Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/906/14
Головуючий у 1 інстанції: Дюженко Л.А.
Суддя-доповідач: Каракуша К.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Бєлки В.Ю.

суддів: Каракуші К.В.

Глазкової О.Г.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 25 грудня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 та
зустрічним позовом ОСОБА_3, треті особи:
Запорізька міська рада та Головне
управління Держземагента у
Запорізький області, про визначення
порядку користування земельною
ділянкою, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з вказаним позовом до ОСОБА_3, який
в ході судового розгляду уточнював.

Посилаючись на те, що йому належить
відповідно 13/20 частин, а відповідачу
належить 7/20 частин домоволодіння по
АДРЕСА_1 в м. Запоріжжі та між сторонами
не досягнуто згоди про порядок
користування закріпленою за вказаним
домоволодінням земельною ділянкою,
позивач просив суд встановити порядок
користування земельною ділянкою
згідно першого варіанту
запропонованого судовим експертом
Кобець Ю.В. (висновок №17 додаткової
судової будівельно-технічної
експертизи від 07.05.2013 року), а саме:
ОСОБА_3: виділити на 7/20 частин із
ділянки закріпленої для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
земельну ділянку S площею 345,5 кв.м.,
виділити із ділянки, закріпленої для
городництва, земельну ділянку S площею
100 кв.м., всього виділити площі 445,5 кв.м.;
ОСОБА_4: виділити на 26/40 частин із
ділянки закріпленої для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
земельну ділянку S площею 529 кв.м., S
площею 116,5 кв.м., загальною площею 645,5
кв.м., виділити із ділянки, закріпленої
для городництва, земельну ділянку S
площею 186 кв.м., всього виділити площі
831,5 кв.м.; в загальне користування
співвласників позивача та відповідача
виділити із земельної ділянки,
закріпленої для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
земельну ділянку S площею 1 кв.м., S
площею 8 кв.м., загальною площею 9 кв.м.;
стягнути з відповідача судові витрати.

У квітні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 у
якому зазанчав, що він та відповідач є
співвласниками житлового будинку за
адресою: м. Запоріжжя, АДРЕСА_1.
Відповідач отримав 7/40 частин вказаного
будинку за заповітом. Рішенням
Товариського суду 1 дільниці при
В-Хортицькій селищній раді депутатів
трудящих від 25 квітня 1966 року було
визначено порядок користування
земельною ділянкою за вказаною
адресою. До позивача перейшло право
користування земельною ділянкою в тому
ж обсязі, в якому їм володів попередній
власник вказаної частини будинку. Тому
просив суд встановити порядок
користування земельною ділянкою за
адресою: м. Запоріжжя, АДРЕСА_1 згідно
порядку, що вже встановився між
сторонами; стягнути з відповідача
судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 25 грудня 2013 року позов
ОСОБА_4 задоволено.

Встановлено порядок користування
земельною ділянкою згідно першого
варіанту визначення порядку
користування земельною ділянкою
запропонованого судовим експертом
Кобець Ю.В. (висновок №17 додаткової
судової будівельно-технічної
експертизи від 07.05.2013 року), а саме:
ОСОБА_3: виділено на 7/20 частин із
ділянки закріпленої для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
земельну ділянку S площею 345,5 кв.м.,
виділено із ділянки, закріпленої для
городництва, земельну ділянку S площею
100 кв.м., всього виділено площі 445,5 кв.м.

ОСОБА_4: виділено на 26/40 частин із
ділянки закріпленої для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
земельну ділянку S площею 529 кв.м., S
площею 116,5 кв.м., загальною площею 645,5
кв.м., виділено із ділянки, закріпленої
для городництва, земельну ділянку S
площею 186 кв.м., всього виділено площі
831,5 кв.м.

В загальне користування співвласників
позивача та відповідача виділено із
земельної ділянки, закріпленої для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, земельну ділянку S
площею 1 кв.м., S площею 8 кв.м., загальною
площею 9 кв.м.

В зустрічному позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін апеляційного провадження,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
першої інстанції залишенню без змін з
наступних підстав.

На підставі ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, та це не оспорюється
сторонами по справи, що домоволодіння,
яке розташовано по АДРЕСА_1 належить їм
на праві спільної часткової власності.
Частка ОСОБА_4 становить 13/20 (26/40) часток,
а частка ОСОБА_3 становить 7/20 (14/40)
часток, що підтверджується наявними в
матеріалах справи правовстановлюючими
документами та висновком № 17
додаткової судової
будівельно-технічної експертизи від
07.05.2013 року при складанні якої
досліджувалась інвентаризаційна
справа на житловий будинок АДРЕСА_1 у м.
Запоріжжя, інв. № 2387/3333, реєстр. № 4/419.

Згідно рішення Запорізької
міської ради № 69/190 від 23червня 2010 року
за житловими будинками, які
розташовані за адресою: м. Запоріжжя,
АДРЕСА_1 закріплено земельну ділянку
загальною площею - 1286 кв.м., з якої 1000
кв.м. для будівництва та обслуговування
житлового будинку господарських
будівель і споруд, земельна ділянка
площею 286 кв.м. - для городництва.
Встановлено зовнішні межі цієї
земельної ділянки. Згідно висновку № 17
додаткової судової
будівельно-технічної експертизи від
07.05.2013 року, також підтверджено, що
фактична площа земельної ділянки
складає - 1286 кв.м.

Не оспорюється апелянтом і сам
факт виділення у користування
власникам об'єкту нерухомого майна
земельної ділянки, оскільки в
апеляційній скарзі апелянт
посилається на рішення виконкому
Ленінської районної ради Запорізької
області за №171/2 від 27 вересня 1972 року,
яким встановлено норми
землекористування для вказаного
домоволодіння у розмірі 600 кв.м.

Основним доводом апеляційної
скарги є те, що ОСОБА_3 заперечує саме
розмір земельної ділянки, доводячи що
за домоволодінням, що належить
сторонам у справі на праві спільної
часткової власності закріплено 600 кв.м.,
а не 1286 кв.м.

Проте судова колегія вважає такий
довід не прийнятним, оскільки у
відповідності до рішення Запорізької
міської ради № 69/190 від 23.06.2010 року за
житловими будинками, які розташовані
за адресою: м. Запоріжжя, АДРЕСА_1,
закріплено земельну ділянку загальною
площею - 1286 кв.м.

Право користування земельною ділянкою
нерозривно пов'язано із правом
власності на нерухоме майно, яке
розміщено на ній, оскільки земельна
ділянка закріплена за відповідним
об'єктом нерухомого майна.

З огляду на це, враховуючи, що за
нерухомим майном, яке є спільною
частковою власністю сторін, закріплено
земельну ділянку загальною площею 1286
кв.м., то вона відповідно знаходиться у
користуванні співвласників
домоволодіння.

Суд першої інстанції правильно виходив
з того, що за змістом ст.ст.356, 358 ЦК
України, статті 88 ЗК України, зазначена
земельна ділянка має бути розподілена
між її співкористувачами та
співвласниками домоволодіння у
відповідності до їх часток у
останньому.

Під час розгляду справи судом
першої інстанції було призначено
судову будівельно-технічну експертизу.
На вирішення експерта були поставленні
питання, зокрема про визначення
можливих варіантів користування
земельною ділянкою закріпленої за
житловими будинками по АДРЕСА_1 у м.
Запоріжжя з урахуванням часток
співвласників у нерухомому майні, яке
на ній розміщено. Судовим експертом
було запропоновано 2 варіанти.

Судом першої інстанції обґрунтовано
було визначено порядок користування
згідно 1 (першого) запропонованого
варіанту, оскільки він найбільше
відповідає часткам співвласників
житлового будинку та залишає у
спільному користуванні лише земельну
ділянку в обсязі, необхідному для
обслуговування житлового будинку
кожному з них.

Твердження апелянта про те, що
оскаржуваним рішенням порушується
права власника земельної ділянки є
безпідставними.

Власник земельної ділянки в особі
Запорізької міської ради своїм
рішенням № 69/190 від 23 червня 2010 року
збільшив обсяг земельної ділянки, яка
на належній правовій підставі
перебуває у користуванні
співвласників домоволодіння, яке
розташовано на ній. Цим же рішенням
закріплено зовнішні межі земельної
ділянки. З огляду на це зазначена
земельна ділянка може перебувати та
перебуває у користуванні виключно
співвласників житлових будинків по
АДРЕСА_1, тобто сторін у справі (т.1, а.с.8).

В судовому засіданні апеляційного суду
представник Запорізької міської ради
заперечила, що оскаржуване рішення
порушує права власника земельної
ділянки, оскільки власник своїм
рішенням від 23 червня 2010 року закріпив
за домоволодінням, що належить
сторонам, земельну ділянку у розмірі 1286
кв.м., питання яким чином між сторонами
буде встановлено порядок користування
цієї земельної ділянки, представник
покладав на розсуд суду.

З матеріалів справи вбачається,
що суд правильно встановив
правовідносини, які склалися між усіма
учасниками справи, дав їм належну
правову оцінку, а також дослідив надані
сторонами докази і відповідно їх
оцінив. Суд першої інстанції
застосував вірно норми матеріального
та процесуального права та прийняв
рішення, яким спір знайшов своє належне
вирішення.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що ухвалене
судове рішення є законним і
обґрунтованим, доводи заявника
апеляційної скарги його не
спростовують у зв'язку з чим судова
колегія вважає за необхідне апеляційну
скаргу відхилити, оскаржуване рішення
суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного
суду м. Запоріжжя від 25 грудня 2013 року
по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте вона може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: