Справа № 1309/2-1509/10
Головуючий у 1 інстанції: Грищук В.О.
Провадження № 22-ц/783/889/14
Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року
м. Львів

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області в складі:
головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Богонюка М.Я., Гриновця Б.М.

при секретарі: Цар М.М.,

за участю: представника відповідача -
ОСОБА_2

представника позивача -
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Залізничного районного суду м.Львова
від 17 вересня 2010р. у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
акціонерного банку «Укргазбанк» до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа відділ
громадянства, імміграції і реєстрації
фізичних осіб Залізничного РВ ЛМУ ГУ
МВСУ у Львівській області про
стягнення заборгованості за договором
позики, виселення та звернення
стягнення на предмет іпотеки,-

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2009р. ВАТ АБ «Укргазбанк» в
особі Львівської філії ВАТ АБ
«Укргазбанк» звернувся в суд із
позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа
Відділ громадянства, імміграції і
реєстрації фізичних осіб Залізничного
РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській
області про стягнення заборгованості
за договором позики, виселення та
звернення стягнення на предмет
іпотеки, в якому із урахуванням
уточнених позовних вимог просив суд
стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 в
користь Публічного акціонерного
товариства акціонерного банку
«Укргазбанк» в особі Львівської філії
АБ «Укргазбанк» заборгованість за
кредитним договором в розмірі 86253,07
дол. США та 63543,82 грн. пені за
несвоєчасну сплату кредиту та
процентів; звернути стягнення на
заставлене майно ОСОБА_4 - квартиру
АДРЕСА_1; виселити без надання іншого
житлового приміщення всіх фізичних
осіб, що проживають в АДРЕСА_1;
зобов'язати Відділ громадянства,
імміграції і реєстрації фізичних осіб
Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у
Львівській області зняти з
реєстраційного обліку всіх фізичних
осіб, що зареєстровані в АДРЕСА_1;
стягнути з ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
акціонерного банку «Укргазбанк» в
особі Львівської філії АБ «Укргазбанк»
- 24500,00 грн. штрафних санкцій; стягнути
солідарно ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь
Публічного акціонерного товариства
акціонерного банку «Укргазбанк» в
особі Львівської філії АБ «Укргазбанк»
- судові витрати по справі - 120,00 грн.
оплати за інформаційно-технічне
забезпечення та 1700,00 грн. сплаченого
судового збору.

В обґрунтування позову покликався на
те, що між ВАТ акціонерний банк
«Укргазбанк» в особі Львівської філії
ВАТ АБ «Укргазбанк» та відповідачем
ОСОБА_4 - 24.03.2008 року укладено кредитний
договір № 69-р, на підставі якого
відповідач отримав грошові кошти у
сумі 30000,00 доларів США на строк з 24.03.2008
року по 23.03.2028 року із сплатою 13,3 %
річних. 02.07.2008 року між ВАТ акціонерний
банк «Укргазбанк» в особі Львівської
філії ВАТ АБ «Укргазбанк» та
відповідачем ОСОБА_4 укладено договір,
яким внесено зміни та доповнення до
кредитного договору № 69-р, згідно з
якими предметом кредитного договору
визначено надання не відновлюваної
кредитної лінії з лімітом в 69617,00
доларів США по 23.03.2028 року із сплатою
процентів за користування кредитом
виходячи із 13,8 % річних. В забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором між позивачем та
відповідачем ОСОБА_4 - 24.03.2008 року
укладено договір іпотеки, предметом
якого є квартира АДРЕСА_1. Для
забезпечення виконання зобов'язань
відповідача ОСОБА_4 за кредитним
договором було укладено договір поруки
від 02.07.2008 року з відповідачем ОСОБА_5,
який є майновим поручителем
відповідача ОСОБА_4 Прийняті на себе
зобов'язання по Кредитному договору
Банк виконав у повному обсязі, проте
відповідачі взятих на себе зобов'язань
не виконали, чим порушили право
Позивача на отримання коштів та
відсотків за їх користування. Крім
того, у зв'язку із невиконанням
відповідачем ОСОБА_4 зобов'язань по
поверненню кредиту та відсотків за
його користування, остання зобов'язана
сплатити Банку пеню та штрафні санкції.

Рішенням Залізничного районного суду
м.Львова від 17 вересня 2010р. позов ВАТ АБ
«Укргазбанк» було задоволено повністю.

Рішення суду оскаржила відповідач
ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі стверджує про
порушення норм матеріального та
процесуального права. Вважає, що суд
першої інстанції допустив неповне
з'ясування обставин по справі, оскільки
взяв за основу розрахунок
заборгованості по кредитному договору,
який викладений у довільній формі. Крім
того, суд не встановив, що сума
нарахованої пені не відповідає
фактичним обставинам справи та умовам
договору. Також, судом не враховано, що
позивачем не була дотримана необхідна
процедура щодо виселення. Просить
рішення суду змінити в частині
стягнення заборгованості та пені, та
скасувати рішення суду в частині
виселення без надання іншого житлового
приміщення.

В судове засідання відповідач ОСОБА_5
та представник третьої особи - відділу
громадянства, імміграції і реєстрації
фізичних осіб Залізничного РВ ЛМУ ГУ
МВСУ у Львівській області, будучи
належним чином повідомленими, не
з'явилися, що відповідно до ст.305 ЦПК
України не перешкоджає розгляду справи
у їх відсутності.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення представника відповідача -
ОСОБА_2 на підтримання апеляційної
скарги, представника позивача - ОСОБА_3
на її заперечення, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
відповідача ОСОБА_4 підлягає до
часткового задоволення, а рішення суду
підлягає скасуванню з ухвалення нового
про часткове задоволення позову ВАТ АБ
«Укргазбанк».

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
наступні питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин (ч. 1 ст. 214 ЦПК України).

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що між сторонами 24.03.2008
року укладено кредитний договір № 69-р,
на підставі якого відповідач ОСОБА_4
отримала грошові кошти у сумі 30000,00
доларів США на строк з 24.03.2008 року по
23.03.2028 року із сплатою 13,3 % річних.(а.с.
7-11)

02.07.2008 року між ВАТ акціонерний банк
«Укргазбанк» в особі Львівської філії'
ВАТ АБ «Укргазбанк» та відповідачем
ОСОБА_4 укладено договір, яким внесено
зміни та доповнення до кредитного
договору № 69-р, згідно з якими
предметом кредитного договору
визначено надання не відновлюваної
кредитної лінії' з лімітом в 69617,00
доларів США з 24.03.2008 року по 23.03.2028 року
із сплатою процентів за користування
кредитом виходячи із 13,8 % річних. (а.с.12).

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між позивачем
та відповідачем ОСОБА_4 - 24.03.2008 року
укладено договір іпотеки, предметом
якого є квартира АДРЕСА_1(а.с.13-17).

Для забезпечення виконання зобов'язань
відповідача ОСОБА_4 за кредитним
договором було укладено договір поруки
від 02.07.2008 року з відповідачем ОСОБА_5,
який є майновим поручителем
відповідача ОСОБА_4(а.с.19-20). Відповідно
до п.1.1 договору поруки поручитель
поручається перед кредитором за
виконання позичальником зобов'язань по
кредитному договору № 69-р від 24.03.2008
року та додатку із змінами та
доповненнями до цього кредитного
договору від 02.07.2008 року, укладеному
кредитором з позичальником. Відповідно
до п.1.2 договору поруки поручитель несе
солідарну відповідальність з
позичальником перед кредитором за
порушення виконання зобов'язань по
кредитному договору. Відповідно до п.2.1
договору поруки у випадку невиконання
позичальником зобов'язань по
кредитному договору кредитор
звертається з письмовою вимогою про
виконання зобов'язань до позичальника
та ( або ) поручителя. Відповідно до п.2.2.
договору поруки поручитель
зобов'язаний не пізніше двох днів з
дати письмової вимоги перерахувати
сум)' заборгованості позичальника за
кредитним договором на рахунки
кредитора.

Згідно з кредитним договором погашення
кредиту та сплата відсотків за його
користування здійснюються в порядку та
строки згідно графіка повернення
кредиту і сплати відсотків, всупереч
даній нормі відповідач ОСОБА_4
прострочила оплату платежів.

Згідно п.п. 3.3.4., 3.3.4.1 договору іпотеки
відповідач ОСОБА_4 взяла на себе
обов'язок застрахувати предмет іпотеки
від усіх ризиків на період дії договору
та вчиняти всі необхідні дії для
дійсності вищезгаданого договору
страхування, зокрема сплачувати усі
чергові платежі.

Відповідачем ОСОБА_4 надано позивачу
договір страхування майна від 24.03.2010
року, згідно з умовами якого предмет
іпотеки застраховано на період з 25.03.2008
року до 24.03.2009 року, жодних доказів
продовження строку дії вказаного
договору в порушення п.п. 3.3.4., 3.3.4.1, 3.3.4.2
договору іпотеки, позивачу
представлено не було, а тому просить
стягнути з відповідача ОСОБА_4 штрафні
санкції у розмірі 5% заставної вартості
об'єкту іпотеки, що становить 24500,00 грн.

Як вбачається із Розрахунку
заборгованості станом на 07.09.2010 року
заборгованість відповідача ОСОБА_4 за
кредитним договором складає 86253,07 дол.
США з яких : 61826,39 дол.США - сума кредиту,
що стягується достроково, 6792,39 дол. США -
прострочена заборгованість по кредиту,
17634,29 дол. США заборгованості за
відсотками, 18374,60 грн. пені за
несвоєчасну сплату кредиту, 45169,22 грн. -
пені за невчасну сплату процентів.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що висновки суду першої
інстанції в частині стягнення
заборгованої суми з підстав визначених
ст.ст.526,543,589,612,614,1054 ЦК України є
обґрунтованими та такими, що
відповідають фактичним обставинам
справи.

Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави.

Згідно ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Відповідно до п.3.1.6 договору іпотеки,
позивач має право звернути стягнення
на предмет іпотеки у випадку
одноразової чи неодноразових
прострочок відповідачем сплати
процентів за користування кредитними
коштами, неповернення кредиту.

Згідно ч.2 ст. 39 Закону України «Про
іпотеку», одночасно з рішенням про
звернення стягнення на предмет іпотеки
суд за заявою іпотекодержателя вправі
винести рішення про виселення
мешканців, якщо предметом іпотеки є
житловий будинок або житлове
приміщення.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з того,
що позичальник порушив умови
кредитного договору щодо строків
платежів відповідно до умов договору,
договором передбачено право банку
вимоги дострокового повернення
кредиту при порушенні строків платежів
за договором, в зв'язку з чим підставною
є вимога кредитора до боржника про
дострокове повернення кредиту,
процентів та сплату пені і штрафних
санкцій, а також щодо звернення
стягнення на заставне майно та
виселення мешканців.

Висновок суду в цій частині відповідає
встановленим обставинам та положенням
закону.

Апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення, а відповідно до ст.212 ЦПК
України жоден доказ не має для суду
наперед встановленого значення. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Твердження апелянта про те, що суд,
приймаючи рішення, неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи, оскільки взяв до уваги
розрахунок заборгованості, який
складений в довільній формі, а також
позивачем не була дотримана необхідна
процедура щодо виселення, оскільки
жодного повідомлення від Банку
відповідач ОСОБА_4 не отримувала,
колегією суддів не береться до уваги у
зв'язку з наступним.

В матеріалах справи міститься
розрахунок заборгованості станом на
07.09.2010 року, згідно якого
заборгованість відповідача ОСОБА_4 за
кредитним договором складає: 86253,07 дол.
США з яких: 61826,39 дол.США - сума кредиту,
що стягується достроково, 6792,39 дол. США -
прострочена заборгованість по кредиту,
17634,29 дол. США заборгованості за
відсотками, 18374,60 грн. пені за
несвоєчасну сплату кредиту, 45169,22 грн. -
пені за невчасну сплату
процентів(а.с.62-63).

Крім того в матеріалах справи
містяться виписки з банківських
рахунків за період з дня видачі
кредитних коштів по день проведення
розрахунку заборгованості, тобто до
07.09.2009р.(а.с.26-29)

Жодних інших належних та допустимих
доказів, як того вимагають приписи
ст.58,59 ЦПК України щодо розрахунку
заборгованості відповідачем ОСОБА_4 не
надано.

Матеріалами справи також встановлено,
що 14 травня 2010р. відповідач ОСОБА_4
визнала позов повністю(а.с.49), а
відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України
обставини визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Доводи апеляційної скарги щодо
стягнення пені за один рік у
відповідності до ст.258 ЦК України є
безпідставні і не беруться колегією
суддів до уваги, оскільки згідно ч.1
ст.259 ЦПК України позовна давність
встановлена законом може бути
збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Відповідно до п.5.8. Кредитного договору
№69-р від 24.03.2008р. сторони домовились, що
строк позовної давності за цим
договором встановлюється сторонами в
три роки, в тому числі по поверненню
процентів за користування кредитом та
суму заборгованості по кредиту з
урахуванням індексу інфляції за весь
час прострочення, пені за несвоєчасну
сплату процентів та кредиту, штрафів
всіх видатків понесених банком під час
виконання умов цього договору.

Отже, місцевий суд мав всі підстави для
задоволення всієї суми пені, яка була
розрахована за період з 11.11.2008р. по
16.09.2010р..

Разом з тим, оскаржуваним рішенням суд
зобов'язав третю особу Відділ
громадянства, імміграції і реєстрації
фізичних осіб Залізничного РВ ЛМУ ГУ
МВС України у Львівській області зняти
з реєстраційного обліку всіх фізичних
осіб, що зареєстровані в АДРЕСА_1.

Колегія суддів вважає, що оскільки
Відділ громадянства, імміграції і
реєстрації фізичних осіб Залізничного
РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській
області до участі у справі в якості
відповідача не було залучено, а суд
апеляційної інстанції згідно чинного
законодавства позбавлений на стадії
апеляційного провадження змінювати
процесуальне положення будь-кого з

учасників процесу, то оскаржуване
рішення слід скасувати та ухвалити
нове, яким відмовити в цій частині в
задоволенні позову.

Згідно зі ст.ст.10,60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень.

З огляду на вищевикладене, на підставі
ст.309 ЦПК України, апеляційна скарга
відповідача підлягає задоволенню
частково, а рішення Залізничного
районного суду м.Львова від 17 вересня
2010р. в частині зобов'язання третьої
особи вчинити певні дії слід скасувати
та ухвалити нове, яким в задоволенні
цієї вимоги - відмовити з наведених
вище мотивів.

Керуючись ст.ст.303, 304,307,309,314,316,319 ЦПК
України, колегія суддів ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 -
задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду
м.Львова від 17 вересня 2010 року в частині
зобов'язання відділу громадянства,
імміграції і реєстрації фізичних осіб
Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВСУ у
Львівській області зняти з
реєстраційного обліку всіх фізичних
осіб, що зареєстровані в АДРЕСА_1
скасувати та ухвалити нове, яким в
задоволенні цієї вимоги - відмовити.

В решті рішення залишити без змін, а
апеляційну скаргу ОСОБА_4 без
задоволення.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подання касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
рішенням апеляційного суду законної
сили.

Головуючий:
О.М.Ванівський

Судді:
М.Я.Богонюк

Б.М.Гриновець