АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2806/14
Справа № 641/2725/13-ц
Головуючий 1 інст. -Фанда О.А.
Доповідач - Бобровський В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 квітня 2014 року судова колегія судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Харківської області в складі:

Головуючого Бобровського В.В.,

С у д д і в
Шевченко Н.Ф.,

Кокоші В.В.,

при
секретарі Гелашвілі Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на
рішення Комінтернівського районного
суду м.Харкова від 27 лютого 2014 року

по цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське
Фінансове Агентство «Верус» , ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
договором кредиту, за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк», Товариства з
обмеженою відповідальністю
«»Українське Фінансове Агентство
«Верус» про визнання договору поруки
недійсним, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернувся до суду з позовом, який в
подальшому уточнив, до ОСОБА_3, ТОВ «УФА
Верус» про стягнення заборгованості
ОСОБА_3 за кредитним договором від 26
квітня 2007 року.

На обґрунтування позовних вимог банк
посилався на те, що відповідно умов
кредитного договору ОСОБА_3 отримав
кредит у сумі 54483 грн. 82 коп. з оплатою за
користування запозиченими коштами 14,04%
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення 25 квітня 2012 року. З метою
забезпечення виконання боржником
прийнятих зобов'язань банком з ним
укладено договір застави автомобіля
«ГАЗ» модель 330202414, 2007 року випуску.
Зазначивши , що ОСОБА_3 не виконує
прийнятих зобов'язань ухиляється від
погашення заборгованості та те, що
станом на 17 січня 2013 року у нього
утворилась заборгованість у сумі 156940,43
грн., банк просив витребувати у ОСОБА_3
та передати в заклад шляхом вилучення у
позивача предмет застави, комплект
ключів, звернути стягнення на
транспортний засіб, який є предметом
застави шляхом продажу автомобіля ПАТ
КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені
відповідача договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою особою -
покупцем, з наданням повноважень на
отримання дублікату Свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
замість втраченого, зі зняттям
вказаного автомобіля з обліку в
органах ДАЇ України по свідоцтву про
реєстрацію транспортного засобу або
його дублікату для його подальшої
реалізації, а також наданням ПАТ КБ
«ПриватБанк» всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу.

ОСОБА_3 у травні 2013 року звернувся до
суду з зустрічним позовом до ПАТ КБ
«ПриватБанк», ТОВ «УФА «Верус» в якому
просив визнати недійсним договір
поруки від 22 березня 2011 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ТОВ «Верус».

В обґрунтування зустрічних позовних
вимог ОСОБА_3 посилався на те, що
договір поруки є фіктивним, він не був
повідомлений про укладання договору
поруки та не надавав згоди на
покладання на нього відповідних
обов'язків, що виникли при укладанні
спірного договору, з таких підстав
просив задовольнити його позов.

Рішенням Комінтернівського районного
суду м.Харкова від 27 лютого 2014 року
позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк»
задоволено частково. В рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором в сумі 114393 грн. 38 коп.
звернуто стягнення на предмет застави.
Передано в заклад ПАТ КБ «Приватбанк»
шляхом вилучення у ОСОБА_3 автомобіль
ГАЗ модель 330202414, 2007 року випуску.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ТОВ «УФА
«Верус» на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
200 грн. заборгованості за договором
кредиту.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» судовий збір в розмірі
1143,93 грн.

В задоволенні зустрічних позовних
вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить змінити рішення
районного суду, зменшити суму
стягнутої заборгованості за кредитом,
відсотках, комісією та пені,
застосувавши строки позовної давності,
визнати недійсним договір поруки, та
зменшити суму стягнутого з ОСОБА_3
судового збору, пропорційно сумі
заборгованості.

Дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги колегія вирішила
апеляційну скаргу представника
відповідача відповідно до положень
ст..308 ЦПК України відхилити, рішення
суду залишити без змін з наступного.

Згідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Судом, згідно наданих позивачем
доказів, встановлено, що 26 квітня 2007
року сторони у справі уклали кредитний
договір, згідно умов якого ОСОБА_3.
отримав у ПАТ КБ «ПриватБанк» 54483 грн. 82
коп. під 14,04% річних на суму залишку
заборгованості із погашенням боргу до
25 квітня 2012 року.

В забезпечення виконання зобов'язань
тими ж сторонами 26 квітня 2007 року було
укладено договір застави та у заставу
передано автомобіль «ГАЗ» модель 330202414,
2007 року випуску.

Із доданого до позовної заяви
розрахунку заборгованості вбачається,
що ОСОБА_3 належним чином свої
зобов'язання не виконував, у визначені
договором строки погашення
заборгованості за кредитним договором
не здійснив, внаслідок чого станом на
17 січня 2013 року утворилась
заборгованість перед позивачем: 42717,07
грн. - за кредитом; 49080,67 грн. за
процентами; 2517,24 грн. - комісія; 62625,45 -
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором.

У відповідності до ст..572 ЦК України в
силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Згідно ст..589 ЦК України у разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави..

Відповідно до укладеного між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_3 договору
застави рухомого майна від 26 квітня 2007
року в забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором
ОСОБА_3 передав у заставу автомобіль
ГАЗ модель 330202414, 2007 року випуску.

Враховуючи, що ОСОБА_3 взяті на себе
зобов'язання за кредитним договором
належним чином не виконав, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про задоволення вимог щодо
звернення стягнення на предмет застави
в рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором від 25 квітня 2007
року у розмірі 114393 грн. 38 коп.

Підставним та обґрунтованим колегія
вважає висновок суду про залишення
зустрічного позову ОСОБА_3 без
задоволення, враховуючи, що за нормами
ст..ст. 553, 554, 555 ЦК України не
вимагається згода боржника на
укладання кредитором договору поруки
на забезпечення виконання боржником
зобов'язань.

Доводи апеляційної скарги
представника відповідача про
фіктивність договору поруки з ТОВ «УФА
«Верус» колегія вважає безпідставними,
враховуючи що за нормою ч.1 ст.294 ЦК
України фіктивним є правочин, який
вчинено без наміру створення правових
наслідків, які обумовлювалися цим
правочином.

Відмовляючи у позові ОСОБА_3, суд
виходячи із змісту договору поруки про
обсяг солідарної відповідальності з
боржником перед банком у розмірі 200 грн.
у відповідності до ч.2 ст.554 ЦК України
правомірно визнав факт відсутності
ознак фіктивності у цьому правочині.

Колегія вважає безпідставними доводи
апеляційної скарги про підвищення
банком відсоткової ставки за
користування кредитом без згоди
відповідача та намагання зменшити суму
заборгованості за кредитом, відсотками
та комісії із застосуванням строків
позовної давності по кредиту з 26 лютого
2009 року, по відсотках - з 20 березня 2009
року, враховуючи зміст п.2.3.1 кредитного
договору про таке право банку за
наявності визначених договором умов та
нечинність на той час Закону України
від 12 грудня 2008 року № 661-VI, а щодо
строків позовної давності, то суд
вирішуючи справу, правомірно обмежив
розмір пені річним строком та залишив
без задоволення необґрунтовані вимоги
щодо кредиту, відсотків та комісії
трирічним строком позовної давності,
який не сплинув за останнім платежем за
графіком погашення заборгованості.

Рішення судом ухвалене з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, підстави до його скасування або
зміни, задоволення апеляційної скарги
у справі відсутні.

З огляду на викладене, керуючись ст..ст.
303, 304, 308, 313, 314 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного
суду м.Харкова від 27 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після
проголошення але протягом двадцяти
днів може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді