Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.04.2014 року Юр»ївський районний
суд Дніпропетровської області у
складі головуючого судді Маренич
С.О., при секретарі Літвіченко В.О.,
за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3,
прокурора Трубіцина Д.М., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в
залі суду с.м.т. Юр»ївка цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Вербуватівської сільської ради
Юр»ївського району
Дніпропетровської області, третя
особа по справі - Юр»ївська
державна нотаріальна контора
Дніпропетровської області ,

про визначення додаткового строку
для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом про визначення йому
додаткового строку для прийняття
спадщини, в обґрунтування заявлених
вимог вказуючи на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер гр. ОСОБА_4, який
за життя склав заповіт, відповідно
до якого все своє майно заповідав
позивачеві.

24.12.2013 року позивач звернувся до
Юр»ївської державної нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини за заповітом після смерті
ОСОБА_4, однак отримав відмову у
прийнятті такої заяви та видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом з причин пропуску ним
шестимісячного строку для
прийняття спадщини, передбаченого
ст. 1272 ЦК України.

Позивач зазначав, що не мав змоги
своєчасно звернутися до
нотаріальної контори, оскільки
незважаючи на те, що є
зареєстрованим в с. Вербуватівка
Юр»ївського району
Дніпропетровської області фактично
мешкає та працює в м. Одеса за
місцем реєстрації його дружини та
дітей, при цьому з 2010 року його
донька ОСОБА_2 знаходиться на
диспансерному обліку у лікаря
кардиоревматолога та потребує
постійного лікування, у зв»язку з
хворобою серця.

Посилаючись на ст. 3, 4 ЦПК України,
ст. 1272 ЦК України позивач просив
визначити йому додатковий строк
терміном на два місяці для подання
заяви до Юр»ївської державної
нотаріальної контори про прийняття
спадщини за заповітом після смерті
ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та представник останнього
ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги
повністю підтримали.

Представник відповідача по справі
ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні
вимоги повністю не визнала.

Прокурор Павлоградської
міжрайонної прокуратури
Дніпропетровської області Трубіцин
Д.М., що були допущені до участі в
розгляді справи на стороні
відповідача для захисту інтересів
територіальної громади
Вербуватівської сільської ради
Юр»ївського району, на підставі
ухвали суду від 12.02.2014 року (ас.58), в
судовому засіданні проти позовних
вимог заперечував не визнавши
останні.

Третя особа по справі Юр»ївська
державна нотаріальна контора
Дніпропетровської області в судове
засідання не з»явилися, надали суду
заяву про розгляд справи в їх
відсутності, при цьому проти
заявлених вимог не заперечували
(ас.76).

Суд знаходить можливим розглянути
дану справу у відсутності третьої
особи по справі Юр»ївської
державної нотаріальної контори
Дніпропетровської області, проти
чого присутні в судовому засіданні
учасники процесу не заперечували.

Заслухавши пояснення сторін по
справі, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 ,
оглянувши в судовому засіданні
матеріали цивільної справи № 0446/ 548/12
( /2 о/ 0446/ 9/ 12), дослідивши письмові
матеріали справи та оцінивши
зібрані докази в їх сукупності ,
суд приходить до наступного:

- так, в судовому засіданні
встановлено, що відповідно до копії
свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1
від 18.05.2011 року (ас.10), ОСОБА_4 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно копії заповіту, посвідченого
07 грудня 2007 року державним
нотаріусом Юр»ївської державної
нотаріальної контори
Дніпропетровської області Пасевіним
А.О. за реєстровим номером 1726, за
життя ОСОБА_4 все своє майно, де б
воно не знаходилося і з чого б
воно не складалося і взагалі все
те, на що він за законом матиме
право і що буде належати йому на
момент смерті заповідав позивачу по
справі ОСОБА_1 (ас.11).

Відповідно до копії постанови
нотаріуса Юр»ївської державної
нотаріальної контори
Дніпропетровської області про
відмову у вчиненні нотаріальної дії
від 24 грудня 2013 року (ас.9), позивачу
ОСОБА_1 відмовлено у прийнятті заяви
про прийняття спадщини за
заповітом та отриманні свідоцтва
про право на спадщину за заповітом
після померлого ОСОБА_4, в зв»язку
з пропуском останнім встановленого
ст.1272 ЦК України шестимісячного
строку для прийняття спадщини.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування
є перехід прав та обов»язків
(спадщини) від фізичної особи яка
померла, до інших осіб ( спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за
заповітом або за законом.

Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина
відкривається внаслідок смерті
особи або оголошення її померлою.

Згідно ст. 1222 ЦК України
спадкоємцями за законом та
заповітом можуть бути фізичні особи,
які є живими на час відкриття
спадщини.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є
особисте розпорядження фізичної
особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець
за заповітом чи за законом має
право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Згідно ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який
починається з часу відкриття
спадщини.

Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо
спадкоємець на протязі строку,
встановленого ст. 1270 ЦК України не
подав заяву про прийняття спадщини,
він вважається таким, що не
прийняв спадщину. Однак, за позовом
спадкоємця, який пропустив строк
для прийняття спадщини з поважних
причин, суд може встановити йому
додатковий строк достатній для
подачі ним заяви про прийняття
спадщини. Строк, встановлений судом
не може бути більшим шести місяців
і його сплин починається з моменту
вступу рішення суду в закону силу.

Вирішуючи питання про визначення
особі додаткового строку, суд
повинен дослідити поважність
причини пропуску строку для
прийняття спадщини, при цьому такі
причини мають бути пов"язані з
об"єктивними, непереборними,
істотними труднощами у спадкоємця
на вчинення таких дій.

Згідно роз'яснень, викладених в
листі ВССУ з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16.05.2013 р. N
24-753/0/4-13 « Про судову практику
розгляду цивільних справ про
спадкування», при вирішенні справ
про визначення додаткового строку
для подання заяви про прийняття
спадщини слід також враховувати, що
додатковий строк визначається у
разі, якщо суд визнає причини
пропуску строку для прийняття
спадщини поважними. У зазначеній
категорії справ є обов'язковим
обґрунтування в мотивувальній
частині судового рішення поважності
причин пропуску строку для подання
заяви про прийняття спадщини.

Поважними причинами пропуску
зазначеного строку можуть бути
визнані: тривала хвороба,
перебування спадкоємця тривалий час
за межами України, відбування
покарання в місцях позбавлення волі,
перебування на строковій військовій
службі в Збройних Силах України
тощо.

Поряд із цим, виходячи із
роз»яснень, які містяться у абз. 6 п.
24 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7,
поважними є причини, повязані з
об»єктивними, непереборними,
істотними труднощами для спадкоємця
на вчинення цих дій.

Згідно роз'яснень, викладених в
листі ВССУ з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16.05.2013 р. N
24-753/0/4-13 « Про судову практику
розгляду цивільних справ про
спадкування», судом не можуть бути
визнані поважними такі причини
пропуску строку для подання заяви
про прийняття спадщини як
юридична необізнаність позивача щодо
строку та порядку прийняття
спадщини, необізнаність особи про
наявність спадкового майна, похилий
вік, непрацездатність, незнання про
існування заповіту, встановлення
судом факту, що має юридичне
значення для прийняття спадщини (
наприклад, встановлення факту
проживання однією сім'єю),
невизначеність між спадкоємцями
хто буде приймати спадщину,
відсутність коштів для проїзду до
місця відкриття спадщини,
несприятливі погодні умови.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
пояснив , що він дійсно є
зареєстрованим на території
Юр»ївського району Дніпропетровської
області , а саме в с. Вербуватівка, в
якому також мешкають і його батьки,
що підтверджено в судовому
засіданні копією паспорта
останнього з відміткою про
реєстрацію ( ас.7), при цьому про
смерть спадкодавця ОСОБА_4 він
дізнався через неділю після смерті
останнього.

Разом з тим, позивач вказував на
те, що фактично мешкає та працює в
м. Одеса за місцем реєстрації і
проживання його дружини та дітей, на
підтвердження чого останнім до
матеріалів справи долучена копія
домової книги (ас.16-21), копії
свідоцтва про одруження та
народження дітей, копія паспорту
дружини ОСОБА_9 з відміткою про
реєстрацію останньої в АДРЕСА_2,
копія довідки з місця проживання та
про склад сім»ї (ас. 26), копія трудової
книжки (ас.14).

З копії трудової книжки позивача
вбачається, що останній 04.02.2010 року
був прийнятий на роботу на посаду
водія-експедитора Одеського
аптечного складу, звідки звільнений
за власним бажанням 04.05.2011 року, при
цьому 10.05.2011 року прийнятий на посаду
водія автотранспортних засобів
аптечного складу № 12 м. Одеси, звідки
звільнений за угодою сторін 28.04.2012
року (ас.14).

В судовому засіданні позивач
стверджував, що через зайнятість на
роботі, неможливість відлучитися з
останньої він не міг своєчасно
приїхати до Юр»ївської державної
нотаріальної контори та подати
заяву про прийняття спадщини в
установлені законом строки, при
цьому до 2012 року в с. Вербуватівка
Юр»ївського району взагалі не
приїздив.

Разом з тим, суд вважає дані
доводи позивача фактично нічим не
підтвердженими та не доведеними,
оскільки останнім суду не надано
жодного доказу на підтвердження
того, що останній дійсно не міг
відлучитися з роботи на декілька
днів для поїздки до Юр»ївської
державної нотаріальної контори з
метою подання заяви про прийняття
спадщини. Так, позивачем не надано
жодного доказу з приводу того, що він
звертався до адміністрації
підприємства з заявою про надання
йому щорічної відпустки, або її
частини , або відпустки без
збереження заробітної плати, однак
йому в цьому було відмовлено; не
надано жодного доказу щодо
встановленого розпорядку (режиму)
роботи позивача, наявності вихідних
днів , тощо, з огляду на те, що в
судовому засіданні сторони по
справі підтвердили та не
оспорювали ту обставину, що
Юр»ївська державна нотаріальна
контора працює також і по суботах, а
вихідним днем є понеділок.

Відтак, на думку суду , те, що
позивач працював в м. Одесі не
створювало для нього реальних,
об»єктивних , непереборних та
істотних труднощів для вирішення
питання щодо своєчасного подання
заяви до нотаріальної контори про
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_4.

Окрім того, проживання позивача в
іншому місті, а саме м. Одесі, також
не було істотною , непереборною
перешкодою для звернення
останнього до Юр»ївської державної
нотаріальної контори , оскільки
дане не заважало позивачеві
направити заяву про прийняття
спадщини до нотаріальної контори
по пошті, що передбачено діючим
законодавством, а саме раніше
діючою Інструкцією « Про порядок
вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України», затвердженої
наказом Мінюсту 03.03.2004 року № 20/5,
зареєстрованої Мінюстом 03.03.2004 року
№ 283/882 п.207, розділ 22 » Видача
свідоцтва про право на спадщину» ,
згідно якого - « Письмова заява про
прийняття спадщини та відмову від
неї подається спадкоємцем особисто
до нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини. Якщо заява, на
якій справжність підпису
спадкоємця не засвідчена, надійшла
поштою, вона приймається
нотаріусом, заводиться спадкова
справа, а спадкоємцю пропонується
надіслати заяву, оформлену належним
чином, або прибути особисто до
нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини», та нині діючим
Порядком вчинення нотаріальних
дій нотаріусами України,
затвердженого Наказом Мінюсту
України 22.02.2012 року № 296/5,
зареєстрованого Мінюстом України
22.02.2012 року за № 282/20595 ( глава 10 п.2
п.п. 2.1 - « Спадкова справа заводиться
нотаріусом за місцем відкриття
спадщини на підставі поданої (або
такої що надійшла поштою) першою
зави ( повідомлення, телефонограми)
про прийняття спадщини, заяви про
видачу свідоцтва про право на
спадщину»).

Відтак, позивач мав реальну
можливість направити заяву про
прийняття спадщини до нотаріальної
контори за місцем її відкриття без
особистої присутності, однак жодних
дій для реалізації свого права не
вчинив.

Посилання позивача та представника
останнього на те, що заява поштою
ним надіслана не була, оскільки все
одно треба їхати до нотаріуса та
надавати документи, суд вважає
неспроможними, оскільки своєчасне
направлення такої заяви , в тому
числі і поштою, унеможливило б
пропуск позивачем строку для
подання заяви про прийняття
спадщини, при цьому при прийнятті
заяви нотаріус не перевіряє
наявність спадкового майна та його
належність спадкодавцю.

Окрім того, доводи позивача про те,
що він до 2012 року взагалі не приїздив
до Юр»ївського району , а в тому
числі і до своїх батьків, які
мешкають в с. Вербуватівка
Юр»ївського району Дніпропетровської
області, спростовані в судовому
засіданні показами свідків ОСОБА_6
та ОСОБА_7.

Так, свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що
незважаючи на те, що є зареєстрованим
в смт. Юр»ївка Юр»ївського району
Дніпропетровської області за
характером своєї роботи, пов»язаною
з обробітком землі дуже часто
перебуває та ночує в своїх батьків,
які мешкають в с. Вербуватівка
Юр»ївського району Дніпропетровської
області по вул. Центральній, тобто на
тій же вулиці де й проживають
батьки позивача, при цьому останні
4-5 років він часто бачив позивача
ОСОБА_1 в селі Вербуватівка, який
регулярно туди приїздив восени,
влітку, навесні, при цьому бачив
позивача як в будні дні так і у
вихідні.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що є
депутатом Вербуватівської сільської
ради Юр»ївського району та знає
батька позивача, який проживає по
АДРЕСА_3, при цьому останні 5-7 років
він часто і літом і взимку бачив
позивача в селі як біля батьківської
хати, так і разом з батьком.

Ставити під сумнів покази даних
свідків, або оцінювати такі критично
, суд , передбачених законом підстав,
не вбачає, останні дані послідовно та
не протирічать одне одному.

Покази даних свідків також не
протирічать поясненням представника
відповідача ОСОБА_3, яка з 2010 року
працює головою Вербуватівської
сільської ради Юр»ївського району
та позовні вимоги не визнавала саме
з тих підстав, що позивач ОСОБА_1 ,
на протязі останніх 10 років,
регулярно приїздив до села та вона
його особисто бачила, а тому вважала
доводи останнього про те, що
спадщину він своєчасно не прийняв ,
бо не мав змоги приїхати з м. Одеси
, вважала неправдивими.

Суд зауважує, що доводи позивача
про те, що до 2012 року він взагалі на
територію Юр»ївського району не
приїздив спростовані також в
судовому засіданні наявною в
матеріалах справи копією рішення
Юр»ївського районного суду
Дніпропетровської області від
24.10.2012 року (ас. 48-51), у справі за
позовом Павлоградського
міжрайонного прокурора
Дніпропетровської області в
інтересах Вербуватівської сільської
ради Юр»ївського району про
визнання спадщини відумерлою, що
набрало законної сили , відповідно
до якого спадщина після смерті
ОСОБА_4 визнана відумерлою , при цьому
в ході розгляду справи було
встановлено, що згідно постанови
про відмову у вчинені нотаріальної
дії від 16.06.2011 року ОСОБА_1
відмовлено у прийняті заяви про
прийняття спадщини за законом та
отриманні свідоцтва про право на
спадщину за заповітом після
померлого ОСОБА_4 через пропуск
установленого ст. 1270 ЦК України
шестимісячного строку для прийняття
спадщини.

Оригінал даної постанови від
16.06.2011 року був оглянутий судом та
учасниками процесу при огляді
матеріалів вищезазначеної цивільної
справи в ході розгляду даної
справи та копія такої, за
клопотанням прокурора, долучена
судом до матеріалів справи (ас.145).

З даної постанови вбачається, що 16
червня 2011 року позивачем ОСОБА_1
державному нотаріусу Юр»ївської
державної нотаріальної контори
Дніпропетровської області були
подані документи, а саме копія
свідоцтва про смерть ОСОБА_4 та
заповіт, для вирішення питання щодо
прийняття спадщини. Однак, 16.06.2011
року позивачу ОСОБА_1 було відмовлено
в оформленні спадкових прав через
пропуск встановленого законом
шестимісячного строку для прийняття
спадщини.

Відтак, доводи позивача щодо того,
що він до 2012 року не приїздив на
територію Юр»ївського району через
зайнятість на роботі та з інших
причин, а відтак свідки не могли
його бачити останні 5-7 років , суд
знаходить неправдивими та
спростованими вищезазначеними
доказами.

Доводи позивача стосовно того, що
про існування постанови нотаріуса
від 16.06.2011 року йому також нічого
не було відомо та таку він не
отримував, суд вважає неспроможними
та до уваги не приймає, оскільки
надавши нотаріусу відповідні
документи, а саме копію свідоцтва
про смерть ОСОБА_4 , заповіт на його
ім»я, складений ОСОБА_4 , позивач
принаймі мав би поцікавитися
результатом вирішення питання за
його зверненням щодо прийняття
спадщини. При цьому, обставини того,
що про винесення даної постанови
позивач нічого не знав належними
доказами останнім в судовому
засіданні не підтверджені та такі
суд оцінює критично.

Посилання позивача на хворобу своєї
доньки, як на підставу, що
унеможливлювала його своєчасне
звернення до нотаріальної контори,
суд не вважає обставиною, яка
об»єктивно цьому перешкоджала.

Так, з долученої позивачем до
матеріалів справи довідки Одеської
обласної дитячої клінічної лікарні
№ 7865 від 16.12.2013 року (ас.15),
вбачається, що донька позивача
ОСОБА_10, що проживає за адресою
АДРЕСА_1 дійсно знаходиться на
диспансерному обліку у
кардиоревматолога з 2010 року по
теперішній час, при цьому два рази
на рік остання проходить курси
кардиотрофічної, метаболічної
антиоксидантної терапії з діагнозом
» пролапс митрального клапана 1-11
степени, с регургитацией 1-11 степени,
синусовой тахикардией на фоне
соединительно - тканной дисплазии. НК О
степепни».

Разом з тим, в судовому засіданні
позивачем не доведено, що дана
обставина була об»єктивною та
непереборною або такою , що
перешкоджала його своєчасному
зверненню до нотаріальної контори,
оскільки в судовому засіданні не
встановлено та належними доказами
позивачем не доведено , що
безпосередньо саме він на протязі
шести місяців після смерті
спадкодавця постійно здійснював
догляд за дитиною та не міг
відлучитися в зв»язку з цим,
відсутність інших членів сім»ї ,
окрім нього, які б могли
здійснювати такий догляд за
дитиною, перебування дитини в
лікарні саме на протязі шести
місяців після смерті спадкодавця
ОСОБА_4, тощо. При цьому, сама по собі
хвороба члена сім»ї, не є
безумовною поважною причиною для
пропуску строку подання заяви щодо
прийняття спадщини.

Будь-яких обставин, які б свідчили
про наявність об»єктивних,
непереборних та істотних труднощів
для подання позивачем у
встановлений законом строк заяви
до нотаріальної контори про
прийняття спадщини та давали б
підстави для визнання причини
пропуску строку поважними,
належних та допустимих доказів
відповідно до вимог ч.3 ст.10, ч.1 ст.
60 ЦПК України позивачем суду не
надано.

Оцінюючи за своїм внутрішнім
переконанням, з позиції належності,
допустимості, достовірності, а також
достатності і взаємності зв'язку у
сукупності надані сторонами в
обґрунтування доводів та заперечень
докази, суд приходить до висновку,
що позивач ОСОБА_1 , будучи обізнаним
про час відкриття спадщини, без
очевидних життєвих перешкод та
труднощів своєчасно не реалізував
своє право на звернення до
нотаріальної контори, визначений
законом шестимісячний строк
пропустив без поважних причин, тому
вважає позовні вимоги
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню судом.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 213, 215, 218, 294
ЦПК України, суд,

В И Р І
Ш И В :

У позові ОСОБА_1 до
Вербуватівської сільської ради
Юр»ївського району
Дніпропетровської області про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Дніпропетровського апеляційного
суду, через суд першої інстанції,
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.

Суддя :
С.О.Маренич