Єдиний унікальний номер 244/8/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/3051/2014
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області у складі:

головуючого
Маширо О.П.

суддів Баркова
В.М., Зайцевої С.А.

при секретарі
Сачко І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
по апеляції ОСОБА_1 на ухвалу
Сніжнянського міського суду від 14
січня 2014 року про забезпечення позову у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за договором
позики,

у с т а н о в и в :

До апеляційного суду звернувся
відповідач ОСОБА_1 з апеляційною
скаргою на ухвалу суду, якою була
задоволена заява позивача про
забезпечення позову.

Суд першої інстанції виходив з того, що
сторони 15 квітня 2013 року уклали між
собою договір позики, за яким ОСОБА_2
передав ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 2 200
500 грн., про що позичальник власноручно
склав розписку, та зобов»язався
повернути кошти у строк до 31 грудня 2013
року.

Оскільки ОСОБА_1 у визначений сторонами
строк борг не повернув, позикодавець
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про
стягнення суми боргу та одночасно
подав заяву про забезпечення позову.

Задовольняючи частково заяву позивача,
суддя оскаржуваною ухвалою поклав
арешт на будівлю паливно-заправного
пункту, розташовану у АДРЕСА_1 та
нежитлову будівлю авто-заправочної
станції, розташовану у АДРЕСА_2, що
належать відповідачеві на праві
власності.

Право власності позичальника на ці
будівлі було підтверджене витягами з
Реєстру права власності на нерухоме
майно.

В апеляційній скарзі відповідач
просить вказану ухвалу суду скасувати,
оскільки вважає, що вона є незаконною.

Так, він не отримував ані заяви
позивача про забезпечення позову, ані
повного тексту ухвали судді, про
покладання арешту на вказані будівлі
він дізнався тільки після ухвалення
рішення суду.

Забезпечуючи позов оскаржуваною
ухвалою, суддя не навів належної
мотивації, не навів доказів про те, що
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити або унеможливити
виконання рішення суду.

Судом також не з»ясоване питання щодо
використання цього майна у
господарській діяльності, щоб вжиті
заходи забезпечення позову не
перешкоджали господарській діяльності
юридичної або фізичної особи та не
порушували інтереси інших осіб.

Крім того, позивач вже звертався з
аналогічними вимогами і йому було
відмовлено ухвалою судді від 09 січня 2014
року.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити, оскаржувану
судову ухвалу залишити без змін, з
таких підстав.

У відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.312 ЦПК
України апеляційний суд, розглянувши
скаргу на ухвалу суду першої інстанції,
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Апеляційний суд вважає, що оскаржувана
судова ухвала відповідає вимогам
закону, тому підстав для її скасування
немає.

Зі справи вбачається, що позивач ОСОБА_2
09 січня 2014 року звернувся до суду з
позовом про стягнення суми боргу за
договором позики (а.с.1).

10 січня 2014 року суддею було відкрите
провадження у справі (а.с.23).

14 січня того ж року позивач подав до
суду заяву про забезпечення позову, яка
у той же день була розглянута у
відповідності до вимог ст.ст.151, 152 ЦПК
України та частково задоволена (а.с.32-33).

Апеляційний суд не може прийняти
доводи апелянта про те, що ця заява вже
була раніше розглянута судом та у її
задоволенні було відмовлено, оскільки,
задовольняючи частково попередню
заяву позивача про задоволення позову,
суддя в ухвалі про забезпечення позову
від 09 січня 2014 року вказав, що заявник
не надав до суду доказів про те, що,
зокрема, паливно-заправний пункт та
нежитлова будівля авто-заправочної
станції належить відповідачеві.

14 січня 2014 року такі докази були надані
до суду, тому заява про забезпечення
позову стосовно вказаних нежитлових
об»єктів була розглянута та підставно
задоволена.

Апеляційний суд також не може прийняти
доводи апелянта про те, що покладання
арешту на ці нежитлові будівлі може
вплинути на господарську діяльність та
буде порушувати права інших осіб,
оскільки ніяких доказів щодо таких
своїх тверджень апелянт до суду не
надав.

Усі доводи апеляційної скарги були
предметом дослідження у суді, на
правильність висновків суду вони не
впливають, тому апеляційний суд вважає,
що апеляційну скаргу слід відхилити як
безпідставну, оскаржувану судову
ухвалу залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 312, 314, 315 ЦПК України,
апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу судді Сніжнянського міського
суду від 14 січня 2014 року про
забезпечення позову залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий: Судді: