Апеляційний суд
Житомирської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді
Борисюка Р.М.

суддів
Галацевич О.М., Широкової Л.В.

з участю секретаря

судового засідання
Ходаківської О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа - відділ реєстрації
актів цивільного стану Житомирського
міського управління юстиції
Житомирської області, про визнання
батьківства,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
заочне рішення Богунського районного
суду м. Житомира від 05 лютого 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2010 року ОСОБА_3 звернувся з
даним позовом та після його уточнення
просив визнати його батьком дитини
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зобов'язати відділ
реєстрації актів цивільного стану
Житомирського міського управління
юстиції у Житомирській області внести
зміни до актового запису №2183,
зазначивши його батьком дитини ОСОБА_5
та змінити прізвище з «ОСОБА_3» на
«ОСОБА_3».

В обґрунтування позову зазначав,
що проживає на протязі тривалого часу
та підтримує стосунки з відповідачкою.
ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син ОСОБА_5,
при складанні відповідного актового
запису відомості про батька записано
зі слів матері. Відповідачка
відмовляється визнати його батьком
дитини.

Заочним рішенням Богунського
районного суду м. Житомира від 05 лютого
2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись із судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить, його скасувати
та ухвалити нове по суті позовних
вимог.

Посилається на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. А саме положень ст. ст. 10, 60, 133 ЦПК
України та ст. ст. 18, 128 СК України.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах ст. 303 ЦПК України,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційна скарга підлягає
до часткового задоволення виходячи з
наступного.

Встановлено, що ОСОБА_4 є матір'ю
неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
що підтверджується копією свідоцтва
про народження Серія НОМЕР_1 (а.с.4).
Батьком дитини записаний зі слів
матері, ОСОБА_3.

Відповідно до ч.2 ст.128 СК України
підставою для визнання батьківства є
будь-які відомості, що засвідчують
походження дитини від певної особи,
зібрані відповідно до Цивільного
процесуального кодексу.

Звертаючись до суду, позивач
обґрунтовував свої позовні вимоги тим,
що у державному реєстрі актів
громадського стану громадян про
народження, в графі відомості про
батька, відповідачка вказала його ім'я.
Проте, згідно ч.1 ст. 135 СК України при
народженні дитини у матері, яка не
перебуває у шлюбі, у випадках, коли
немає спільної заяви батьків, заяви
батька або рішення суду, запис про
батька дитини у Книзі реєстрації
народжень проводиться за прізвищем
матері, а ім'я та по-батькові дитини
записується за її вказівкою, що не є
підставою вважати вказану особу
батьком.

Відповідно до роз'яснень п. 5 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
спір про походження дитини від осіб,
які не перебувають у шлюбі між собою і
не подали в державні органи
реєстрації актів цивільного стану
(далі - органи РАЦС) спільної заяви
про реєстрацію їх як батьків, суд може
вирішувати за заявою про визнання
батьківства, поданою: одним із
батьків; особою котра вважає себе
батьком; опікуном (піклувальником)
дитини; іншою особою, на утриманні
якої вона перебуває; самою дитиною,
яка досягла повноліття.

Згідно частини 1 ст. 7 Конвенції про
права дитини від 20 листопада 1989 року
дитина має бути зареєстрована зразу ж
після народження і з моменту
народження має право на ім'я і набуття
громадянства, а також, наскільки це
можливо, право знати своїх батьків і
право на їх піклування.

Заява про встановлення факту
батьківства приймається судом, якщо
запис про батька дитини у Книзі
реєстрації народжень вчинено
відповідно до частини першої статті 135
ЦПК України.

Встановлено, що сторони шлюбу не
реєстрували і проживають окремо.
Малолітня дитина проживає з матір'ю.
Відповідач ОСОБА_4 в апеляційному суді
визнала позов, підтвердила, що батьком
дитини є позивач.

Представник третьої особи не
заперечила проти задоволення позову і
в подальшому внесення змін до актового
запису та зміни прізвища дитини.

Встановивши ці обставини, апеляційний
суд прийшов до висновку про наявність
підстав для часткового задоволення
позову, оскільки позовна вимога про
зобов'язання третьої особи - відділу
реєстрації актів цивільного стану
Житомирського міського управління
юстиції Житомирської області внести
зміни до актового запису є
необгрунтованою і задоволенню не
підлягає.

За таких обставин, судове рішення у
відповідності до ч.4 ст. 309 ЦПК України
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317
ЦПК України, колегія судів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Заочне рішення Богунського районного
суду м. Житомира від 05 лютого 2014 року
скасувати, ухваливши нове про часткове
задоволення позову.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 батьком
малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У решті позовних вимог відмовити за
безпідставністю.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий
Судді