необхідно стягнути 229,40грн.
судового збору, сплачених позивачем
при зверненні з даним позовом до суду.

На підставі ст.ст.626-629, 979, 989, 993 ЦК
України, ст.ст.25, 27 Закону України «Про
страхування», та керуючись ст.ст.3, 4, 10,
11, 15, 57-61, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія "ВУСО" 5250 (п'ять
тисяч двісті п'ятдесят) грн.
виплаченого страхового відшкодування
та 229 (двісті двадцять дев'ять)грн. 40коп.
судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особою, у
відсутності якої таке було
постановлено, - протягом того ж строку з
дня отримання його копії.

Головуючий

Оригінал рішення виготовлено в одному
примірнику, який зберігається в справі
№464/9490/13-ц