АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/852/14
Справа № 645/8800/13-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року
м. Харків.

Судова колегія судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого судді Яцини В.Б.,

суддів Бурлака І.В., Карімової Л.В.,

при секретарі Костюченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Харківської
міської ради на рішення Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 09 грудня
2013 року по справі за позовом
Харківської міської ради до ОСОБА_2,
третя особа Відділ державної
міграційної служби в Фрунзенському
районі м. Харкова Головного управління
Державної міграційної служби в
Харківській області про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловими приміщенням та
зняттям з реєстрації, -

ВСТАНОВИЛА:

19 вересня 2013 року Харківська міська
рада звернулася до суду із зазначеним
позовом, в якому просила з підстав,
передбачених ст.. 72 ЖК України, визнати
ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням,
квартирою АДРЕСА_1

В обґрунтування позовних вимог
послалася на те, що відповідач є
наймачем вказаної квартири, за цією
адресою зареєстроване його постійне
місце проживання, однак понад шість
місяців він там не проживає, що
підтверджується відповідними актами,
на підставі чого він втратив право
користування жилим приміщенням і
підлягає зняттю з реєстрації.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, його представник позов не
визнала і пояснила, що відповідач
тимчасово відсутній і не проживає за
місцем реєстрації з поважних причин, з
огляду на його тяжкий стан здоров'я.

Рішенням Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 09 грудня 2013 року у
задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду
Харківська міська рада в апеляційній
скарзі просить його скасувати і
ухвалити нове рішення про задоволення
позову, посилаючись на неповне
з'ясування обставин справи щодо причин
відсутності відповідача за постійним
місцем проживання з червня 2012 року;
районний суд не взяв до уваги, що
відповідач після цього перебував на
лікуванні в лікарні м. Макіївки
Донецької області; після виписки з
лікарні до вказаної квартири не
повертався; за житлові послуги не
сплачує; доказів поважних причин
тривалої відсутності до суду не надано.

Судова колегія відповідно до ст. 303 ЦПК
України перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Судом правильно встановлено, що
відповідач є наймачем квартири
АДРЕСА_1, за цією адресою також
зареєстроване його постійне місце
проживання. Згідно до актів від 07
лютого 2013 року, від 16 квітня 2013 року,
складених комісією дільниці № 55 КП
«Жилкомсервіс», а також - внаслідок
допиту свідків-сусідів відповідача
встановлено, що він там не проживає з
червня 2012 року. З 30 квітня 2013 року
вказана квартира опломбована комісією
дільниці № 55 КП «Жилкомсервіс».
Відповідно до довідки КМУ «Міська
лікарня № 7» м. Макіївки Донецької
області ОСОБА_2 знаходився на лікуванні
в цій медичній установі з 20 лютого 2012
року.

Відмовляючи у задоволенні позову,
районний суд на підставі пояснень
представника відповідача дійшов
висновку про те, що відповідач потребує
постійного стороннього догляду і тому
відповідно до положень ст.ст. 71, 72 ЖК
України позов не доведений.

Згідно до ст.. 71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача за ним
зберігається жиле приміщення протягом
шести місяців. Якщо наймач був
відсутній з поважних причин понад
шість місяців, цей строк за заявою
відсутнього може бути продовжено
наймодавцем, а в разі спору - судом. За
ст. 72 ЖК України особа може бути визнана
судом такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності понад
встановлені законом строки.

Оскільки районний суд всупереч
положень ч. 4 ст. 10 ЦПК України не
роз'яснив представнику відповідача,
яка не є юристом, наслідки ненадання
належних і допустимих в розумінні ст.. 57
ЦПК України доказів на підтвердження
своїх пояснень про причини тривалої
відсутності відповідача, то
апеляційний суд відповідно до ч. 2 ст. 303
ЦПК України за її клопотанням
витребував із лікувального закладу за
місцем його фактичного перебування
довідку, чи потребує відповідач
стороннього нагляду чи допомоги у
зв'язку із його станом здоров'я.
Відповідно до довідки № 228 від 17.08.2014
року головного лікаря КМУ «Центра
первинної медико-санітарної допомоги
№ 2» м. Макіївки Донецької області
громадянин ОСОБА_2 з приводу
відповідних захворювань перебуває на
диспансерному обліку в цьому
лікувальному у закладі, на теперішній
час він потребує лікування та
сторонньої допомоги (а.с. 111).

З огляду та те, що така тривала, більше
ніж 6 місяців, відсутність відповідача
була пов'язана з його незадовільним
станом здоров'я, що потребувало
стаціонарного лікування, яке після
його виписки триває, і при цьому він
потребує сторонньої допомоги, яку у м.
Макіївка Донецької області надає, як
безспірно встановлено апеляційним
судом, його родичка, - то судова колегія
вважає такі обставини поважними
причинами відсутності ОСОБА_2 понад 6
місяців за вказаною адресою у м.
Харкові, на підставі чого відповідно до
ст. 71 ЖК України цей строк відсутності
підлягає продовженню.

Таким чином порушення районним судом
наведеної норми п. 4 ч. 10, ст. 58 ЦПК
України є формальним і не вплинуло на
ухвалення за своїм змістом правильного
і по суті справедливого рішення, яке
відповідає наведеним нормам ст.ст. 71, 72
ЖК України, а доводи скарги цього
висновку не спростовують. Тому з
передбачених ст.. 308 ЦПК України підстав
апеляційний суд скаргу відхиляє і
залишає рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 319-325 ЦПК України, судова
колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Харківської міської
ради відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 09 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
однак протягом двадцяти днів після
набрання законної сили може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: