Провадження № 2/0182/104/2013
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16.04.2014 року
м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді - Рунчевої О.В.

при секретарі - Снєгульській В.М.

представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, Нікопольської міської ради про
визнання державних актів незаконними,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, Нікопольської міської ради про
визнання державних актів незаконними.

Свої вимоги мотивує тим, що в жовтні 2012
року йому стало відомо, що його колишня
дружина - ОСОБА_2 11 квітня 2012 року
отримала державний акт серія ЯК № 326306
на право власності на земельну ділянку
площею 0,0685 га та 19 квітня 2012 року
отримала державний акт серія ЯК № 326305
на право власності на земельну ділянку
площею 0,0315 га. Зазначені земельні
ділянки складають єдине ціле земельної
ділянки АДРЕСА_1.

Земельна ділянка по АДРЕСА_1 площею 0,100
га згідно з державним актом на право
власності на земельну ділянку серія ЯА
№ 346630 видана ОСОБА_2 13 квітня 2005 року.

В державних актах на право власності
на земельні ділянки площею 0,0685 га та
площею 0,0315 га не зазначено на підставі
яких рішень вони видані.

Вважає, що державні акти на право
власності на земельні ділянки площею
0,0685 га та площею 0,0315 га є назаконними із
слідуючих підстав.

В 1997 році він зареєстрував шлюб з
ОСОБА_2

В 2003 році вони придбали на її ім'я
недобудований будинок, що розташований
на земельній ділянці площею 0,100 га по
АДРЕСА_1. За їхні кошти побудували
будинок та гараж.

13 квітня 2005 року ОСОБА_2 отримала
державний акт серія ЯА № 346630 на право
власності на земельну ділянку площею
0,100 га, що розташована у АДРЕСА_1.

08 липня 2009 року шлюб між ними
розірвано.

Рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 09 червня 2010 року за ним
визнано право власності на 1/2 частину
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення набуло чинності 14 лютого 2011
року та з цього часу він став власником
1/2 частини домоволодіння та 1/2 частини
земельної ділянки. Таким чином, йому
разом з ОСОБА_2 домоволодіння АДРЕСА_1
стало належати на праві спільної
часткової власності з визначенням
частки кожному. Право спільної
часткової власності здійснюється
співвласниками з їхньої згоди.

ОСОБА_2 без його згоди розділила
земельну ділянку площею 0,100 га, що
знаходиться по АДРЕСА_1 на дві земельні
ділянки площею 0,0685 га та площею 0,0315 га
та отримала на них державні акти.

Все це було зроблено з метою, для того,
щоб 03 липня 2012 року знову без його
відома безоплатно подарувати ОСОБА_5(
батько відповідачки) 0,0315 га земельної
ділянки АДРЕСА_1.

Розділивши земельну ділянку АДРЕСА_1
на дві земельні ділянки без його згоди
та отримавши на них державні акти на
право власності на земельні ділянки
ОСОБА_2 грубо порушила його майнові
права.

Тому він просить суд державні акти на
право власності на земельні ділянки
Серія ЯК № 326305 та Серія ЯК № 326306 видані
на ім'я ОСОБА_2 визнати незаконними.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позовні вимоги свого
довірителя підтримав у повному обсязі
та просив суд їх задовольнити.

Представник Нікопольської міської
ради Любарець С.С.(відповідач) будучи
допитаним у судовому засіданні позов
не визнав та просив суд у його
задоволенні відмовити у зв'язку з
безпідставністю.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_3 кожен окремо пояснили суду, що
вважають що позовні вимоги незаконні,
необгрунтовані та такі, що не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно зі ст. 393 ЦК України правовий
акт органу державної влади, органу
влади Автономної Республіки Крим або
органу місцевого самоврядування, який
не відповідає законові і порушує права
власника, за позовом власника майна
визнається судом незаконним та
скасовується.

Шлюбні відносини між ОСОБА_2 та
ОСОБА_4були припинені у 2007 році про що
свідчить набувше законної сили рішення
Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 08 липня
2009 року. ОСОБА_4 своє право на зазначену
ним земельну ділянку не встановив та не
зареєстрував.

Посилання ОСОБА_4 на заочне рішення
Нікопольського міськрайонного суду
від 09 червня 2010 року безпідставні,
оскільки зазначеним рішенням суду
питання про право ОСОБА_4 на земельну
ділянку по АДРЕСА_1 не вирішувалося, що
підтверджується ухвалою
Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 01 лютого
2013 року про роз'яснення рішення суду
про поділ майна подружжя, на яке
посилається позивач.

Таким чином, позивач ОСОБА_4 не мав та
не має права власності на земельні
ділянки площею 0,0685 га та площею 0,0315 га
по АДРЕСА_1, у зв'язку з чим у нього
відсутні законні підстави для
звернення до суду з даним позовом.

Право власності ОСОБА_2 на спірну
земельну ділянку встановлена
державним актом на право власності на
землю від 13 квітня 2005 року,
правомірність якого позивачем не
оскаржується. ОСОБА_2 керуючись ст.ст.
316,317 ЦК України розпорядилася своїм
правом власності за своєю волею
розділила земельну ділянку та передала
її частину в дар своєму батькові -
ОСОБА_5

Вважають, що ніякі права позивача
ОСОБА_4 не порушені, оскільки він не був
та не є власником спірної земельної
ділянки.

Крім того, ОСОБА_2 не є органом
державної влади або органом місцевого
самоврядування у зв'язку з чим, не може
бути належним відповідачем по справі, а
позивач ОСОБА_4 не може бути належним
позивачем по справі, оскільки він не є
власником спірних земельних ділянок.

Суд вислухавши думку сторін,
дослідивши матеріали справи вважає, що
позов не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому
шлюбу з 10 грудня 2007 року, який 08 липня 2009
року рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області між ними було розірвано (а.с.4,5).

Згідно з державним актом на право
власності на земельну ділянку

Серія № 346630, що виданий 13 квітня 2005 року
на ім'я ОСОБА_2 на підставі рішення
Нікопольської міської ради № 22-14 XXIV від
30.04.2004 року , відповідачу ОСОБА_2 на
праві власності належить земельна
ділянка площею 0,100 га, яка знаходиться
по АДРЕСА_1 Дніпропетровської області
(а.с.14).

Суд не може взяти до уваги доводи
представника позивача ОСОБА_1 про те, що
на підставі рішення Нікопольського
міськрайонного суду від 09 червня 2010
року ОСОБА_4 є співвласником 1/2 частини
спірної земельної ділянки, оскільки як
вбачається з вищевказаного
представником позивача рішення суду та
ухвали Нікопольського міськрайонного
суду від 01 лютого 2013 року про
роз'яснення рішення вимоги, щодо
розподілу спірної приватизованої
земельної ділянки для обслуговування
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1
під час розгляду справи про розподіл
майна подружжя ОСОБА_4 не висувалися
(а.с.8-10,35, а.с. зі звороту 35), а тому
посилання позивача та його
представника на обставини, які
покладені в основу позову є
безпідставними.

Розглянувши справу в межах позовних
вимог, на підставі викладеного з
урахуванням встановлених обставин, суд
вважає заявлені позивачем вимоги
необгунтованими, безпідставними та
такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 209, 212-215 ЦПК України,- суд

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
Нікопольської міської ради про
визнання державних актів незаконними
-відмовити.

На рішення може бути подана апеляція
до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Нікопольський міськрайонний суд
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. В. Рунчева