Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №274/6003/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді:
Гансецької І.А.

суддів: Микитюк О.Ю.,

Товянської О.В.

при
секретарі: Гуковій О.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Житомирі справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
Бердичівської міської ради, управління
Держземагенства у Бердичівському
районі про визнання права на
приватизацію земельної ділянки без
погодження меж із суміжними
землекористувачами

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Бердичівського міськрайонного
суду Житомирської області від 14
березня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року позивач звернувся до
суду з даним позовом. В обгрунтування
позовних вимог зазначив, що є власником
житлового будинку АДРЕСА_1. Рішенням
виконавчого комітету Бердичівської
міської ради Житомирської області від
23.09.1997 року йому у власність було
передано земельну ділянку площею 550,00
кв.м. Відповідачі, які є власниками
суміжних земельних ділянок,
відмовилися підписувати акт
погодження меж земельної ділянки, чим
позбавляють його права приватизувати
виділену йому земельну ділянку. З
урахуванням уточнених позовних вимог
просив визнати неправомірною та
безпідставною відмову відповідачів
підписати акт погодження земельної
ділянки; визнати за ним право на
приватизацію земельної ділянки без
підписів відповідачів; визнати межі та
встановити порядок користування
суміжними земельними ділянками згідно
загального плану, виготовленого
землевпорядною оганізацією
Житомирської регіональної філії ДП
„Центр ДЗК" від квітня 2013 року; визнати
недійсними рішення Бердичівської
міської ради від 24.10.2011 року та від
21.05.2013 року і зобов'язати Бердичівську
міську раду та управління Держкомзему
у Бердичівському районі погодити межі
земельної ділянки, виготовити та
видати йому державний акт на право
власності на земельну ділянку за
адресою м.Бердичів, вул Червона,62.

Під час розгляду справи судом замінено
відповідача - управління Держкомзему у
Бердичівському районі на належного -
управління Держземагенства у
Бердичівському районі.

Рішенням Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 14 березня 2014 року ОСОБА_2
відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати дане рішення суду та
ухвалити нове про задоволення позовних
вимог. Посилається на порушення судом
норм матеріального і процесуального
права. Зазначає, що висновки суду не
відповідають фактичним обставинам
справи.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 303 ЦПК України, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач є власником будинку АДРЕСА_1 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину. Рішенням виконавчого
комітету Бердичівської міської ради
Житомирської області №537 від 23.09.1997
року йому у власність було передано
земельну ділянку площею 550,00 кв.м. за
адресою АДРЕСА_1. Відповідно до
генерального плану присадибної
ділянки від 21.10.1996 року загальна площа
земельної ділянки, частина якої була
виділена позивачу, складає 1100,00 кв.м. На
спільній земельній ділянці
знаходиться два будинки під АДРЕСА_1 з
господарськими будівлями та спорудами.
При виготовленні технічної
документації із землеустрою з метою
виготовлення документів, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку, ДП „Центр ДЗК"
проведено кадастрову зйомку
присадибної ділянки та виконано план
розподілу, який не влаштовує власника
будинку НОМЕР_1 ОСОБА_3

Відповідно до статті 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відмовляючи позивачу у задоволенні
позову, суд першої інстанції
обгрунтовано послався на вимоги
Інструкції про порядок складання,
видачі, реєстрації і зберігання
державних актів на право власності на
земельну ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою та
договорів оренди землі, затвердженої
наказом Державного комітету із
земельних ресурсів від 04.05.99р. №43, ( яка
втратила чинність відповідно до наказу
Міністерства аграрної політики та
продовольства України від 03.07.2013 №404,
але була чинною на час звернення
відповідача до комісії виконкому
Бердичівської міської ради з питання
погодження меж земельної ділянки),
встановлено процедуру виготовлення та
видачі державних актів на право
власності на земельні ділянки. Так,
технічна документація зі складання
державного акта на право власності на
земельну ділянку не містить вимог
погодження меж земельної ділянки із
суміжними власниками землі та
землекористувачами. Оскільки
законодавчо позивач має право на
отримання державного акту на право
приватної власності на землю без
погодження меж земельної ділянки з
іншими власниками земельних ділянок та
землекористувачами при відсутності
спору з органом, який наділений правом
видавати державні акти, його вимоги
щодо неправомірності відмови
відповідачів у підписанні акту
погодження меж земельної ділянки та
визнання за ним права на приватизацію
земельної ділянки - є безпідставними.

Разом з тим, наданий позивачем суду
загальний план встановлення меж
земельних ділянок за адресою
м.Бердичів,вул.Червона,60 та
вул.Червона,62, виготовлений
землевпорядною оганізацією
Житомирської регіональної філії ДП
„Центр ДЗК" у квітні 2013 року не є
достатньою підставою для встановлення
порядку користування суміжними
земельними ділянками, оскільки
відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
пояснила, що даний план не відповідає
фактичному користуванню земельними
ділянками і вона не згодна з
визначенням такого порядку
користування.

Крім зазначеного, у п. 19 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
16.04.2004 року №7 "Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ" роз'яснено, що у справах за
позовом учасників спільної власності
на землю про встановлення порядку
володіння й користування спільною
земельною ділянкою, на якій
розташовані належні їм житлові
будинки, господарські будівлі і
споруди, суд з'ясовує і враховує
можливість нормального користування
будинком і здійснення догляду за ним,
розташування господарських будівель,
споруд, необхідність зведення
будівель, розташування плодово-ягідних
насаджень співвласників, можливість
проходу з вулиці на подвір'я тощо.
Враховуються також вимоги санітарних
правил і правил протипожежної безпеки.

Врахування всіх зазначених вимог
потребують спеціальних знань у
відповідних галузях.

За змістом положень ст. ст. 143, 144 ЦПК
України для з'ясування обставин, що
мають значення для справи і потребують
спеціальних знань у галузі науки,
мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд
призначає експертизу за заявою осіб,
які беруть участь у справі і експертиза
призначається ухвалою суду.

Суд апеляційної інстанції роз'яснив
представнику позивача в судовому
засіданні його право заявити
клопотання про призначення судової
експертизи для визначення варіантів
користування суміжними земельними
ділянками, однак представник
відповідача не виявив бажання заявляти
таке клопотання, що унеможливлює
вирішення судом питання щодо
встановлення порядку користування
земельними ділянками між сторонами у
справі.

Безпідставними є позовні вимоги про
визнання недійсними рішень
Бердичівської міської ради від 24.10.2011
року та від 21.05.2013 року, оскільки під
рішеннями міської ради позивач має на
увазі витяги з акту розгляду заяв
громадян по питанням земельних
відносин (а.с.17-18), які не є обов'язковими
для виконання, носять рекомендаційний
характер і не створюють правових
наслідків.

Також не підлягають до задоволення
позовні вимоги щодо виготовлення та
видачі державного акту на право
власності на земельну ділянку з огляду
на те, що з 01.01.2013 року право власності
на земельну ділянку посвідчується не
державним актом, а свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно відповідно
до вимог ст.18 Закону України „Про
державну реєстрацію речових прав та їх
обтяжень".

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

Приймаючи до уваги викладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення ухвалено з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 315, 317, 319,
324, 325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бердичівського міськрайонного
суду Житомирської області від 14
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий: Судді: