Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа №22-ц/778/1782/14Головуючий у 1-й
інстанції Троценко Т.А. Суддя-доповідач
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
головуючого судді Савченко
суддів Стрелець
при секретарі Мосіній
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» на рішення Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 18 лютого 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
(надалі - Банк), треті особи: приватний
нотаріус Бердянського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_4,
Бердянське комунальне підприємство з
технічної інвентаризації про визнання
недійсним іпотечного договору, -
Банк звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_4 з позовом про звернення
стягнення на майно за іпотечним
договором а рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
(т.с. 1 а.с. 3 - 6).
Ухвалою Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 09.04.2010
року провадження у цій справі за
позовом Банку відкрите (т.с.1 а.с.36).
ОСОБА_2 подала зустрічний позов у цій
справі до Банку про визнання недійсним
іпотечного договору (т.с. 1 а.с.40-45).
Ухвалою Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 14.10.2013
року (т.с. 2 а.с.98-99) позов Банку до ОСОБА_2,
ОСОБА_4 з позовом про звернення
стягнення на майно за іпотечним
договором у цій справі залишено без
розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК
ОСОБА_2 у подальшому уточнила свій
зустрічний позов (т.с. 2 а.с. 114-127), в якому
- визнати недійсним іпотечний
договір (з майновим поручителем),
укладений 09.02.2007 року між нею та Банком
і посвідчений приватним нотаріусом
Бердянського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, у якому вона надала в
іпотеку належний їй на праві власності
житловий будинок АДРЕСА_1 для
забезпечення кредитного договору, який
був укладений між ОСОБА_4 і АКБ
- скасувати заборону на відчуження
нерухомого майна, накладену 09.02.2007 року
приватним нотаріусом Бердянського
міського нотаріального округу ОСОБА_3 в
реєстрі за № 154 на домоволодіння, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
власником якого є ОСОБА_2;
- виключити з державного реєстру
іпотек та Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
запис за № 154 від 09. 02. 2007 року про
державну реєстрацію іпотечного
договору (з майновим поручителем) від
09.02.2007 року, посвідченого приватним
нотаріусом Бердянського міського
нотаріального округу ОСОБА_3,
зареєстрованим у реєстрі № 153.
При цьому, ОСОБА_2 посилалась на те, що
вона вищезазначений іпотечний договір
з Банком не укладала, текст договору не
підписувала, і він повністю суперечить
ст.ст. 5, 16, 18 Закону України «Про
іпотеку», ст. ст. 203 і 215 ЦК України.
В обґрунтування позову ОСОБА_2
зазначала, що на початку лютого 2007 року
вона дійсно знаходилась у нотаріуса
ОСОБА_3 за проханням її знайомої ОСОБА_5,
де підписала якийсь аркуш з
машинописним текстом на одній
сторінці, де була вказала сума вартості
її домоволодіння і сума кредиту, перші
цифри якої були зазначені « 114», і на її
питання нотаріус пояснила, що кредит
буде видаватись у гривні.
З банківськими працівниками вона не
спілкувалась, до БТІ із замовленням
витягу з реєстру прав власності на
нерухоме майно не зверталася і не
отримувала його, а тому вважала, що
ОСОБА_5 відмовилась від кредиту.
Тільки в листопаді 2008 року та їй
розповіла, що оформила кредит на свого
сина ОСОБА_4 під заставу її
домоволодіння, в подальшому ОСОБА_5 і
ОСОБА_4 виїхали у невідомому напрямку у
зв'язку з фінансовими труднощами, а в
грудні 2008 року до неї звернулися
представники «Укрсоцбанку» з вимогою
про сплату заборгованості по кредиту.
Після того, як вона - ОСОБА_2
ознайомилась із вищезазначеним
іпотечним договором, то побачила, що
предмет іпотеки відрізняється від
того, який існував станом на день
укладання іпотечного договору,
оскільки на той час вона знесла будинок
«А» і здійснила самочинне будівництво
іншого нерухомого майна, все це
свідчить про те, що предмет іпотеки в
іпотечному договорі відрізняється від
того, що є існує насправді, а також у
договорі невірно вказано номер витягу
з реєстру прав власності на нерухоме
майно, який був долучений до цього
Рішенням Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 18 лютого
2014 року позовні вимоги ОСОБА_2
задоволено повністю.

Визнано недійсним іпотечний договір (з
майновим поручителем), укладений 09.02.2007
року між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк» і
посвідчений приватним нотаріусом
Бердянського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, зареєстрованого у
реєстрі № 153.

Скасовано заборону на відчуження
нерухомого майна, накладену 09.02.2007 року
приватним нотаріусом Бердянського
міського нотаріального округу ОСОБА_3 в
реєстрі за № 154 на домоволодіння
АДРЕСА_1 Запорізької області, власником
якого є ОСОБА_2

Виключено з державного реєстру іпотек
та Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна запис за № 154
від 09.02.2007 року про державну реєстрацію
іпотечного договору (з майновим
поручителем) від 09.02.2007 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Бердянського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, зареєстрованим у
реєстрі № 153.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, Банк у своїй
апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права судом першої
інстанції, просив рішення останнього
скасувати та ухвалити нове, яким у
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши доводи апеляційної
скарги Банку, зміст заперечень ОСОБА_2
на апеляційну скаргу Банку та
матеріали справи, колегія суддів
апеляційного суду дійшла висновку, що
апеляційна скарга Банку підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.2 ч.1 ст.307 ЦПК за наслідками
розгляду апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції апеляційний суд
має право його скасувати і ухвалити
нове рішення по суті.

Відповідно до ст. 309 ч. 1 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є: неповне з'ясування обставин,
що мають значення для вирішення справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення (ч. 3 ст. 303 ЦПК України).

Встановлено, що, задовольняючи позов
ОСОБА_2 у цій справі у повному обсязі
суд першої інстанції виходив з того, що
надані ОСОБА_2 суду докази свідчать про
те, що предмет договору іпотеки
вочевидь не відповідав дійсності, а
відтак не можна визнати, що він існував
у договорі, що є підставою для визнання
договору іпотеки між ОСОБА_2 та Банком
від 09.02.2007 року недійсним на підставі ч.
1 ст. 203 ЦК України - невідповідність
Закону України «Про іпотеку»,
«Тимчасовому положенню про порядок
реєстрації прав власності на нерухоме
майно», і ч. 1 ст. 215 ЦК України;
скасування заборони на відчуження
нерухомого майна, накладеного 09.02.2007
року приватним нотаріусом
Бердянського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 в реєстрі за № 154 на
домоволодіння АДРЕСА_1 Запорізької
області, власником якого є ОСОБА_2, та
виключення з державного реєстру іпотек
та Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна запису за №
154 від 09. 02. 2007 року про державну
реєстрацію іпотечного договору (з
майновим поручителем) від 09.02.2007 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Бердянського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, зареєстрованим у
реєстрі № 153.

Проте з такими висновками суду першої
інстанції погодитись не можна,
оскільки суд дійшов їх з порушенням
норм матеріального і процесуального
права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог та заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є фактичні данні
(пропущення строку позовної давності
тощо), які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин; 5) чи слід задовольнити
або в позові відмовити; 6) як
розподілити між сторонами судові
витрати.

Зазначеним вимогам рішення суду першої
інстанції не відповідає, суд не
встановив фактичні обставини, що мають
значення для правильного вирішення
справи, при цьому порушив норми як
процесуального, так і матеріального
права.

Так встановлено, що 09.02.2007 року між
Акціонерно - комерційним Банком
«Укрсоцбанк», правонаступником якого є
позивач Публічне акціонерне
товариство «Укрсоцбанк» (т.с. 1 а.с.91), і
ОСОБА_4 укладено кредитний договір №
07/П/03-К на суму 114 000 доларів США з
кінцевим терміном погашення
заборгованості 08 лютого 2017 року (т. с. 1
а.с. 10-14).

У забезпечення виконання
позичальником ОСОБА_4 обов'язків за
зазначеним кредитним договором 09.02.2007
року між ОСОБА_2 та Банком був укладений
іпотечний договір, за яким
іпотекодавець ОСОБА_2 передала в
іпотеку Банку належне їй на праві
власності домоволодіння АДРЕСА_1,
розташоване на земельній ділянці
площею 889,0 кв. м (т.с. 1 а.с. 16-18).

ОСОБА_2 в обґрунтування свого позову в
частині визнання недійсним
зазначеного іпотечного договору
посилалась на те, що вона цей договір з
Банком не укладала, текст договору не
підписувала, і він повністю суперечить
ст.ст. 5, 16, 18 Закону України «Про
іпотеку», ст. ст. 203 і 215 ЦК України.

Суд першої інстанції своїм рішенням
визнав зазначений договорі іпотеки
недійсним на підставі ст. ст. 215 ч.1, ст. 203
ч. 1 ЦК України - невідповідність Закону
України «Про іпотеку», «Тимчасовому
положенню про порядок реєстрації прав
власності на нерухоме майно».

Однак, в силу вимог ст. 204 ЦК України
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Недійсність вищезазначеного
іпотечного договору, укладеного 09.02.2007
року між Банком та ОСОБА_2, прямо не
встановлена законом.

Правові підстави для визнання
зазначеного іпотечного договору
недійсним за рішенням суду на підставі
ст. ст. 215 ч.1, ст. 203 ч. 1 ЦК України у суду
відсутні.

Оскільки, встановлено, що ОСОБА_2 була
присутня у приватного нотаріуса
Бердянського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 при укладанні 09.02.2007 року
зазначеного іпотечного договору з
Банком, останній підписувала.

Належні докази протилежного у
матеріалах справи відсутні.

Так, висновком експерта від 18.11.2013 року
№ Д/243 за результатами проведення
судової почеркознавчої експертизи за
ухвалою суду першої інстанції за
клопотанням ОСОБА_2 (т.с. 2 а.с.103-107)
належність підпису у зазначеному
іпотечному договорі ОСОБА_2, як
майновому поручителю, не спростована.

ОСОБА_2 із висновком зазначеної
експертизи погодилась, клопотань про
проведення додаткової чи повторної
почеркознавчої експертизи у цій справі
перед судом не заявляла.

Крім того, як зазначено у самому тексі
іпотечного договору приватним
нотаріусом Бердянського міського
нотаріального округу ОСОБА_3: ОСОБА_2
підписала цей договір у присутності
нотаріуса, при цьому нотаріус
встановила особу ОСОБА_2, дієздатність
останньої, та належність ОСОБА_2
нерухомого майна, яке передається в
іпотеку (т.с. 1 а.с.17).

Крім того, у листі № 41/01-16 від 17.02.2014 року
приватний нотаріус Бердянського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
(т.с. 2 а.с.130) повідомила суду першої
інстанції у цій справі, що ОСОБА_2 для
посвідчення договору іпотеки надала
кредитний договір, укладений між
Банком та ОСОБА_4, правовстановлюючі
документи на домоволодіння № 12 по вул..
Свердлова у м. Бердянську, Витяг з
реєстру прав власності на нерухоме
майно, виданий Бердянським комунальним
підприємством з технічної
інвентаризації 09.02.2007 року за № 13514880,
свій паспорт та ідентифікаційний код.
ОСОБА_2 був наданий іпотечний договір,
якій вона прочитала. На запитання
нотаріуса, чи відоме їй - ОСОБА_2 сума
кредиту та умови кредитування та чи
усвідомлює вона, що передає за
зобов'язанням ОСОБА_4 своє майно, і якщо
зобов'язання по кредитному договору не
будуть виконані, вона може втратити
домоволодіння?, остання (ОСОБА_2.)
відповіла, що це не перший її договір,
де вона виступає майновим поручителем,
усі умови їй відомі та наслідки вона
усвідомлює.

Проте, суд першої інстанції в
оскаржуємому рішенні взагалі не надав
оцінки зазначеному листу та поясненням
нотаріуса.

У матеріалах справи відсутні докази на
підтвердження факту, що приватний
нотаріус Бердянського міського
нотаріального округу ОСОБА_3
допустилася буд-яких порушень при
вчиненні нотаріальної дії щодо
посвідчення зазначеного іпотечного
договору та була притягнута до
будь-якої відповідальності з цього
приводу. Також ОСОБА_2 не зверталась до
суду з приводу оскарження дій
нотаріуса.

Крім того, встановлено, що у 2011 році
ОСОБА_2 вже зверталась до суду з позовом
до цього ж Банку про визнання цього ж
іпотечного договору (з майновим
поручителем) недійсним, але з інших
підстав (Банк при укладанні договору
кредиту з ОСОБА_4 № 07/П/03-К від 09.02.2007
року не мав ліцензії на здійснення
валютних операцій). Проте, рішенням
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 08.12.2011 року по
справі № 2-3626/11 (т.с. 1 а.с.229-230), залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Запорізької області від 07.02.2012 року (т.с.
1 а.с.232-234), у задоволенні зазначеного
позову ОСОБА_2 було відмовлено
повністю, тому останнє набрало
законної сили.

В силу вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Зазначеним рішенням Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 08.12.2011 року по справі №
2-3626/11 за позовом ОСОБА_2 до ПАТ
«Укрсоцбанк», ОСОБА_4, третя особа:
приватний нотаріус Бердянського
міського нотаріального округу
Запорізької області ОСОБА_3 про
визнання недійсними договору кредиту,
додаткової угоди № 1 про внесення змін
до договору кредиту та іпотечного
договору (з майновим поручителем) було
встановлено, що у забезпечення
виконання позичальником ОСОБА_4
обов'язків за договором кредиту №
07/П/03-К від 09.02.2007 року між ОСОБА_2 та
Банком (ПАТ «Укрсоцбанк») був укладений
іпотечний договір від 09.02.2007 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Бердянського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, зареєстрованого у
реєстрі № 153, за яким іпотекодавець
ОСОБА_2 передала в іпотеку Банку
належне їй на праві власності
домоволодіння АДРЕСА_1 Запорізької
області.

При цьому, ОСОБА_2 у зазначеній справі
факт укладання (підписання)
зазначеного іпотечного договору від
09.02.2007 року із Банком та передачі
останньому в іпотеку належного їй на
той час домоволодіння АДРЕСА_1
Запорізької області визнавала, не
оспорювала взагалі.

Як зазначено у тексті рішення
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 08.12.2011 року по
справі № 2-3626/11 (т.с. 1 а.с.230 абз. 11-12): «При
укладанні кредитного договору та
іпотечного договору позивачу (ОСОБА_2.)
та відповідачу були відомі умови
договору, ніяких обставин, які б
примушували їх прийняти ці умови в
беззаперечному порядку, не існувало і
позивачем (ОСОБА_2.) суду не надано
доказів в їх підтвердження. Як в
договорі кредиту, так й в іпотечному
договорі, зазначена валюта
кредитування долар США і позивач
(ОСОБА_2.) не висловлювала при укладанні
договору заперечень щодо умов,
підписавши його, таким чином
підтвердивши свою згоду із
запропонованими Банком умовами. Тобто
своїми діями сторони підтвердили свій
намір на укладання зазначених
договорів на визначених та погоджених
умовах».

Вказаним встановленим рішенням
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 08.12.2011 року по
справі № 2-3626/11 обставинам, які мають
значення для правильного вирішення
цієї справи та не підлягають
доказуванню в силу ст. 61 ч. 3 ЦПК України,
суд першої інстанції в оскаржуємому
рішенні не надав оцінки взагалі.

Згідно із ст. 5 Закону «Про іпотеку»
предметом іпотеки можуть бути один або
декілька об'єктів нерухомого майна за
умови, що нерухоме майно зареєстроване
у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 18 закону України «Про
іпотеку» іпотечний договір повинен
містити такі істотні умови, як опис
предмета іпотеки, достатній для його
ідентифікації, та /або його
реєстраційні дані. Іпотечний договір
може містити інші положення, зокрема
посилання на документ, що підтверджує
право власності на предмет іпотеки.

Встановлено, що предметом іпотеки за
вищезазначеним оспорюваним іпотечним
договором від 09.02.2007 року між ОСОБА_2 та
Банком є належне на той час ОСОБА_2 на
праві приватної власності та
зареєстроване у встановленому законом
порядку домоволодіння АДРЕСА_1
Запорізької області, а саме: жилий
будинок, саманий, личкований цеглою,
житловою площею 35,5 кв. м. загальною
площею 66,4 кв. м., зазначений на плані
літерою «А»; сіни, шл/бл., ліч. цеглою
площею 17,1 кв. м, під літ «а2» сіни, цегла,
шл./бл., площею 15,1 кв. м, під літ. «а3» жила
прибудова, шл./бл., ліч. цегл., жилою
площею 27,7 кв. м, загальною площею 27,7 кв.
м, під літ. «А1» сіни, шл./бл., ліч. цегл.,
площею 25,6 кв. м, під літ. «а» сіни, цегла
площею 24,4 кв. м, під літ. «а4», ганок
цементований, до літ. «а4», мансарда,
цегла, дерев'ян., площею 36,1 кв. м, під літ.
«Мс», та слідуючи будівлі та споруди:
вбиральня цегла під літ. Ж, душ цегла
під літ. «Е», гараж, шл./бл., площею 22,8 кв.
м., під літ. «К» вбиральня, дерев'яна, під
літ. «М», сарай цегляний, площею 8,7 кв. м.
під літ. «П», паркан дерев'яний, №1,
паркан металевий № 4, колодязь цегляний
під літ. «Д», водопровід, метал., під літ.
«Н», водопровід метал., під літ. «О»,
замощення асфальтоване, літ. «№1»,
ворота металеві літ. «№5», паркан
металевий «№6», калитка металева «№7».

Зазначений предмет іпотеки належить
ОСОБА_2, як іпотекодавцеві, на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
Бердянською державною нотаріальною
конторою 07.07.1990 року, реєстровий № 1-5199,
4/9 частини на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого ОСОБА_7,
приватним нотаріусом Бердянського
міського нотаріального округу
Запорізької області 25.06.1998 року,
реєстровий № 2102, право власності на
якій зареєстровано в Бердянському
підприємстві з технічної
інвентаризації за номером запису 1821 в
книзі д. 11 (п.1.1. зазначеного договору).

При цьому встановлено, що в іпотечному
договорі міститься описка нотаріуса в
частині дати та номеру Витягу з реєстру
прав власності на нерухоме майно,
виданого Бердянським комунальним
підприємством з технічної
інвентаризації, а саме: замість
правильного № 13514880 від 09.02.2007 року (т.с. 1
а.с.22-23), що міститься у матеріалах
нотаріальної дії, пов'язаної з
посвідченням вищезазначеного
іпотечного договору, зазначено
неправильно №9607220 від 18.01.2006 року (т.с. 1
а.с. 128).

ОСОБА_2 зазначала у суді, що раніше вона
неодноразово передавала в іпотеку своє
домоволодіння в забезпечення
виконання кредитних зобов'язань членів
сім'ї ОСОБА_4.

При цьому, встановлено, що складові
частини домоволодіння АДРЕСА_1
Запорізької області є ідентичними у
зазначених обох Витягах від 18.01.2006 року
та 09.07.2007 року.

Витяг з реєстру прав власності на
нерухоме майно, виданий Бердянським
комунальним підприємством з технічної
інвентаризації 09.07.2007 року, є лише
підтвердженням належності права
приватної власності ОСОБА_2 на
домоволодіння АДРЕСА_1 Запорізької
області, зареєстроване у встановленому
законом порядку, станом на час
укладання вищезазначеного іпотечного
договору із Банком.

Встановлено, що станом на 09.07.2007 року
право приватної власності ОСОБА_2 на
домоволодіння АДРЕСА_1 Запорізької
області не було скасовано у Реєстрі
прав на нерухоме майно.

Предметом іпотеки за вищезазначеним
іпотечним договором в силу вимог ст. 5
Закону України «Про іпотеку» є саме
об'єкт нерухомого майна, а це -
домоволодіння АДРЕСА_1 Запорізької
області, а істотною умовою іпотечного
договору в силу вимог ст. 18 Закону
України «Про іпотеку» є опис предмета
іпотеки, достатній для його
ідентифікації, та /або його
реєстраційні дані.

При вищевикладених обставинах,
вищезазначений оспорюваний іпотечний
договір, укладений 09.02.2007 року між
Банком та ОСОБА_2 відповідає вимогам
Закону України «Про іпотеку» та
містить усі істотні умови. У тому числі
опис предмета іпотеки - нерухомого
майна, зареєстрованого за ОСОБА_2 на
праві приватної власності у
встановленому законом порядку.

Робочий проект ГС № 78/2006 газифікації
будинку № 112 по вул. Свердлова у м.
Бердянську Запорізької області від
03.02.2006 року, начебто узгоджений 07.02.2006
року Бердянським управлінням по
газифікації і газопостачанню філії
Запорізької ПАТ «Запоріжгаз» та
технічний паспорт на зазначене
домоволодіння від 16.05.2007 року не
належать до правовстановлюючих
документів на нерухоме майно, зокрема
домоволодіння № 112 по вул. Свердлова у
м. Бердянську Запорізької області, що
належить ОСОБА_2, на підставі яких
можуть бути внесені зміни до Реєстру
прав власності на нерухоме майно.

Крім того, технічний паспорт на
домоволодіння від 16.05.2007 року не може
бути прийнятий судом до уваги, оскільки
був складений вже після укладання
09.02.2007 року вищезазначеного іпотечного
договору між Банком та ОСОБА_2

При вищевикладених обставинах, суд
оцінює критично та не приймає у цій
справі, як доказ висновок судової
будівельно - технічної експертизи № 150
від 28.02.2013 року, проведеної на підставі
робочого проекту ГС № 78/2006 газифікації
будинку № 112 по вул. Свердлова у м.
Бердянську Запорізької області від
03.02.2006 року та технічного паспорту на це
домоволодіння від 16.05.2007 року (т.с. 2
а.с.49-51).

Суд розцінює позов ОСОБА_2 до ПАТ
«Укрсоцбанк», треті особи: приватний
нотаріус Бердянського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_4,
Бердянське комунальне підприємство з
технічної інвентаризації про визнання
недійсним вищезазначеного іпотечного
договору, поданий у цій справі як
зустрічний, лише як спосіб ухилення від
виконання прийнятих на себе
зобов'язань, як майновим поручителем,
перед ПАТ «Укрсоцбанк» за цим
договором.

Мотиви, з яких ОСОБА_2 був укладений
вищезазначений іпотечний договір із
Банком, у тому числі на прохання ОСОБА_5
(т.с. 2 а.с.29), не можуть бути підставою
для визнання недійсним вказаного
іпотечного договору та не звільняють
ОСОБА_2 від обов'язку виконати умови
цього договору.

При вищевикладених обставинах, рішення
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 18 лютого 2014
року у цій справі слід скасувати,
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ
«Укрсоцбанк», треті особи: приватний
нотаріус Бердянського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_4,
Бердянське комунальне підприємство з
технічної інвентаризації про визнання
недійсним іпотечного договору слід
відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 307, 309, 316 - 317 ЦПК України, колегія
суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
задовольнити.

Рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 18 лютого
2014 року у цій справі скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк», треті особи: приватний
нотаріус Бердянського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_4,
Бердянське комунальне підприємство з
технічної інвентаризації про визнання
недійсним іпотечного договору
відмовити.

Судове рішення набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте може
бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддяСавченко
О.В.Стрелець Л.Г.Гончар М.С.