У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:
головуючого судді - Боймиструка С.В.,

суддів: Григоренка М.П., Максимчук З.М.,

секретар судового засідання - Пиляй
І.С.,

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» на рішення Рівненського
міського суду від 10 грудня 2013 року в
справі за позовом ОСОБА_2 до публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
про визнання дій, що порушують права
споживача, протиправними, зобов'язання
припинити дії, що порушують права
споживача та зобов'язання відновити
становище, яке існувало до порушення
права,

В С Т А Н О
В И Л А:

Рішенням Рівненського міського суду
від 10 грудня 2013 року позов задоволено:
визнано дії ПАТ «Укрсоцбанк» по
односторонній зміні порядку
нарахування процентів за користування
кредитом по кредитному договору №214ж
від 28.05.2008 року протиправними.

Зобов'язано ПАТ «Укрсоцбанк» відновити
становище, яке існувало до порушення
права, а саме: здійснювати нарахування
процентів за користування кредитом
щомісячно в останній робочий день
поточного місяця за період з
останнього робочого дня попереднього
місяця по день, що передує останньому
робочому дню поточного місяця
(включно).

Визнано дії ПАТ «Укрсоцбанк» по
нарахуванню пені за порушення умов
договору №214ж від 28.05.2008 року
протиправними.

Зобов'язано ПАТ «Укрсоцбанк» відновити
становище, яке існувало до порушення
права, а саме відобразити у відповідних
обліках відсутність нарахованої пені.

Визнано дії ПАТ «Укрсоцбанк» по
надсиланню листів із неправдивими
повідомленнями про наявну прострочену
заборгованість протиправними.

Зобов'язано ПАТ «Укрсоцбанк» здійснити
перерахунок, починаючи з 01.01.2011 року
сплачених процентів за користування
кредитом та сплат в рахунок погашення з
урахуванням вимог договору 214-ж від
28.05.2008 року.

Стягнуто з ПАТ «Укрсоцбанк» судовий
збір в розмірі 114 грн. 70 коп. та
зараховано до спеціального фонду
Державного бюджету України.

У поданій апеляційній скарзі
представник ПАТ «Укрсоцбанк» зазначив,
що судом порушено норми пункту 6 ч.1 ст.
207 ЦПК України, яким передбачено
залишення позовної заяви без розгляду
в разі укладення між сторонами
договору про передачу спору на розгляд
третейському суду і подачі
відповідачем заперечень проти
вирішення справи в суді.

Вказував, що мотивуючи ухвалу від 19
липня 2013 року про відмову в задоволенні
клопотання про залишення позову без
розгляду посиланням на ЗУ «Про
внесення змін до ст. 6 ЗУ «Про
третейські суди» від 03.02.2011 року щодо
виключення з підвідомчості
третейських судів справ про захист
прав споживачів, суд не зважив на те, що
третейське застереження в кредитному
договорі обумовлено сторонами
договору ще 28.05.2008 року.

________________________________________________________________________
______________________________________

Справа № 569/12382/13-ц
Головуючий у 1-й
інст. - Ореховська К.Е.

Провадження №22-ц /787/637/2014р.
Доповідач - Боймиструк С.В.

Доводив, що судом всупереч п.8 ч.1 ст. 207
ЦПК України прийнято позовну заяву та
заяву про зміну позову, на яких не
зазначена дата.

Вважав помилковим висновок суду про те,
що нарахування процентів всупереч
умовам договору є наданням продукції
неналежної якості і порушує права
споживача, гарантовані ст.ст. 4,6 ЗУ «Про
захист прав споживачів», оскільки
продукцією є власне надання кредиту,
зауважень при наданні якого від
позивача не поступало, а нарахування
процентів - це плата за кредит,
відповідно питання про належну чи
неналежну якість розрахунку за
отриману послугу вказана судом норма
не регулює.

Стверджував, що висновки суду про
неправомірність автоматизованого
інформування банком позивача за
відсутності простроченої
заборгованості, не відповідають
обставинам справи, оскільки таке право
банку передбачено пунктом 3.2.6
кредитного договору.

Крім того, вказував, що до моменту
ухвалення рішення банк в добровільному
порядку повністю виконав вимоги
позивача, а тому на момент його
проголошення предмет спору був
відсутній.

Враховуючи наведене, просив рішення
Рівненського міського суду від 10
грудня 2013 року скасувати і закрити
провадження у справі.

В запереченні на апеляційну скаргу
ОСОБА_2 зазначив, що рішення суду першої
інстанції постановлено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а тому просив залишити його без
змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_1 в
судовому засіданні доводи апеляційної
скарги підтримав та просив її
задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 просив апеляційну
скаргу відхилити, а рішення місцевого
суду залишити без змін.

За результатами апеляційного розгляду
колегія суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що в судовому
засіданні знайшов підтвердження факт
односторонньої зміни банком умов
договору кредиту та порушення прав
споживача цих послуг.

Такий висновок відповідає обставинам
справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що 28
травня 2008 року між Позивачем та
Відповідачем укладено договір кредиту
№214ж, за умовами якого ПАТ «Укрсоцбанк»
надав ОСОБА_2 на умовах забезпеченості,
повернення, строковості, платності та
цільового призначення 65450 доларів США
для придбання трикімнатної квартири.

Пунктом 2.4.1 Договору нарахування
процентів за користування кредитом
здійснюється щомісячно в останній
робочий день поточного місяця, за
період з останнього робочого дня
попереднього місяця по день, що передує
останньому робочому дню поточного
місяця (включно).

З 01 січня 2011 року банк в
односторонньому порядку змінив умови
договору кредиту шляхом нарахування
процентів за користування ним з 15 числа
минулого місяця по 15 число місяця, у
якому відбувається сплата, що
пояснював введенням нового
програмного забезпечення.

Цю обставину односторонньої зміни умов
договору банк не заперечував, що
підтверджується меморіальними
валютними ордерами і копією рішення
Кредитно-інвестиційного комітету ПАТ
«Укрсоцбанк» №35 від 09 жовтня 2013 року.

Відповідно до вимог ст.ст.525, 629, 651 ЦК
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, договір є
обов'язковим для виконання сторонами, а
зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Виходячи з наведеного та тієї
обставини, що ОСОБА_2 є споживачем
банківських послуг, відповідно до п. 22
ч.1 ст.1, 4,6 Закону України «Про захист
прав споживачів», місцевий суд прийшов
до вірного висновку про надання банком
позичальнику послуг неналежної якості,
а тому обґрунтовано визнав його дії
протиправними.

Відповідно до ст.549, 611, 612 ЦК України
боржником вважається той, хто не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом і в
цьому разі для нього настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки
(штрафу, пені).

Виходячи з наведеного, місцевий суд
дійшов обґрунтованого висновку, що
позичальником умови договору, щодо
погашення кредиту та сплати процентів
за його користування у визначені
строки - не порушувались, а нарахування
банком пені за даним договором
відбулося безпідставно, у зв'язку зі
зміною самим банком в односторонньому
порядку нарахування процентів.

За відсутності у позичальника боргу
перед банком, відповідно до 3.2.6
Договору, місцевий суд прийшов до
вірного висновку, що надсилання банком
повідомлень позичальнику про
погашення ним неіснуючого боргу є
протиправним.

Посилання в апеляційній скарзі на
порушення судом першої інстанції вимог
ст.207 ЦПК України, зокрема п.8 ч.1 цієї
статті, та прийняття позовної заяви і
заяви про зміну позову, на яких не
зазначена дата, є безпідставним,
оскільки це є підставою для залишення
заяви без руху, а оскільки ці заяви
розглянуті судом по суті, то зазначена
обставина не може бути підставою для
скасування рішення суду.

Щодо посилань апелянта на порушення
судом п. 6 ч.1 ст. 207 ЦПК України, яким
передбачено залишення позовної заяви
без розгляду в разі укладення між
сторонами договору про передачу спору
на розгляд третейському суду і подачі
відповідачем заперечень проти
вирішення справи в суді, то вони також є
безпідставними.

Місцевий суд прийшов до вірного
висновку, що на момент виникнення
даного спору третейським судам не
підсудні спори, що випливають із
захисту прав споживачів, незалежно від
того, що договір між сторонами був
укладений до відповідних змін в
законодавстві.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні
пояснив, що всі його вимоги банк в
добровільному порядку повністю не
виконав, а тому твердження
представника банку про відсутність
предмета позову є голослівним.

Відповідно до вимог до ч.3 ст.88 ЦПК
України, місцевим судом стягнуто
судовий збір з відповідача.

Оскільки рішення місцевого суду
постановлене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, наведених
у ньому, то колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313-315
ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк» -
відхилити.

Рішення Рівненського міського суду від
10 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею чинності.

Головуючий

Судді: