Єдиний унікальний номер 254/664/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/2914/2014
Головуючий 1 інстанції Сенчишин Ф.М.
Доповідач Биліна Т.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді
Пономарьової О.М.,

суддів Биліни Т.І.,
Хейло Я.В.,

при секретарі Мишко
Д.О.,

за участю

представника позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_2, в інтересах якої діє
ОСОБА_1, на заочне рішення
Будьоннівського районного суду м.
Донецька від 20 лютого 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
Комунального підприємства «Керуюча
компанія Будьоннівського району м.
Донецька» про визнання права позивачки
на невиконання цивільного зобов'язання
та звільнення від його виконання,
припинення дій, що порушує право,
стягнення відшкодування моральної
шкоди,

В С
Т А Н О В И В :

Заочним рішенням
Будьоннівського районного суду м.
Донецька від 20 лютого 2014 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
Комунального підприємства «Керуюча
компанія Будьоннівського району м.
Донецька» про визнання права позивача
на невиконання цивільного зобов'язання
та звільнення від його виконання,
припинення дій, що порушує право,
стягнення відшкодування моральної
шкоди - відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, в
інтересах якої діє ОСОБА_1, посилаючись
на порушення норм процесуального та
матеріального права, просить скасувати
заочне рішення Будьоннівського
районного суду м.Донецька від 20 лютого
2014 року і ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної
скарги ОСОБА_2, в інтересах якої діє
ОСОБА_1 зазначила, що суд не повністю
з'ясував обставини справи, викладені в
позовній заяві, не вивчив рішення
Будьоннівского районного суду
м.Донецька від 05.04.2013 року в частині
визнання представником відповідача
факту, що договір належним чином не
виконувався. Суд не звернув уваги на
наявність періоду невиконання
відповідачем своїх договірних
зобов'язань з 2008 по 2013 рік про що
зазначено в рішенні суду від 05.04.2013
року та на те, що позивач неодноразово
зверталася до відповідача зі скаргами
на незадовільний стан будинку у
вказаний період. Безпідставно відмовив
в задоволенні позовних вимог щодо
анулювання заборгованості в сумі 1800
грн., з урахуванням проведених
перерахунків за ненадані послуги та
щодо відшкодування моральної шкоди.

Представник позивача ОСОБА_1 в
судовому засіданні доводи
апеляційної скарги підтримала, просила
її задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, надав заяву про
розгляд справи у його відсутність,
заперечував проти задоволення
апеляційної скарги, просив рішення від
20 лютого 2014 року залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача, дослідивши
матеріали цивільної справи, та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Будьоннівського районного
суду м. Донецька від 05 квітня 2013 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
КП «Керуюча компанія Будьоннівського
району м. Донецька» про стягнення
збитків матеріальної та моральної
шкоди, про захист права на житло
встановлені обставини, які в силу ч. 3
ст. 61 ЦПК України не підлягають
повторному доказуванню.(а.с. 4-7) За
свідоцтвом про право власності на
квартиру, виданому представником фонду
Державного майна України в м.Донецьку 03
квітня 1998 року за № 22937, квартира
АДРЕСА_1 у рівних частках належить
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Між позивачем та
відповідачем існують договірні
відносини, що підтверджено копією
договору про участь у витратах на
обслуговування будинку та
прибудинкової території, укладеного 21
січня 2002 року позивачкою з КП «ЖЕК №1»
правонаступником якого є відповідач.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
рішення Будьоннівського районного
суду м. Донецька від 05 квітня 2013 року не
містить встановленого факту того, що
відповідач у період з 2008 року по 2013 рік
по будинку АДРЕСА_1 в м.Донецьку не
виконав усі роботи, передбачені
наказом Держжитлокомунгоспу України
від 10 серпня 2004р. №150 «Про затвердження
Примірного переліку послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій та послуг з ремонту
приміщень будинків, споруд». Позивачка,
як співвласник квартири в
багатоквартирному будинку зобов'язана
брати участь у загальних витратах,
пов'язаних з утриманням будинку.

Апеляційний суд вважає висновки суду
обґрунтованими і такими, що
підтверджуються матеріалами справи та
вимогами закону.

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що в рішенні
Будьоннівського районного суду м.
Донецька від 05 квітня 2013 року не
встановлено, що відповідач у період з
2008 року по 2013 рік по будинку АДРЕСА_1 в
м.Донецьку не здійснював усі послуги,
тому доводи скарги в цій частині
безпідставні.

Відносини між позивачем та
відповідачем регулюються Законом
України «Про житлово-комунальні
послуги», положення пунктів 1, 5, 6 ч.1 ст.20
якого передбачають, що споживач має
право одержувати вчасно та відповідної
якості житлово-комунальні послуги
згідно із законодавством та умовами
договору на надання
житлово-комунальних послуг; на
зменшення розміру плати за надані
послуги в разі їх ненадання або надання
не в повному обсязі, зниження їх якості
в порядку, визначеному договором або
законодавством; на несплату вартості
житлово-комунальних послуг за період
тимчасової відсутності споживача
та/або членів його сім'ї при
відповідному документальному
оформленні, а також за період фактичної
відсутності житлово-комунальних
послуг, визначених договором у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

З огляду на зазначене позивачка має
право на зменшення розміру плати за
надані послуги в разі їх ненадання або
надання не в повному обсязі, а також на
несплату вартості житло-комунальних
послуг за період їх фактичної
відсутності.

Позивачка не надала суду переконливих
доказів фактичної відсутності
житлово-комунальних послуг за період з
2008 по 2013 роки та наявності моральної
шкоди.

У відповідності до положень ст.ст.10, 60
ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи в задоволенні позову в
частині припинення дій відповідача,
які порушують право, шляхом анулювання
безпідставно нарахованої до оплати
суми 1800,00грн., суд посилався на те, що
позивачем не доведено, які саме роботи
не виконані відповідачем.

Проте із зазначеним висновком не можна
погодитися, оскільки лист від 17.12.2013
року за №01-00303 та довідка відповідача
про наявність заборгованості в сумі
1800,00грн., станом на 01.04.2013 року є лише
фіксацією боргу, яка не порушує права
позивача.(а.с.13,14)

Згідно зі ст.57 ЦПК України зазначені
документи є лише доказом, які у разі
виникнення спору повинні оцінюватися
судом відповідно до вимог ст. 212 ЦПК
України. Наявність спору з приводу
нарахування заборгованості в сумі
1800,00грн. позивачем не доведена.

У відповідності до положень ст.15 ЦПК
України, суди розглядають у порядку
цивільного судочинства справи щодо
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин.

З урахуванням положень статей 15, 16 ЦК
України не є належним способом захисту
судом цивільних прав та інтересів
особи, які не порушені. Пред'явлення
позову про зобов'язання відповідача
здійснити анулювання безпідставно
нарахованої до оплати суми 1800,00грн. не
відповідає положенням вказаних статей.

За таких обставин, суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи,
повно та всебічно дослідив надані
сторонами докази, яким дав належну
правову оцінку.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
та невідповідність вище зазначених
висновків не належать до тих підстав,
із якими процесуальне законодавство
пов'язує можливість прийняття рішення
щодо скасування або зміни
оскаржуваного рішення.

Суд першої інстанції розглянув
цивільну справу з дотриманням
загальних засад цивільного
судочинства - принципу змагальності
сторін і диспозитивності цивільного
судочинства, що передбачено ст.11 ЦПК
України.

Враховуючи вищенаведене, а також, те, що
апеляційним судом не встановлено
порушень судом першої інстанції при
розгляді цієї справи вимог
матеріального чи процесуального
законів або неправильної оцінки
досліджених по справі доказів, то
підстав для задоволення апеляційної
скарги і скасування судового рішення
немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України,
апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах
якої діє ОСОБА_1, відхилити.

Заочне рішення Будьоннівського
районного суду м. Донецька від 20 лютого
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили цією ухвалою.

Головуючий:
О.М. Пономарьова

Судді:
Т.І. Биліна

Я.В. Хейло