Номер провадження 22-ц/775/3908/2014
Головуючий в 1 інстанції Трофименко Л.Р.
Доповідач: Зайцева С.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„18" квітня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області у
складі:

Головуючого: Маширо О.П.

Суддів: Баркова В.М., Зайцевої С.А.

При секретарі: Сачко І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах
ОСОБА_2 на рішення Ленінського
районного суду м. Донецька від 18
березня 2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа:
Відділ державної виконавчої служби
Пролетарського районного управління
юстиції м. Донецька про зняття арешту з
нерухомого майна, -

В С
Т А Н О В И В:

Рішенням Ленінського районного суду м.
Донецька від 18 березня 2014 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 , третя особа: Відділ державної
виконавчої служби Пролетарського
районного управління юстиції м.
Донецька про зняття арешту з
нерухомого майна - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, який діє в
інтересах ОСОБА_2 просить рішення суду
скасувати, ухвалити нове, яким позовні
вимоги задовольнити у повному обсязі з
тих підстав, що судом першої інстанції
неповно з*ясовано обставини ,що мають
значення для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи та
судом порушено вимоги матеріального
та процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду
ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2
підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідач та представник третьої
особи у судове засідання апеляційного
суду не з*явилися,належним чином були
повідомлені про час і місце розгляду
справи (а.с.131,134,135).

Відповідно ч.2.ст.305 ЦПК України неявка
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи , не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши суддю -
доповідача,пояснення представника
позивача ОСОБА_1,дослідивши матеріали
справи, перевіривши доводи скарги,
апеляційний суд вважає, що скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим,ухваленим на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень,підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Обґрунтованим вважається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
та заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені у судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність та
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також, якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

На думку апеляційного суду
оскаржуване судове рішення
відповідає вимогам процесуального і
матеріального закону ,тому підстав
для його скасування немає.

Ухвалюючи рішення ,суд першої
інстанції всебічно ,повно і об*єктивно
дослідив надані сторонами докази
,правильно встановив фактичні
обставини справи та зробив правильні
правові висновки про те ,що вимоги
позивача не грунтуються на законі та
не підлягають задоволенню.

У рішенні наведені відповідні
мотиви , з яких він його ухвалив.Ці
мотиви не суперечать закону та не
спростовуються доводами скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що
заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Донецька від 12 лютого
2013 року по цивільній справи за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи : Публічне
акціонерне товариство « Укрсиббанк»,
Комунальне підприємство « Бюро
технічної інвентаризації м.Донецька»
визнано дійсним договір купівлі -
продажу будинку АДРЕСА_1 від 16 березня
2007 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
Вказаним рішенням за ОСОБА_2 визнано
право власності на будинок АДРЕСА_1
(а.с. 37-38).

З матеріалів справи вбачається, що
згідно Витягу з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна арешт нерухомого майна -
власник ОСОБА_3 , домоволодіння АДРЕСА_1
накладено на підставі :

- ухвали Пролетарського районного
суду м. Донецька від 13 березня 2007 року,
зареєстровано 15 березня 2007 року за №
4632457;

- листа ВДВС Пролетарського
районного управління юстиції м.
Донецька від 02 листопада 2007 року,
зареєстровано 15 листопада 2007 року за №
6038762;

- постанови ВДВС Ленінського
районного управління юстиції м.
Донецька від 11 липня 2008 року,
зареєстровано 16 липня 2008 року за № 7577567;

- постанови ВДВС Пролетарського
районного управління юстиції
м.Донецька від 25 лютого 2011
року,зареєстровано за №10876704;

- постанови ВДВС Пролетарського
районного управління юстиції
м.Донецька від 26 вересня 2011
року,зареєстровано за № 11650477;

- постанови ВДВС Пролетарського
районного управління юстиції
м.Донецька від 26 квітня 2012
року,зареєстровано за № 12473700 (а.с.95-96) .

Обгрунтовуючи позовні вимоги
позивачка зазначала,що вона є
власником вказаного домоволодіння, та
існуючі арешти порушують її права
власності.

Згідно з ч.1 статті 60 Закону України
«Про виконавче провадження « особа,яка
вважає,що майно,на яке накладено
арешт,належить їй ,а не боржникові,може
звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

Під час вирішення такого спору
з*ясуванню підлягають обставини щодо
підстав набуття права власності на
спірне майно.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що перший запис про накладення
арешту, згідно витягу з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна на запит органу державної влади,
виконаний 15 березня 2007 року, на
виконання ухвали Пролетарського
районного суду м. Донецька 13 березня 2007
року. Тобто, арешт було накладено до
укладання договору купівлі - продажу
спірного домоволодіння, який за
заочним рішенням суду від 12 лютого 2013
року визнано дійсним.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачка до суду із заявою про
скасування заходів забезпечення
позову не зверталася.

Відповідно частин 3 та 4 статті 334 ЦК
України право власності на майно за
договором, який підлягає нотаріальному
посвідченню, виникає у набувача з
моменту такого посвідчення або моменту
набрання законної сили рішення суду
про визнання договору, не посвідчений
нотаріально, дійсним. Права на нерухоме
майно, які підлягають державній
реєстрації, виникають з дня такої
реєстрації відповідно до закону.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та обтяжень» від 01 липня
2004 року передбачено, що обов'язковій
державній реєстрації підлягають
речові права на нерухоме майно, що
знаходиться на території України,
фізичних та юридичних осіб, держави,
територіальних громад, іноземців та
осіб без громадянства, іноземних
юридичних осіб, міжнародних
організацій, іноземних держав, а саме: 1)
право власності на нерухоме
майно;2)речові права на чуже нерухоме
майно: а) право володіння; б) право
користування (сервітут);в) право
постійного користування земельною
ділянкою;г) право користування
земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис);ґ) право забудови
земельної ділянки (суперфіцій);д) право
користування нерухомим майном строком
більш як один рік.

Законом можуть бути встановлені інші
речові права на чуже нерухоме майно,
яке підлягає державній реєстрації
згідно з цим Законом.

На підтвердження порушеного права
власності позивачка не надала
правовстановлювального документа на
будинок та відмову реєстратора у
проведенні реєстрації речових прав на
нерухоме майно, а тому суд прийшов до
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову.

Усі доводи апеляційної скарги були
предметом дослідження у суді ,на
правильність висновків суду вони не
впливають ,тому апеляційний суд
вважає,що апеляційну скаргу слід
відхилити як безпідставну , рішення
суду як таке, що відповідає вимогам
закону , залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307,308,313,315 ЦПК України,
апеляційний суд -

У Х
В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який
діє в інтересах ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ленінського районного
суду м. Донецька від 18 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути
подана безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили цією ухвалою.

Головуючий:

Судді: