У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючого судді
- Шимківа С.С.,

суддів
- Бондаренко Н.В., Малько О.С.,

секретар судового засідання
- Пиляй І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Рокитнівського районного суду
від 29 січня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_1 в інтересах
неповнолітньої - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
комунального підприємства "Рівненське
обласне бюро технічної
інвентаризації", третя особа на стороні
відповідачів - Рокитнівська районна
державна нотаріальна контора про
встановлення факту прийняття спадщини
та визнання недійсним свідоцтва про
право на спадщину за законом,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рокитнівського районного
суду від 29 січня 2014 року позовні вимоги
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_1 в інтересах
неповнолітньої - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
комунального підприємства "Рівненське
обласне бюро технічної
інвентаризації", третя особа на стороні
відповідачів - Рокитнівська районна
державна нотаріальна контора про
встановлення факту прийняття спадщини
та визнання недійсним свідоцтва про
право на спадщину за законом -
задоволено.

Встановлено факт прийняття ОСОБА_2
спадщини після смерті матері - ОСОБА_6,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року в смт.
Рокитне, Рівненської області.

Визнано недійсним свідоцтво про право
на спадщину за законом, яке видане 11
листопада 2010 року державним нотаріусом
Рокитнівської районної державної
нотаріальної контори Рівненської
області Витичак А.М. спадкоємцю ОСОБА_8,
після смерті матері ОСОБА_6, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Вважаючи рішення суду таким, що
постановлене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному
порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що
позивач немає права на спадкування,

________________________________________________________________________

Справа № 571/2022/13-ц

Головуючий в суді І інстанції - Феха Т.С.

Провадження № 22-ц-787/561/2014

Суддя-доповідач - Шимків С.С.

оскільки він не прийняв спадщину, а
тому в нього відсутнє право вимоги про
визнання недійсним свідоцтва про
спадщину, як такого, що порушує його
інтереси.

Вважає достовірними відомості, які
містяться в довідці Рокитнівської
районної селищної ради щодо його місця
проживання та на підставі якої було
видано оскаржуване свідоцтво про право
на спадщину.

Посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, просить скасувати рішення суду
та постановити нове рішення, яким у
задоволені позову відмовити.

До початку розгляду справи, від
відповідача - ОСОБА_5, який діє у своїх
інтересах та в інтересах ОСОБА_4,
надійшла заява, в якій просить
розглядати справу без його участі,
апеляційну скаргу відхилити, а рішення
залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, заслухавши
пояснення учасників процесу, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
виходячи з наступного.

Постановляючи рішення про
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_8 у
встановлений Законом спосіб не
прийняв спадщину після смерті матері
ОСОБА_6, а свідоцтво про право на
спадщину за законом видане йому, як
особі, яка не мала права спадкувати,
оскільки не прийняла спадщину після
смерті спадкодавця.

Висновок суду відповідає нормам
матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається та це
встановлено судом, що ОСОБА_6 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року в смт. Рокитне,
Рівненської області, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_1.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, в
редакції яка діяла на час смерті
ОСОБА_6, часом відкриття спадщини
визнається день смерті спадкодавця.

У власності ОСОБА_6 знаходився житловий
будинок АДРЕСА_1 На випадок своєї
смерті вона заповітів не складала.

Відповідно ч. 2 ст. 524 ЦК України (в
редакції від 18 липня 1963 року)
спадкоємство за законом має місце, коли
і оскільки воно не змінено заповітом.

Як передбачає ч. 1 ст. 529 ЦК України (від 18
липня 1963 року) при спадкоємстві за
законом спадкоємцями першої черги є, в
рівних частках, діти (у тому числі
усиновлені), дружина і батьки
(усиновителі) померлого.

Згідно свідоцтв про народження матір'ю
ОСОБА_2 та ОСОБА_8 вказана ОСОБА_6.

Як вбачається із матеріалів спадкової
справи після смерті ОСОБА_6 спадщину
прийняв її син ОСОБА_8.

Згідно свідоцтва право на спадщину за
законом, яке видане 11 листопада 2010 року
державним нотаріусом Рокитнівської
районної державної нотаріальної
контори Рівненської області Витичак
А.М., спадкоємцем майна після смерті
ОСОБА_6, а саме житлового будинку з
надвірними будівлями в АДРЕСА_1
Рівненської області, є її син ОСОБА_8.

Згідно копії свідоцтва про смерть
ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 звернулися до нотаріальної
контори із заявами про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_8.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України (в
редакції від 18 липня 1963 року)
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину: 1) якщо він фактично вступив у
управління або володіння спадковим
майном; 2) якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини.

Як встановлено під час розгляду справи,
ОСОБА_8 було видано свідоцтво про право
на спадщину за законом на майно, яке
залишилося після смерті матері ОСОБА_6,
як спадкоємцю, який фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном.

Матеріалами спадкової справи
встановлено, що на підтвердження
прийняття спадщини, ОСОБА_8 надав у
нотаріальну контору довідку № 1615, яка
видана Рокитнівською селищною радою
Рівненської області 8 листопада 2010 року
про те, що ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, постійно проживала і
була зареєстрована в АДРЕСА_1, та разом
з нею проживав і був зареєстрований її
син ОСОБА_8 до 1997 року.

Однак, зазначені в довідці селищної
ради відомості щодо реєстрації та
проживання ОСОБА_8 суперечать вироку
Сарненського районного суду
Рівненської області, вимоги про
судимість ОСОБА_8, який був засуджений
за ч. 3 ст. 142 КК України до десяти років
позбавлення волі та з 24 березня 1991 року
по 24 березня 2001 року відбував
призначене йому покарання у Львівській
ВК № 48 (а.с. 133, 70).

Згідно будинкової книги на житловий
будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_8 був
зареєстрований у вказаному будинку з 9
вересня 1984 року по 2 лютого 1988 року, з 5
квітня 2001 року по 10 листопада 2005 року та
з 24 січня 2007 року по 31 січня 2013 року (а.с.
82-95).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
довідка селищної ради не може
вважатися належним та допустимим
доказом, оскільки відомості, які вона
містить, не відповідають фактичним
обставинам справи та беззаперечно
спростовуються вказаними вище
доказами по справі.

Інших доказів, які б підтверджували
факт прийняття ОСОБА_8 спадщини, після
смерті матері, ОСОБА_1 не надано.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України
свідоцтво про право на спадщину
визнається недійсним за рішенням суду,
якщо буде встановлено, що особа, якій
воно видане, не мала права на
спадкування, а також в інших випадках,
встановлених законом.

Факт прийняття спадщини позивачем
ОСОБА_2 шляхом фактичного вступу в
управління та володіння житловим
будинком АДРЕСА_1, підтверджений
свідками, покази яких не спростовані, а
також об'єктивно встановленими
обставинами щодо відсутності на час
смерті спадкодавця інших, спадкоємців,
які б могли фактично прийняти спадщину.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Приведені в апеляційній скарзі
твердження щодо неповного з'ясування
всіх обставин справи, які мають
значення для справи, не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки всі вони
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці
та особистого тлумачення апелянтом
норм матеріального та процесуального
права.

За таких обставин, доводи апеляційної
скарги і зміст оскаржуваного рішення
не дають підстав для висновку про те, що
судом допущено порушення норм
процесуального або неправильне
застосування норм матеріального права,
яке призвело б до неправильного
вирішення справи. Підстав для
скасування чи зміни судового рішення
немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рокитнівського районного суду
від 29 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею чинності.

Головуючий-суддя
Шимків С.С.

Судді:
Бондаренко Н.В.

Малько О.С.