РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/4844/13-ц

2/643/1837/14

15.04.2014 року Московський районний суд
міста Харкова у складі:

головуючого судді
Поліщук Т. В.,

за участю секретаря
Чорноморець Т.Ю.,

представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
треті особи - Харківська міська рада,
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю в
Харківській області про зобов'язання
вчинити певні дії, усунення перешкод у
користуванні майном та відновлення
житлових прав,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом, в якому просить зобов'язати
ОСОБА_4 припинити протиправні дії щодо
використання житлової квартири НОМЕР_1,
будинку АДРЕСА_1 для ведення будь якої
господарської діяльності та стягнути
судовий збір. В обґрунтування позову
зазначив, що він є власником і
мешканцем квартир НОМЕР_2 та НОМЕР_3 в
будинку АДРЕСА_1. Його квартири
розташовані на другому поверсі даного
будинку. Одна з житлових квартир
будинку АДРЕСА_1, а саме: трикімнатна
квартира НОМЕР_1 першого поверху на
початку 2008 року була незаконно
реконструйована її тодішнім власником
ОСОБА_5. Дана реконструкція проводилася
самовільно, без погодження із органами
архітектурно- будівельного контролю,
без одержання у встановленому законом
порядку дозволу Харківської міської
ради, а також за відсутності
обов'язкової письмової згоди мешканців
нашого будинку та його власників.

Всі будівельно-монтажні, технічні
роботи, були виконані із порушенням
архітектурних, пожежних і
санітарно-технічних норм. Вважає, що
незаконна самовільна реконструкція
порушує житлові права власників
квартир їх будинку, а також власників
самого будинку. При реконструкції
житлової квартири НОМЕР_1 була частково
знесена зовнішня стіна будинку, яка є
несучою конструкцією споруди,
добудований козирок довжиною 2 метри до
багатоквартирного будинку, зроблений
окремий вхід і сходи з фасаду житлового
будинку. Внутрішні стіни та
перегородки квартири, а також ванна
кімната, були повністю знесені. Вхід у
дану квартиру був закладений цегляною
кладкою. Всі зазначені
будівельно-монтажні, технічні роботи,
відповідно були вироблені в порушенні
архітектурних (про що є документальна
відповідь), пожежних та
санітарно-технічних норм. В квартирі
НОМЕР_1 на даний момент діє пункт
прийому пральні «Білосніжка», ломбард,
а також проводитися реалізація
текстилю. Таким чином, ведеться
господарська діяльність пов'язана з
залученням великої кількості людей.

Незаконність і протиправність дій
власника житлової квартири НОМЕР_1
підтверджується ухвалою Апеляційного
суду Харківської області від 14.08.2009
року, яким рішення Московського
районного суду м. Харкова про визнання
за ОСОБА_6 права власності на нежитлові
приміщення були повністю скасовані як
незаконні. Таким чином, зазначене
приміщення першого поверху нашого
будинку (колишня квартира НОМЕР_1)
фактично і юридично може бути тільки
житловою квартирою. Також, рішенням
Господарського суду Харківської
області від 03.10.2011 року задоволено
позов прокурора у інтересах держави в
особі Харківської міської ради до ФОП
ОСОБА_7, якому заборонено вести
господарську діяльність у вказаній
квартирі. Це рішення набрало законної
сили, та не скасовано іншим рішенням
суду. Таким чином, позивач вважає, що
порушуються його права, у зв'язку з чим
звернувся з даним позовом до суду.

В судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримали в повному
обсязі, просили задовольнити,
додатково зазначили, що у відповідача
відсутні жодні документи щодо
переведення спірної квартири у
нежитлове приміщення.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник, в
судовому засіданні заперечували проти
позову, посилаючись на те, що
господарська діяльність в спірній
квартирі проводиться на законних
підставах, спірна квартира є
нежитловим приміщенням, зроблені всі
необхідні документи, однак до
експлуатації не прийнято, акт прийому
відсутній.

Представники третіх осіб про час та
місце розгляду справи повідомлялися
належним чином та вчасно, однак в
судове засідання не з'явилися, причини
неявки суду не повідомили, заяви про
розгляд справи за їх відсутності на
адресу суду не надходило.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази у справі,
суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлені такі факти та
відповідні ним правовідносини.

Позивач ОСОБА_3 є співвласником квартир
НОМЕР_3 та НОМЕР_2 у буд. АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Відповідач ОСОБА_4 є власником
квартири НОМЕР_1 у буд. №? АДРЕСА_1 у м.
Харкові на підставі договіру
купівлі-продадажу від 02.09.2009 року.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської
області від 14.08.2009 року, рішення
Московського районного суду м. Харкова
про визнання за ОСОБА_6 права власності
на нежитлові приміщення за адресою:
АДРЕСА_1 кв. НОМЕР_1 від 20.06.2008 року
скасовано та направлено а новий
розгляд (а.с.26-29), іншого матеріали не
містять. Відповідно до ухвали
Московського районного суду м, Харкова
від 02.12.2009 року цивільну справу за
позовом ОСОБА_5 до виконавчого комітету
Харківської міської ради про визнання
права власності на нежитлове
приміщення залишено без розгляду (а.с.
30)

Рішенням Господарського суду
Харківської області від 03.11.2011 року
задоволено позов прокурора в інтересах
держави в особі Харківської міської
ради до ФОП ОСОБА_7, яким заборонено
використання житлових приміщень
квартири НОМЕР_1 будинку АДРЕСА_1 для
розташування та функціонування у них
магазину непродовольчих товарів
(а.с.18-25).

Згідно ст. 4 Житлового кодексу України
жилі будинки, а також жилі приміщення в
інших будівлях, що знаходяться на
території Української PCP, утворюють
житловий фонд.

Як вбачається з ст. 6 ЖК України, жилі
приміщення призначаються для
постійного проживання громадян, а
також для використання у встановленому
порядку, як службових жилих приміщень і
гуртожитків. Надання приміщень у жилих
будинках для потреб промислового
характеру забороняється.

Також, враховуючи вимоги законів
України "Про приватизацію державного
житлового фонду", та Цивільного кодексу
України щодо володіння, користування і
розпорядження майном, яке знаходиться
у спільній частковій власності, за
згодою всіх учасників володіння цим
майном, у випадку, коли в житловому
будинку є приватизовані квартири, при
переобладнанні приміщень та будинку
під офіси, торговельні організації
тощо з використанням місць загального
користування будинку необхідна згода
власників приватизованих квартир.

Використання житлових приміщень з
іншою метою проводиться в разі
визнання їх непридатними для
проживання з подальшим переведенням у
нежитлові, що регламентується Житловим
кодексом УРСР та постановою Ради
Міністрів УРСР від 26.04.1984 р. N 189 "Про
порядок обстеження стану житлових
будинків з метою встановлення їх
відповідності санітарним технічним
вимогам та визнання житлових будинків
і житлових приміщень непридатними для
проживання".

Таким чином, виконання робіт з
перебудови та перепланування житлових
приміщень у багатоквартирних будинках
із подальшим використанням їх як
нежитлових приміщень повинно
здійснюватися за згодою співвласників
будинку та без обмеження їх інтересів
та житлових прав.

Однак в матеріалах справи відсутня
згода співвласників житлового будинку
за адресою, АДРЕСА_1 на перебудову
житлової квартири НОМЕР_4 в нежитлові
приміщення для розташування та
функціонування у них пункту прийому
пральні «Білосніжка», ломбард, а також
реалізації текстилю.

Як вбачається зі списку, мешканці
будинку № АДРЕСА_1 проти того, щоб
квартири НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_1
вказаного будинку були переобладнані
та переведені у нежилий фонд (а.с. 14).

Порядок та умови надання дозволу на
виконання будівельних робіт з
реконструкції встановлено Законом
України "Про врегулювання
містобудівної діяльності". Цим Законом
встановлено, що дозвіл на виконання
будівельних робіт надається
інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю,
які одночасно ведуть реєстр наданих
дозволів. Виконання будівельних робіт
без вищезазначеного дозволу
забороняється. Дозвіл на виконання
робіт із переобладнання та
перепланування жилих приміщень
повинен надаватися за рішенням
виконавчих органів міських (районних)
рад та за погодженням органів
містобудування та архітектури,
санітарних і протипожежних служб.
Проектна документація на
переобладнання і перепланування
квартир обов'язково повинна
погоджуватися з місцевими органами
державного нагляду.

Таким чином, Харківській міській раді
надано право проводити переведення
житлових будинків (приміщень) у
нежитлові тільки у виключних випадках,
на підставі порядку, визначеного
Положенням Харківської міської ради
"Про Порядок переведення житлових
приміщень і житлових будинків у
нежитлові".

Згідно ст. 7 ЖК України, непридатні для
проживання жилі будинки і жилі
приміщення переобладнуються для
використання в інших цілях або такі
будинки зносяться за рішенням
виконавчого комітету обласної, міської
(міста республіканського
підпорядкування) Ради народних
депутатів.

Непридатні для проживання жилі
приміщення в будинках
житлово-будівельних кооперативів може
бути переобладнано в нежилі за
рішенням загальних зборів членів
кооперативу, затвердженим виконавчим
комітетом районної, міської, районної в
місті Ради народних депутатів.

Відповідно до ст. 8 Житлового кодексу
України переведення придатних для
проживання жилих будинків і жилих
приміщень у будинках державного і
громадського житлового фонду в нежилі,
як правило, не допускається. У
виняткових випадках переведення жилих
будинків і жилих приміщень у нежилі
може здійснюватися за рішенням
органів, зазначених у частині другій
статті 7 ЖКУ.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що спірне
житлове приміщення НОМЕР_1 квартири за
адресою: АДРЕСА_1 могло бути
переобладнано в нежиле лише на
підставі рішення Харківської міської
ради з додержанням встановленого
порядку переведення житлових
приміщень і житлових будинків у
нежитлові.

Однак, матеріали справи не містять
доказів виконання зазначеного порядку
з одержанням дозволу на виконання
робіт із переобладнання та
перепланування жилих приміщень в
нежитлові,а також відсутнє відповідне
рішення Харківської міської ради.

Згідно до ст. 10 ЖК України, громадяни
зобов'язані дбайливо ставитися до
будинку, в якому вони проживають,
використовувати жиле приміщення
відповідно до його призначення,
додержуватись правил користування
жилими приміщеннями, економно
витрачати воду, газ, електричну і
теплову енергію.

Відповідно до п. 3 Правил користування
приміщеннями житлових будинків,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. N 572
із внесеними змінами постановою
Кабінету Міністрів України від 24 січня
2006 р. N 45 використовувати житлові
приміщення для провадження
господарської діяльності промислового
характеру заборонено.

Проте, відповідачем не надано суду
доказів щодо виконання вищезазначених
правил, норм з додержанням вимог
вищезазначеного порядку з одержанням
Дозволу на виконання робіт із
переобладнання та перепланування
жилих приміщень в нежитлові.

Також суд бере до уваги, що спірна
квартира не прийнята до експлуатації,
відсутній акт прийому, про що не
заперечували відповідач та її
представник.

Відповідно до ч.ч. 1-6 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону. При
здійсненні своїх прав та виконанні
обов'язків власник зобов'язаний
додержуватися моральних засад
суспільства. Власність зобов'язує.
Власник не може використовувати право
власності на шкоду правам, свободам та
гідності громадян, інтересам
суспільства, погіршувати екологічну
ситуацію та природні якості

Як вбачається зі ст. 391 ЦК України,
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні їм
права користування й розпорядження
своїм майном.

Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦК України, якщо
самовільне будівництво порушує права
інших осіб, майно підлягає зносу особою
яке здійснило самовільне будівництво,
або за його рахунок.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним зі
способів захисту цивільних прав й
інтересів, є відновлення стану, що
існувало до їхнього порушення.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Аналізуючи вище викладене, суд
приходить до висновку, що позов є
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню, оскільки, відповідачем
всупереч діючому законодавству
використовуються житлові приміщення
для введення господарської діяльності.

Судові витрати суд розподіляє на
підставі ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57, 60, 61, 212 - 215, 224 -
226 ЦПК України, ст. ст. 4, 6, 7, 8, 10, 117, 152 ЖК
України, ст. ст. 13, 15, 16, 382, 383 ЦК України,
суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_4 припинити
протиправні дії щодо використання
житлової квартири НОМЕР_1, будинку
АДРЕСА_1 для ведення будь якої
господарської діяльності.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
судовий збір у розмірі 114,70 грн. (сто
чотирнадцять) гривень 70 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом 10 днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Т.В. Поліщук