РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/3021/14-ц

Пров. №2/668/1145/14

15.04.2014 року
м.Херсон

Суворовський районний суд м.Херсона у
складі:

головуючого судді
Кузьміної О.І.,

при секретарі
Катюха Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання
недійсним договору довічного
утримання та застосування наслідків
недійсності правочину,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом в
якому просила визнати недійсним
договір довічного утримання, укладений
06.12.2013 року між відповідачами ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, відповідно до умов якого,
відповідач ОСОБА_2 передала у власність
відповідачу ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 та
просила застосувати наслідки
недійсності вказаного правочину,
визначені у ст. 216 ЦК України, та
повернути сторони у первісний стан,
посилаючись на те, що рішення
апеляційного суду Херсонської області
від 23.07.2013 року, на підставі якого
відповідач ОСОБА_2 уклала вказаний
договір довічного утримання та
передала у власність відповідачу
ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1, на даний час
скасовано та вона є власником вказаної
квартири відповідно до договору
дарування від 22.03.1996 року.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлені позивачем
вимоги за підставами вказаними у
позові.

Відповідачі та їх представник в
судовому засіданні позов не визнали,
посилаючись на те, що договір довічного
утримання укладено між відповідачами у
відповідності до вимог чинного
законодавства на законних підставах.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що заявлений позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 60, 61 ЦПК
України, сторони зобов'язані надати
докази та довести ті обставини, які
обґрунтовують їх вимоги і заперечення
та мають значення для справи, крім тих,
які визнаються сторонами, є
загальновідомими та встановлені
рішенням суду.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
була власником квартири АДРЕСА_1, яку
отримала в дар від відповідача ОСОБА_2
згідно договору дарування від 22.03.1996
року, укладеного між ними.

Згідно рішення апеляційного суду
Херсонської області від 23.07.2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про визнання договору дарування
недійсним, рішення Суворовського
районного суду м. Херсона від 23.04.2013
року, яким у задоволенні позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору
дарування недійсним відмовлено,
скасовано та ухвалено нове, яким позов
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору
дарування недійсним задоволено та
визнано недійсним договір дарування
від 22.03.1996 року квартири АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1

06.12.2013 року між відповідачем ОСОБА_2 та
відповідачем ОСОБА_3 укладено договір
довічного утримання, згідно умов якого
ОСОБА_3 прийняла належну ОСОБА_2
квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ скасовано рішення
апеляційного суду Херсонської області
від 23.07.2013 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
договору дарування недійсним та
залишено без змін рішення
Суворовського районного суду м.
Херсона від 23.04.2013 року, яким у
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про визнання договору дарування
недійсним відмовлено.

Вказані обставини підтверджуються
матеріалами справи та сторонами
визнаються, а правовідносини які
виникли між сторонами регулюються
нормами ЦК України.

В силу ст. 215 ЦК України, якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Відповідно до ст.ст. 215, 216 ЦК України,
вимога про визнання оспорюваного
правочину недійсним та про
застосування наслідків його
недійсності, а також вимога про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину може бути
заявлена як однією зі сторін правочину,
так і іншою заінтересованою особою,
права та законні інтереси якої
порушено вчиненням правочину.

Як встановлено в судовому засіданні, з
пояснень представника позивача,
пояснень відповідачів та їх
представника й матеріалів справи,
вбачається, що відповідач ОСОБА_2 06.12.2013
року на момент укладення з
відповідачем ОСОБА_3 договору
довічного утримання була власником
квартири АДРЕСА_1 та на законних
підставах передала відповідачу ОСОБА_3
належну їй квартиру згідно умов
вказаного договору довічного
утримання, також вбачається що станом
на момент укладення між відповідачами
оспорюваного договору довічного
утримання позивач ОСОБА_1 не була
власником квартири АДРЕСА_1, оскільки
на той час набрало законної сили
рішення апеляційного суду Херсонської
області від 23.07.2013 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визнання договору дарування недійсним,
згідно якого було визнано недійсним
договір дарування від 22.03.1996 року
квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_2
та ОСОБА_1, на підставі якого позивач
ОСОБА_1 була власником цієї квартири.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, про відсутність підстав для
визнання недійсним договору довічного
утримання, укладеного між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, згідно якого у власність ОСОБА_3
було передано належну ОСОБА_2 квартиру
АДРЕСА_1, оскільки в судовому засіданні
достовірно встановлено, що на момент
укладення вказаного договору
довічного утримання ОСОБА_2 була
власником вказаної квартири та мала
право розпоряджатись своїм нерухомим
майном на свій розсуд та позивачем не
доведено, якими винними діями
відповідачів порушено її право та яке
саме, у зв'язку з чим не можуть бути
задоволені й інші вимоги позивача про
застосування наслідків недійсності
вказаного договору довічного
утримання визначені у ст. 216 ЦК України
та повернення сторін у первісний стан.

Керуючись ст.ст. 11, 16, 203, 215, 216 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
та ОСОБА_3 про визнання недійсним
договору довічного утримання та
застосування наслідків недійсності
правочину - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку протягом 10 днів з
дня його проголошення шляхом подачі
апеляційної скарги через Суворовський
районний суд м.Херсона.

СуддяКузьміна О. І.