Справа № 354/702/13-ц
Провадження по справі № 2/354/9/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2014 року
м.Яремче

Яремчанський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді

Гребик Л.В.

секретаря

Мельник Н.М.

з участю: представника позивача

Пономаренко Л.І.

відповідача

ОСОБА_2

адвоката

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Яремче
справу за позовом Державного закладу
"Дитячий спеціалізований (спеціальний)
санаторій "Прикарпатський" до
Яремчанської міської ради, виконкому
Яремчанської міської ради, ОСОБА_2 ,
третя особа на стороні позивача , яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору - Міністерство
охорони здоров"я України, про визнання
недійсними рішення виконавчого
комітету Яремчанської міської ради
№ 103 від 29.08.2000 року в частині
вилучення земельної ділянки площею 0,08
га з земель санаторію "Прикарпатський"
та надання ОСОБА_2 під будівництво
житлового будинку та державного
акту серії 1-1Ф № 008506 на право власності
на земельну ділянку площею 0,08 га.,
виданого ОСОБА_2,-

в с т а н о в и в :

Державний заклад дитячий
спеціалізований (спеціальний)
санаторій «Прикарпатський» звернувся
в суд з позовом до Яремчанської
міської ради, ОСОБА_2 про визнання
недійсними рішення виконавчого
комітету Яремчанської міської ради
№ 103 від 29.08.2000 року в частині
вилучення земельної ділянки площею 0,08
га з земель санаторію "Прикарпатський"
та надання ОСОБА_2 під будівництво
житлового будинку та державного
акту серії 1-1Ф № 008506 на право власності
на земельну ділянку площею 0,08 га.,
виданого ОСОБА_2 ; зобов»язання
відповідачів скласти акти передачі
самовільно зайнятої земельної ділянки
площею 0,12 га та відновити межі та
огорожу державного закладу "Дитячий
спеціалізований (спеціальний)
санаторій "Прикарпатський".

Ухвалою Яремчанського міського
суду від 13.11. 2013 року третьою особою на
стороні позивача , яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета
спору до участі у справі залучено
Міністерство охорони здоров"я України.

Згідно ухвали Яремчанського
міського суду від 26.11.2014 року за
клопотанням позивача
співвідповідачем у справі залучено
виконком Яремчанської міської ради .

Ухвалою Яремчанського міського
суду від 09.04.2014 року позовну заяву
Державного закладу "Дитячий
спеціалізований (спеціальний)
санаторій «Прикарпатський» в частині
зобов»язання відповідачів скласти
акти передачі самовільно зайнятої
земельної ділянки площею 0,12 га та
відновити межі та огорожу державного
закладу "Дитячий спеціалізований
(спеціальний) санаторій
"Прикарпатський", залишено без
розгляду в зв'язку з поданням
представником позивача заяви про
залишення позову в цій частині без
розгляду.

Позовні вимоги, підримані в
судовому засіданні, представник
позивача Пономаренко Л.І. обгрунтовує
тим, що за рішенням Яремчанської
міської ради від 29.04.1998 року санаторію
«Прикарпатський» було видано
державний акт серії І-ІФ № 001249 на право
постійного користування землею площею
9,0683 га. для розміщення, обслуговування,
експлуатації будівель і споруд
лікувально-оздоровчого призначення ,
який було зареєстровано в Книзі
записів державних актів на право
постійного користування землею.

В період з 10.06.1998 року по 04.07.2002 року та з
10.05.2007 року по 21.10.2010 року посаду
головного лікаря санаторію
«Прикарпатський» займав відповідач
ОСОБА_2 За актами перевірки дотримання
вимог земельного законодавства,
складених держінспекцією сільського
господарства в Івано-Франківській
області від 28.12.2012 року, 01.02.2013 року,
19.03.2013 року, 28.05.2013 року та матеріалів
кримінальної справи, було виявлено, що
ОСОБА_2 влітку 2000 року , використовуючи
те , що його брат займав посаду
міського голови, всупереч
встановленому порядку, на підставі
листа МОЗ від 18.12.1998 року, особистої
заяви від 06.08.2000 року та рішення
виконкому Яремчанської міської ради №
103 від 29.08.2000 року приватизував
земельну ділянку площею 0,0795 га., якою за
державним актом на право постійного
користування землею від 29.04.1998 року
користувався державний заклад дитячий
спеціалізований (спеціальний)
санаторій «Прикарпатський». Вважає, що
оспорюване рішення виконкому
Яремчанської міської ради № 103 від
29.08.2000 року та державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,0795 га., виданий на ім»я ОСОБА_2 є
безпідставними та незаконними ,
зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.3 Земельного
кодексу України ( в редакції закону від
13.03.1992р.) розпоряджаються землею Ради
народних депутатів, які в межах своєї
компетенції передають землі у
власність або надають у користування
та вилучають їх. Повноваження щодо
передачі, надання та вилучення
земельних ділянок місцеві Ради
народних депутатів можуть передавати
відповідно органам державної
виконавчої влади або виконавчим
органам місцевого самоврядування.

В зв'язку з цим питання припинення
права користування, вилучення (викуп) з
метою їх передачі у власність
громадянам, віднесення до земель
запасу, зміни цільового призначення
землі, вирішення інших питань у галузі
земельних відносин відносяться
виключно до компетенції Рад народних
депутатів, що прямо зазначено в ст.ст.10,
27,29, 31,80,81 ЗК України.

Відповідно діючої в той час ст.34 ЗУ «Про
власність» майно державних
підприємств та об'єктів
соціально-культурної сфери входили до
складу загальнодержавної
(республіканської) власності, в зв'язку
з чим згідно ст.4 ЗК України ( в редакції
1992 року) суб'єктом права
загальнодержавної власності та його
розпорядником виступала тільки
Верховна Рада України.

Водночас, повноваження місцевої ради
не було делеговано виконкому , а тому
виконком вийшов за межі компетенції в
цих земельних питаннях , взявши
функції Верховної Ради України,
перевищив свою компетенцію.

Згідно ст.32 ЗК України ( в редакції 1992
року ) вилучення земель оздоровчого і
рекреаційного призначення та земель,
зайнятих багаторічними насадженнями, у
межах міст для всіх потреб допускалось
тільки за рішенням Верховної Ради
України.

Зведені будівлі та земля, на якій вони
зведені, є невід»ємними елементами, а
оскільки власником будівель є держава
в особі КМУ та МОЗ України, при
вилученні частини землі необхідна була
їх згода, якої відповідачам не
надавалося.

Своїм рішенням виконком
Яремчанської міської ради порушив
вимогу матеріального права. Зокрема,
ст.4 ЗК України ( в редакції 1992 року )
регулює право державної власності на
землю і відповідно ч.3 цієї статті землі
природоохоронного, оздоровчого,
рекреаційного та
історично-культурного призначення не
можуть передаватись у колективну та
приватну власність. Аналогічна вимога
міститься в ст.26 ЗУ «Про курорти».
Однак, відповідачі оскаржуваними
діями та рішеннями частину земельної
ділянки оздоровчого та рекреаційного
призначення незаконно вилучили та
передали у приватну власність
керівнику санаторію ОСОБА_2
Аналогічна заборона стосується земель
державної власності, які
використовуються для забезпечення
діяльності органів державної влади та
державних підприємств, що прямо
зазначено в ст.6 ЗУ «Про розмежування
земель державної та комунальної
власності» та чинним земельним
законодавством.

Земельну ділянку для обслуговування
державного підприємства було передано
в приватну власність без згоди
власника державного підприємства в
особі Верховної Ради України , Кабінету
Міністрів України та МОЗ України.

Право постійного землекористування є
безстроковим, на відміну від права
оренди, і може бути припинене лише з
підстав, передбачених статтею 27 ЗК
України , перелік яких є вичерпним.

В зв'язку з цим, дії органів державної
влади та місцевого самоврядування,
спрямовані на позбавлення суб'єкта
права користування земельною ділянкою
після державної реєстрації такого
права поза межами підстав, визначених у
статті 27 ЗК України , є такими, що
порушують право постійного
користування земельною ділянкою.

Всупереч вимог ст 32 ЗК України ( в
редакції 1992 року) відповідачами було
порушено порядок погодження питань,
пов'язаних з вилученням та порядок
припинення права користування
земельною ділянкою, оскільки ними було
проігноровано порядок погодження і
жодної з передбачених вказаною статтею
дій не було вчинено.

На порушення вимог ст. 29 ЗК України
( в редакції 1992 року ) , якою визначено
порядок припинення права користування
землею, власник і землекористувач
заяву про припинення права
користування землею не подавав і
нотаріально її не завіряв, як цього
вимагає ст.47 та ст.65 ЦК України (в
редакції 1963 року ) та не надав ОСОБА_2
нотаріально посвідченої довіреності
на вчинення дій щодо майна державної
організації.

Відповідачем було порушено
порядок передачі земель у приватну
власність, оскільки всупереч вимог
ст.17 ЗК України ( в редакції 1992 року )
ним було подано заяву без зазначення
бажаного розміру і місця розташування
земельної ділянки, мети її
використання і складу сімї.

Проект відведення відповідачем
попередньо не вироблявся , не
погоджувався належними органами і не
подавався в раду для прийняття рішення
про передачу землі у власність,
оскільки одним рішенням і в один день в
санаторію було вилучено земельну
ділянку та передано у власність
відповідачу ОСОБА_2

Всупереч чинного законодавства
пунктом 3 оспорюваного рішення
відповідачу було передано у власність
земельну ділянку, а п.9 рішення
вилучено її з земель санаторію
«Прикарпатський». В зв'язку з цим факт
передачі землі у власність передував
її вилученню в постійного
землекористувача, що суперечить
вимогам ст.19 ЗК України ( в ред. 1992 року ).

Згідно ст.36 ЗК України ( в ред. 1992 року )
використання землі є платним і
землекористувачі сплачують плату за
землю у вигляді земельного податку. В
зв'язку з чим, позивачем щорічно та
постійно сплачується плату за
користування землею площею 9,0683 га., що
стверджується належною випискою .

Відповідачем було порушено
порядок використання земель міста та
правовий режим земель оздоровчого
призначення , зокрема , вимогу ст. 63 ЗК
України ( в ред. 1992 року) так як зміни
до проектів планування та забудови
міста і планів земельно-господарського
устрою не вносилися. Було порушено
правовий режим земель оздоровчого
призначення , оскільки на землях
оздоровчого призначення
забороняється діяльність, яка
суперечить їх цільовому призначенню
або може негативно вплинути на
природні лікувальні властивості цих
земель (ст.ст. 4, 73 ЗК України в ред. 1992
р.). Більш детальний перелік обмежень та
заборон вміщений у ст.ст.31-33 ЗУ «Про
курорти», які встановлюють зонування і
визначають правовий режим різних зон
округу санітарної (гірничо-санітарної)
охорони курорту. Порушено
відповідачами було санітарні норми (
розд.6 «Вимоги до організації
ландшафтно-рекреаційних територій»
Державних санітарних правил
планування та забудови населених
пунктів, затверджених наказом МОЗ
України від 19.06.1996 №173) та положення
нормативних документів у галузі
будівництва, зокрема, ДБН 360-92**
«Містобудування. Планування і забудова
міських і сільських поселень».

Також відповідачем було
порушенопорядок зміни цільового
призначення землі та переведення в
землі запасу.

Статтею 2 ЗК України ( в ред 1992 року)
передбачено 7 категорій земель за
основним цільовим призначенням, в тому
числі землі населених пунктів та землі
природоохоронного, оздоровчого,
рекреаційного та історико-культурного
призначення. Віднесення земель до
категорій провадиться відповідно до їх
цільового призначення. Переведення
земель з однієї категорії до іншої
здійснюється у разі зміни цільового
призначення цих земель. Віднесення
земель до відповідних категорій і
переведення їх з однієї категорії до
іншої провадиться органами, які
приймають рішення про передачу цих
земель у власність або надання їх у
користування, а в інших випадках -
органами, які затверджують проекти
землеустрою і приймають рішення про
створення об'єктів природоохоронного,
оздоровчого, історико-культурного та
іншого призначення.

Відповідачі не приймали рішення про
створення санаторію і землю
рекреаційного призначення не перевели
в категорію земель населених пунктів
чи земель запасу, та безпідставно (без
жодних висновків), змінивши категорію
вилученої земельної ділянки, надали
ОСОБА_2 для будівництва житлового
будинку.

Відповідачами було порушено
порядок видачі державного акта.
Інструкцією про порядок складання,
видачі, реєстрації і зберігання
державних актів на право приватної
власності на землю, право колективної
власності на землю, право власності на
землю і право постійного користування
землею, договорів на право тимчасового
користування землею (у тому числі на
умовах оренди) та договорів оренди
землі, затвердженою наказом
Держкомзему України від 04.05.1999 р. № 43
визначено порядок складання
правовстановлюючих документів на
землю. Зокрема, роботи зі складання
державного акта на право власності на
земельну ділянку або на право
постійного користування земельною
ділянкою виконуються в такій
послідовності: підготовчі роботи;
встановлення (відновлення) в натурі (на
місцевості) меж земельної ділянки та
меж обмежень на використання земельної
ділянки; складання кадастрового плану
земельної ділянки; заповнення бланка
державного акта. Однак , відповідачі не
внесли відповідні зміни в державний
акт на право постійного користування
землею санаторія «Прикарпатський».

Згідно п.4 ч.1 ст.268 ЦК України
позовна давність не поширюється на
вимогу власника або іншої особи про
визнання незаконним правового акта
органу державної влади чи органу
місцевого самоврядування, яким
порушено право власності або інше
речове право.

На підставі викладеного, керуючись
ст.65 ЦК України ( в ред. 1963 р.), ст.ст. 3, 4, 17,
27, 29, 32, 34, 63, 73 ЗК України (в редакції 1992
року), ст.ст. 14,19 Конституції України
просить визнати недійсними рішення
виконавчого комітету Яремчанської
міської ради № 103 від 29.08.2000 року в
частині вилучення земельної ділянки з
земель санаторію «Прикарпатський»
площею 0,08 га і надання ОСОБА_2 земельної
ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,08 га під
будівництво житлового будинку та
державного акту серії 1-1Ф № 008506 на
право власності на земельну ділянку
площею 0,08 га., зареєстрованого в Книзі
записів державних актів на право
власності на землю за № 1182, виданого
ОСОБА_2 Відповідач
ОСОБА_2 , заперечуючи позовні вимоги ,
пояснив що предметом судового
розгляду є рішення органу місцевого
самоврядування в частині надання
земельної ділянки та видачі державного
акту на землю на його ім'я .

Відповідно до ст.152 ЗК України тільки
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтувує тим, що згідно Державного
акту на право постійного користування
землею серії І-ІФ №0011249 є
землекористувачем спірної земельної
ділянки.

Однак, Державний акт серії І-ІФ №0011249 на
право постійного користування землею,
видано 29.05.1998 року Яремчанською міською
радою, санаторію «Прикарпатський»,
який припинив свою діяльність ,
внаслідок чого припинилося право
користування земельною ділянкою. Отже
, позивач не є належним користувачем
спірної земельної ділянки.

Відповідно до ст.22 ЗК України, право
власності на землю або право
користування наданою земельною
ділянкою виникає після встановлення
землевпорядними організаціями меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) і одержання документа, що
посвідчує це право. В матеріалах
цивільної справи відсутній доказ про
отримання санаторієм «Прикарпаський»
документу, що засвідчує встановлення
землевпорядними організаціями меж
земельної ділянки в натурі.
Відсутність зазначеного документа
унеможливлює право Позивача на
використання спірної земельної
ділянки та його право на звернення з
позовом до суду про захист порушених
прав землекористувача.

Відповідно до ст.3 ЗК України, (в
редакції 18.12.1990 року) розпоряджаються
землею Ради народних депутатів, які в
межах своєї компетенції передають
землі у власність або надають у
користування та вилучають їх.
Повноваження щодо передачі, надання та
вилучення земельних ділянок місцеві
Ради народних депутатів можуть
передавати відповідно органам
державної виконавчої влади або
виконавчим органам місцевого
самоврядування. Тому Яремчанська
міська рада згідно положень діючого на
той час Земельного Кодексу України, а
саме ст. 3 ЗК України, передала свої
повноваження виконкому Яремчанської
міської ради. В зв»язку з вищенаведеним
вважає, що Державний акт , виданий
санаторію «Прикарпатський» , також
видано правомірно на підставі рішення
виконкому №37.

Згідно ст.19 ЗК України (в редакції
18.12.1990 року) міська рада народних
депутатів надає земельні ділянки (крім
ріллі і земельних ділянок, зайнятих
багаторічними насадженнями) для
будь-яких потреб у межах міста.
Державний акт на право постійного
користування землею санаторію
«Прикарпатський» виданий саме на
підставі рішення Яремчанської міської
ради №37 від 29.04.1998 року відповідно до
ст. ст.3,19 ЗК України (в редакції 13.03.1992
року ), в межах компетенції ради . За цих
обставин посилання позивача на те , що
земельна ділянка, яка знаходилась в
користуванні санаторію
«Прикарпатський», мала особливий
статус згідно ст. 4 ЗК України, не
відповідає фактичним обставинам
справи, так як рішення щодо передачі в
користування земельною ділянкою
приймалось Яремчанською міською радою,
а не Верховною Радою України.

Звертаючись до суду з позовом про
визнання недійсним рішення органу
місцевого самоврядування, позивач
виходить з положень ст.32 ЗК України (в
редакції 18.12.1990 року ), яка регулює
питання вилучення земельних ділянок
за межами населених пунктів. Однак ,
земельна ділянка, щодо якої виник спір ,
знаходиться в межах населеного пукту
м.Яремче. Відповідно до ч. 5 ст.19 ЗК
України Верховна Рада України надає
земельні ділянки у разі, коли для
вилучення цих земель установлено
особливий порядок (стаття 32) ЗК України
(в редакції 18.12.1990 року ). Тобто вимоги
ст. 32 ЗК України стосувалося земель,
які мають особливий статус та раніше
були передані в користування на
підставі рішення Верховної Ради
України.

Земельну ділянку площею 0,08 га йому
було надано в користування органом
місцевого самоврядування, який, як
розпорядник зазначеної землі в межах
своєї компетенції, відповідно ст.ст.
3,19,31 ЗК України був наділений
повноваженнями щодо вилучення
зазначеної земельної ділянки.

Згідно до ч.3 ст.31 ЗК України
вилучення земель (крім ріллі і
земельних ділянок зайнятих
багаторічними насадженнями) у межах
міста для усіх потреб провадиться за
рішенням міської ради народних
депутатів, за винятком випадків,
передбачених статтею 33 цього Кодексу.
Земельна ділянка, вилучена у санаторія
«Прикарпатський» , не відноситься до
категорії земель, визначених ст.32 ЗК
України.

Крім того , рішення виконавчого
комітету Яремчанської міської ради №103
від 29.08.2000 року та державний акт серії
І-ІФ №008506 на землю площею 0,08 га, були
видані на його ім'я в період дії ЦК
УРСР в редакції від 18.07.1963 року .

Відповідно до ст.72 ЦК УРСР (в
редакції від 18.07.1963 року ) загальний
строк для захисту права за позовом
особи, право якої порушено (позовна
давність), встановлюється в три роки.
Позовна давність відповідно до ст.75 ЦК
України застосовується судом,
арбітражем або третейським судом
незалежно від заяви сторін. Свої
позовні вимоги позивач в цій частині
обгрунтовує виходячи з ч.1 ст.268 ЦК
України в редакції від 16.01.2003 року про
непоширення строків позовної давності.
Посилання позивача в цій частині на
вимоги цивільного кодексу України є
безпідставним, так як відповідно до п. 4
Прикінцевих та Перехідних положень ЦК
України в редакції 16.01.2003 року
Цивільний кодекс України
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності.
Крім того позивачем заявлено дві
позовні вимоги. Положення ст.268 ЦК
України на позовну вимогу про
скасування державного акту серії І-ІФ
008506 на право власності на земельну
ділянку не поширюється. Враховуючи
вищенаведене, та те , що одночасно з
вимогою про визнання недійсним
державного акту позивачем не заявлено
вимогу про припинення права власності
на землю, в задоволенні позову
просить відмовити.

Представник третьої особи на
стороні позивача , яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору,
Міністерства охорони здоров»я України,
в судове засідання не прибув, про час і
місце розгляду справи третя особа
була належно повідомлена. В матеріалах
справи міститься клопотання МОЗ
України про розгляд справи у
відсутності представника
Міністерства та про врахування судом
при розгляді справи позицій МОЗ
України , які викладені у клопотанні
від 01.11.2013 року. Тому справу слід
розглянути у відсутності представника
третьої особи .

Представник виконкому Яремчанської
міської ради, Яремчанської міської
ради Попадинець Р.І. звернулася з
клопотанням про закінчення розгляду
справи за її відсутності. В процесі
розгляду справи, заперечуючи позовні
вимоги, пояснила, що оспорюване
рішення виконкомом Яремчанської
міської ради № 103 від 29.08.2000 року
прийнято з дотриманням вимог ст.ст. 3, 19,
31 ЗК України в межах повноважень,
делегованих йому рішенням
Яремчанської міської ради № 61 - 3/19 від
11.03.1999 року . Також зазначила, що
вилучення земельної ділянки в
санаторії «Прикарпатський» було
проведено на підставі згоди
вказаного землекористувача , яка
надана листом Міністерства охорони
здоров»я України на запит
Яремчанської міської ради від 21.12.1998
року. Вважала, що правові підстави для
визнання недійсним оспорюваного
рішення виконкому ради та виданого на
підставі цього рішення відповідачу
ОСОБА_2 державного акту на право
власності на земельну ділянку ,
відсутні.

Суд, заслухавши учасників судового
розгляду, вивчивши письмові докази та
оцінивши досліджені докази в
сукупності, вважає, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено, 29 травня 1998 року
санаторію « Прикарпатський» на
підставі рішення Яремчанської міської
ради № 37 від 29 квітня 1998 року видано
державний акт на право постійного
користування землею для розміщення,
обслуговування , експлуатації будівель
і споруд лікувально-оздоровчого
призначення площею 9,0683 га .

Згідно наданої копії Свідоцтва про
державну реєстрацію юридичної особи
санаторій «Прикарпатський» змінив
найменування на Державний заклад
дитячий спеціалізований(спеціальний)
санаторій «Прикарпатський»
Міністерства охорони здоров»я України
.

Оспорюваним рішенням виконкому
Яремчанскьої міської ради № 103 від 29
серпня 2000 року з земель санаторію «
Прикарпатський» вилучено земельну
ділянку площею 0, 08 га в землі запасу
міської ради .

Підставою вилучення земельної
ділянки послужила згода на вилучення
Міністерства охорони здоров»я України,
згідно якої Міністерство охорони
здоров»я України , розглянувши листа
Яремчанської міської ради від 21.12.1998
року щодо виділення земельної ділянки
головному лікарю санаторію
«Прикарпатський», дало згоду
використати земельну ділянку по
АДРЕСА_1 площею 0,08 га під будівництво
житлового будинку. Зазначене рішення
виконкому Яремчанської міської ради
№ 103 від 29.08.2000 року, позивач та третя
особа на стороні позивача Міністерство
охорони здоров»я України оспорюють з
тих підстав, що повноваження місцевої
ради не були делеговані виконкому
Яремчанської міської ради і виконком
вийшов за межі своєї компетенції у цих
земельних питаннях та взяв на себе
функції Верховної ради України.

До такого висновку позивач та третя
особа прийшли, виходячи з положень
ст.ст.10, 27,29, 31,80,81 ЗК України ( в редації
1992 року, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) про те, що
питання припинення права користування,
вилучення (викуп) з метою їх передачі у
власність громадянам, віднесення до
земель запасу, зміни цільового
призначення землі, вирішення інших
питань у галузі земельних відносин
відносяться виключно до компетенції
Рад народних депутатів. Відповідно
діючої в той час ст.34 ЗУ «Про власність»
майно державних підприємств та
об'єктів соціально-культурної сфери
входили до складу загальнодержавної
(республіканської) власності, в зв'язку
з чим згідно ст.4 ЗК України (1992 р.)
суб'єктом права загальнодержавної
власності та його розпорядником
виступала тільки Верховна Рада
України. Згідно ст.32 ЗК України
вилучення земель оздоровчого і
рекреаційного призначення та земель,
зайнятих багаторічними насадженнями, у
межах міст для всіх потреб допускалось
тільки за рішенням Верховної Ради
України.

Однак, з такими висновками позивача та
третьої особи суд не погоджується ,
виходячи із наступного.

Згідно із частиною 3 статті 3
Земельного Кодексу України (в редації
1992 року, чинній на час виникнення
спірних правовідносин)
розпоряджаються землею ради народних
депутатів , які в межах своєї
компетенції передають землі у
власність або надають у користування
та вилучають їх. Повноваження щодо
передачі , надання та вилучення
земельних ділянок місцеві Ради
народних депутатів можуть передавати
відповідно органам державної
виконавчої влади або виконавчим
органам місцевого самоврядування.

Такі повноваження в галузі
регулювання земельних відносин
виконкому Яремчанської міської ради
були передані Яремчанською міською
радою рішенням № 61-3/99 від 11.03.1999 року ,
архівна копія якого долучена до
матеріалів справи .

Статтею 32 Земельного Кодексу
України передбачено особливий порядок
вилучення земель ( в тому числі
земель оздоровчого призначення) для
державних та громадських потреб, який
допускається як виняток , за рішенням
Верховної ради України .

Згідно ч. 5 ст. 19 Земельного
Кодексу України Верховна Рада України
надає земельні ділянки у разі , коли
для вилучення цих земель установлено
особливий порядок (стаття 32 ЗК України
).

Таким чином , законом
передбачено особливий порядок
вилучення земельних ділянок
оздоровчого призначення за рішенням
Верховної Ради України для державних
і громадських потреб тільки у випадку,
якщо ці земельні ділянки були надані
Верховною Радою України.

Як встановлено, оспорюваним
рішенням виконкому Яремчанської
міської ради земельна ділянка
вилучалася не для державних і
громадських потреб. Вказана земельна
ділянка була надана в постійне
користування санаторію
«Прикарпатський» не Верховною Радою
України, а Яремчанською міською радою
у межах своєї компетенції,
передбаченої ст.ст.3, 10 ЗК України.

За цих обставин , посилання
позивача та третьої особи на те , що
земля , яка знаходилася в користуванні
санаторію « Прикарпатський», мала
особливий статус , не відповідають
фактичним обставинам справи.
Положення статті 32 ЗК України , на які,
як на підставу позовних вимог,
посилається позивач, не стосуються
спірних правовідносин.

Згідно ч.ч. 1 , 3 ст. 31 ЗК України
вилучення ( викуп) земельних ділянок з
метою передачі їх у власність або
надання в користування громадянам,
підприємствам, установам і
організаціям провадиться за згодою
власників землі і землекористувачів
на підставі рішення Верховної Ради
України , місцевих рад народних
депутатів. Вилучення земель (крім
ріллі і земельних ділянок, зайнятих
багаторічними насадженнями) у межах
міста для усіх потреб, провадиться за
рішенням міської ради народних
депутатів, за винятком випадків,
передбачених статтею 33 цього Кодексу.

Спірна земельна ділянка
знаходиться в межах м. Яремче і не
відноситься до категорії земель ,
передбачених ст. 33 ЗК України .

За таких обставин , спірна земельна
ділянка була надана в постійне
користування санаторію «
Прикарпатський» та вилучена з
користування санаторію за його згодою
відповідно до положень ст.ст. 3 , 10 , 19 , 31
ЗК України, оскільки виконком
Яремчанської міської ради згідно
делегованих радою повноважень , як
розпорядник зазначеної земельної
ділянки, в межах своєї компетенції був
наділений правом надання та вилучення
цієї земельної ділянки.

Отже, посилання позивача на те, що
виконком Яремчанської міської ради
при прийнятті оспорюваного рішення
щодо вилучення земельної ділянки
вийшов за межі своїх повноважень,
безпідставні.

Статтею 2 ЗК України ( в ред. 1992 року)
визначено поділ земель на категорії
відповідно до цільового призначення
та передбачено , що переведення земель
з однієї категорії до іншої
здійснюється у разі зміни цільового
призначення цих земель. Віднесення
земель до відповідних категорій і
переведення їх з однієї категорії до
іншої провадиться органами, які
приймають рішення про передачу цих
земель у власність або надання їх у
користування, а в інших випадках -
органами, які затверджують проекти
землеустрою і приймають рішення про
створення об'єктів природоохоронного,
оздоровчого, історико-культурного та
іншого призначення.

Як вбачається з змісту
оспорюваного рішення (додаток № 3),
вилучену земельну ділянку площею 0,08
га виконком Яремчанської міської ради
перевів в землі запасу та передав у
власність відповідачу ОСОБА_2 для
будівництва будинку.

Посилання позивача на порушення
відповідачами погодження питань,
пов»язаних з вилученням та порядком
припинення користування земельною
ділянкою , передбачених ст. 34 ЗК
України, суд не приймає до уваги,
оскільки вказані посилання не
відповідають фактичним обставинам
справи , позаяк положення ст. 34 ЗК
України , якою врегульовано механізм
погодження питань , пов»язаних з
вилученням земель, стосуються
випадків, коли вилучення земельних
ділянок здійснюється за ініціативи
підприємств, установ і організацій, а в
даному випадку земля вилучалася за
інших обставин.

За таких обставин, правові підстави
для висновку про те, що виконком
Яремчанської міської ради незаконно ,
без згоди землекористувача вилучив
земельну ділянку оздоровчого
призначення та передав її у власність
відповідачу з перевищенням своїх
повноважень, відсутні , в зв»язку з чим
в позові про визнання недійсним
рішення виконкому Яремчанської
міської ради № 103 від 29.08.2000 року слід
відмовити.

Як встановлено, на підставі
вказаного рішення виконкому
відповідачу ОСОБА_2 02.10.2000 року видано
державний акт серії 1-1Ф № 008506 на право
власності на земельну ділянку площею
0,0795 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд.

Оскільки вимога про визнання
державного акту недійсним є похідною
та залежить від доведеності
незаконності рішення органу місцевого
самоврядування, на підставі якого
виданий оспорюваний державний акт , в
зв»язку з відмовою в позові про
визнання недійсним рішення виконкому
Яремчанської міської ради № 103 від
29.08.2000 року слід відмовити в позові про
визнання недійсним державного акту на
право власності на земельну ділянку
площею 0, 0795 га , який видано відповідачу
ОСОБА_2 на підставі цього рішення.

Посилання позивача на те , що
державний акт видано відповідачу з
порушенням вимог земельного
законодавства без проекту відведення
та з порушенням вимог Інструкції про
порядок складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
приватної власності на землю, право
колективної власності на землю, право
власності на землю і право постійного
користування землею, договорів на
право тимчасового користування землею
(в тому числі на умовах оренди) та
договорів оренди землі, затвердженої
Наказом Держкомзему України від 04.05.1999
р. № 43, суд не приймає до уваги, оскільки
обов»язковою умовою визнання акта
недійсним є порушення прав та
охоронюваних законом інтересів
позивача, чого в даному випадку
позивачем не доведено.

На підставі наведеного , ст.ст.3,10,
19, 31,32, 33 Земельного Кодексу України (
1990 року в редакції Закону України від
13.03.1992 року) та керуючись ст.ст.213-215 ЦПК
України, суд, -

в и р
і ш и в:

в позові
Державного закладу "Дитячий
спеціалізований (спеціальний)
санаторій "Прикарпатський" до
Яремчанської міської ради, виконкому
Яремчанської міської ради , ОСОБА_2 ,
третя особа на стороні позивача , яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору - Міністерство
охорони здоров"я України, про визнання
недійсними рішення виконавчого
комітету Яремчанської міської ради
№ 103 від 29.08.2000 року в частині
вилучення земельної ділянки площею 0,08
га з земель санаторію "Прикарпатський"
та надання ОСОБА_2 під будівництво
житлового будинку та державного
акту серії 1-1Ф № 008506 на право власності
на земельну ділянку площею 0,08 га.,
виданого ОСОБА_2, відмовити.

Апеляційна скарга
на рішення суду може бути подана до
Апеляційного суду Івано-Франківської
області через Яремчанський міський суд
протягом 10 днів з дня оголошення
рішення, а особами, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення - протягом 10 днів з дня
отримання копії рішення.

Рішеня в повному обсязі
виготовлене 14 квітня 2014 року.

Суддя: Л. В. Гребик