Справа №-2/311/396/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2014 року
м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької
області у складі:

головуючого судді Степаненко
Ю.А.

при секретареві Шак О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Державна
міграційна служба України в
Запорізькій області, про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

В позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що їй
на праві власності належить житловий
будинок АДРЕСА_1.

У вказаному будинку, крім позивачки,
зареєстровані: її чоловік - ОСОБА_3 та її
колишній чоловік - ОСОБА_2, шлюб з яким
розірвано 11.09.2008 року.

З травня 2008 року відповідач у будинку
не проживає.

Позивачка неодноразово зверталася до
відповідача з проханням знятися з
реєстрації, але він ігнорує її
прохання, чим порушує її право
власності.

Позивачка просить суд усунути
перешкоди у користуванні нею
зазначеним житловим будинком, визнавши
ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням,
розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

В судове засідання позивачка не
з'явилась, але надала заяву, в якій
просить суд розглянути справу у її
відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився про причини неявки суду не
повідомив, хоча про дату, час та місце
розгляду справи був повідомлений
вчасно та належним чином.

Суд, оглянувши матеріали справи, вважає
можливим розглянути справу та ухвалити
заочне рішення у відсутності
зазначених учасників процесу, на
підставі наявних у справі доказів.

Суд, оцінивши надані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів,
прийшов до висновку про те, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав:

Як встановлено в судовому засіданні та
як видно із матеріалів справи,
позивачка має у власності житловий
АДРЕСА_1, що підтверджується договором
купівлі-продажу від 16.08.1996 року, копія
якого є у справі.

позивачка, як власник вказаного житла,
має право, відповідно до ст.41
Конституції України, ст.317 ЦК України,
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю. Право
приватної власності є непорушним;

згідно ст.321 ЦК України, позивачка не
може бути протиправно позбавлена цього
права чи обмежена у його здійсненні;
відповідно до ст.379 ЦК України, житлом
фізичної особи є житловий будинок,
квартира, інше приміщення, призначені
та придатні для постійного проживання
в них; відповідно до ст.383 ЦК України,
власник житлового будинку має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб і не має права
використовувати його для промислового
виробництва; відповідно до ст.386 ЦК
України, держава забезпечує рівний
захист прав усіх суб'єктів права
власності.

У зазначеному житловому будинку
зареєстрований, але не проживає з
травня 2008 року, відповідач, що
підтверджується, окрім пояснень
позивачки, викладених у позовній заяві,
матеріалами справи, а саме: довідкою
Лугівської сільської ради
Василівського району Запорізької
області від 04.03.2014 року № 91 та актом
встановлення факту проживання особи
від 04.03.2014 року.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд вважає, що відповідач,
будучи зареєстрованим у житловому
будинку, який належить позивачці, але
не проживаючи у ньому з травня 2008 року,
не оплачуючи комунальні послуги,
чинить позивачці перешкоди у володінні
та користуванні будинком, а тому, їх
необхідно усунути шляхом визнання
ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням,
розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Враховуючи вищевказане, керуючись
Законом України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», Конституцією
України, ст.ст.181, 316-319, 321, 325, 379, 383, 391, 405
ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 130, 174, 208-209,
212-215, 224, 226, 228, 232, 233 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням,
розташованим за адресою: АДРЕСА_1, який
належить на праві власності ОСОБА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Позивач може подати апеляційну скаргу
на рішення суду протягом десяти днів з
дня його проголошення, а особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
його проголошення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається
апеляційному суду Запорізької області
через Василівський районний суд
Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не буде подано. Якщо буде подано
апеляційну скаргу, рішення, якщо його
не буде скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Василівського

районного суду
Ю.А.Степаненко