Справа № 466/1402/13
Головуючий у 1 інстанції: Білінська
Провадження № 22-ц/783/2007/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мацей
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого:
Мацея М.М.,

суддів: Копняк
С.М., Монастирецького Д.І.,

секретаря:
Олексіва О.А.,

з участю:
представника позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Львова від 27 травня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5
до ОСОБА_4, Шевченківського РВ ГУ ДМС
України у Львівській області про
виселення та зняття з реєстрації, -

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Шевченківського
районного суду м. Львова від 27 травня 2013
року позов задоволено. Визнано ОСОБА_6
таким, що втратив право на користування
житловим будинком АДРЕСА_1. Зобов'язано
Шевченківський районний відділ ГУ ДМС
України у Львівській області зняти
ОСОБА_4 з реєстрації за адресою:
АДРЕСА_1.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Львова від 26 грудня 2013 року
заяву про перегляд заочного рішення
залишено без задоволення.

Рішення суду оскаржив відповідач
ОСОБА_4

В апеляційній скарзі, посилаючись на
незаконність, необгрунтованість,
неповне з'ясування обставин та
дослідження доказів у справі,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити.

Зазначає, що був зареєстрований та
проживав в будинку АДРЕСА_1, однак у
зв'язку із створенням сім'ї вирішив
орендувати житло та проживати окремо.
Вказує, що через характер своєї роботи
та неприязні відносини з родичами не
часто буває за місцем реєстрації.
Вважає, що у зв'язку з припиненням права
власності попереднім власником на
вказаний будинок не повинен бути
знятий з реєстрації за вказаною
адресою.

Відповідачі належним чином
повідомлені про час і місце розгляду
справи, що підтверджується наявними у
справі рекомендованими повідомленнями
про вручення поштового відправлення
(а.с. 97, 99, 101), що не перешкоджає
розглядові справи відповідно до ч. 2 ст.
305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивачки ОСОБА_3 на
заперечення скарги, перевіривши
матеріали справи, законність та
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Судом установлено, що померлий
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 був власником
житлового будинку АДРЕСА_1, у якому 02
квітня 1983 року зі згоди останнього, був
зареєстрований відповідач ОСОБА_4 В
подальшому зазначений будинок на
законних підставах перебував у
власності інших осіб. На час
пред'явлення позову цей будинок
належав і належить на праві спільної
часткової власності позивачам ОСОБА_2 і
ОСОБА_5

Задовольняючи позов, районний суд
виходив з того, що у зв'язку з
припиненням права власності померлого
ОСОБА_7 на зазначений будинок і
відсутністю договірних відносин з
теперішніми власниками будинку,
відповідач ОСОБА_4 втратив право
користування цим будинком.

З висновками суду слід погодитися,
оскільки вони вмотивовані,
обгрунтовані, підтверджені наявними у
справі доказами і відповідають нормам
права.

Згідно акту житлового органу
відповідач ОСОБА_4 не проживає постійно
з позивачами і не веде спільне
господарство. Відповідно з положеннями
ст. 64 ЖК України ОСОБА_4 не є членом сім'ї
останніх.

Відповідно до положень ч.1 ст. 156
Житлового кодексу УРСР та ч. 1 ст. 405
Цивільного кодексу України, члени сім'ї
власника житла, які проживають разом з
ним у будинку (квартирі), що йому
належить, користуються жилим
приміщенням в обсязі, визначеному
відповідно до угоди з власником. Аналіз
змісту вказаних правових норм свідчить
про те, що право члена сім'ї власника
будинку (квартири) користуватися цим
житлом існує лише за наявності у
власника права приватної власності на
це майно. Із зазначеного слід дійти
висновку, що виникнення права членів
сім'ї власника будинку (квартири) на
користування цим будинком та обсяг цих
прав залежить від виникнення у
власника будинку права власності на
цей будинок, а відтак, припинення права
власності особи на будинок припиняє
право членів її сім'ї на користування
цим будинком.

Права власника жилого будинку,
квартири визначені ст. 383 ЦК України та
ст. 150 ЖК України передбачають право
власника використовувати житло для
власного проживання, проживання членів
сім'ї, інших осіб і розпоряджатися
своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом. Гарантуючи
захист права власності, закон надає
власнику право вимагати усунення
будь-яких порушень його права хоч би ці
порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння.

Згідно ст.391 ЦК України, власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Ураховуючи наведені обставини, судова
колегія вважає, що права відповідача
були похідними від прав власника, а з
припиненням права власності на спірний
будинок ОСОБА_7 припиняється і право на
житло й у відповідача.

Оскільки доводи апеляційної скарги та
матеріали справи не дають підстав для
висновку про порушення районним судом
норм матеріального чи процесуального
прав, а відтак відсутні передбачені
законом підстави для скасування
вказаного судового рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини у справі, подані
сторонами докази та правильно визначив
характер спірних правовідносин,
рішення відповідає вимогам закону і
зібраним по справі доказам.

Апелянтом не подано належних та
допустимих доказів для спростування
рішення суду першої інстанції, які б
мали доказове значення та
заслуговували на увагу, чи порушень
норм матеріального і процесуального
права, які можуть бути підставою для
скасування рішення відповідно до ст. 309
ЦПК України.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому,
відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314
ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Львова від 27 травня 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий:
Мацей М.М.

Судді:
Копняк С.М.

Монастирецький Д.І.