У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014 року Жовтневий районний
суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді
Демидової С.О.

при секретарі
Пєронкові М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на
дії Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції,
заінтересована особа публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «Приват Банк» -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на
дії Жовтневого ВДВС
Дніпропетровського МУЮ. В
обґрунтування своєї скарги заявник
посилається на те, що 06 листопада 2013
року Жовтневим ВДВС відкрито
виконавче провадження з примусового
виконання рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 19
березня 2013 року. 10 грудня 2013 року
ОСОБА_1 звернувся із запитом до
виконавчої служби стосовно виконання
рішення суду. 31 грудня 2013 року на його
адресу надійшла відповідь від 25 грудня
2013 року про стягнення з ПАТ КБ «Приват
Банк» на його користь 1 537,36 грн. Згодом 10
січня 2014 року на адресу начальника
Жовтневого відділу ДВС
Дніпропетровського МУЮ
Дніпропетровської області ним було
направлено скаргу, відповідь на яку
було отримано лише 22 лютого 2014 року, а
відправлено 15 лютого 2014 року. Заявник
вважає незаконною бездіяльність
державного виконавця під час
здійснення виконавчого провадження з
примусового виконання рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 19 березня 2013 року, та
незаконною бездіяльність начальника
Жовтневого ВДВС Дніпропетровського
МУЮ Дніпропетровської області
стосовно надання відповіді на його
запит та скаргу.

В судове засіданні ОСОБА_1 не з*явився,
про день, час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, надав
заяву про слухання справи за його
відсутності, скаргу просив
задовольнити.

Представник Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції в судове засідання
не з*явився про день, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, причини неявки суду не
повідомив.

Представник ПАТ КБ «Приват Банк» в
судове засідання не з*явився, надав
заяву про розгляд справи за
відсутності їх представника.

Відповідно ст. 197 ч. 2 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи в разі
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає скаргу ОСОБА_1 не обґрунтованою
та такою, що не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до статті 383 ЦПК України,
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця
чи іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу,
порушено їх права чи свободи.

Статтею 384 ЦПК України визначено, що
скаргу може бути подано до суду
безпосередньо або після оскарження
рішення, дії або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби до начальника відповідного
відділу державної виконавчої служби.
Скарга подається до суду, який видав
виконавчий документ. Про подання
скарги суд повідомляє відповідний
відділ державної виконавчої служби
не пізніше наступного дня після
прийняття її судом.

За приписами ст. 387 ЦПК України, за
результатами розгляду скарги суд
постановляє ухвалу. У разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії
чи бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби і права чи свободи
заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

Судом встановлено, що 17 грудня 2012 року
рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська відмовлено в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про
визнання бездіяльності ПАТ КБ
«ПриватБанк» незаконною. 19 березня 2013
року рішення Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська - скасовано та
стягнено з ПАТ КБ «ПриватБанк» на
користь ОСОБА_1 1 331 грн. 17 коп. та судові
витрати по справі в розмірі 206 грн. 19
коп.

06 листопада 2013 року державним
виконавцем Жовтневого ВДВС
Дніпропетровського МУЮ винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження та надано боржнику строк
до 13 листопада 2013 року добровільно
виконати рішення суду.

07 листопада 2013 року постанову про
відкриття виконавчого провадження
було отримано ПАТ КБ «ПриватБанк». 21
листопада 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
виконало рішення суду та перерахувало
належні ОСОБА_1 грошові кошти.

10 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
Жовтневого ВДВС Дніпропетровського
МУЮ з запитом стосовно виконання
рішення суду про стягнення грошових
коштів з ПАТ КБ «Приват Банк » на його
корить.

25 грудня 2013 року начальником
Жовтневого ВДВС Дніпропетровського
МУЮ ОСОБА_1 надано відповідь на від 10
грудня 2013 року, який був отримано
виконавчою службою 18 грудня 2013 року,
тобто на протязі 10 днів.

13 лютого 2014 року начальником
Жовтневого ВДВС Дніпропетровського
МУЮ надано відповідь на скаргу ОСОБА_1
від 09 січня 2014 року яка надійшла до
виконавчої служби 14 січня 2014 року.

Статтею 1 Закону України «Про державну
виконавчу службу» від 24.03.1998 року №
202/98-ВР встановлено, що Державна
виконавча служба входить до системи
органів Міністерства юстиції України
і здійснює виконання рішень судів,
третейських судів та інших органів, а
також посадових осіб (далі - рішень)
відповідно до законів України.
Завданням державної виконавчої
служби є своєчасне, повне і
неупереджене примусове виконання
рішень, передбачених законом.

Статтею 2 вказаного Закону, передбачено
правову основу діяльності державної
виконавчої служби, відповідно до якої,
правова основа діяльності державної
виконавчої служби становить
Конституція України, цей Закон, інші
закони та нормативно-правові акти, що
прийняті на їх виконання.

Вимогами ст.19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади,
їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання
рішень судів визначає Закон України
«Про виконавче провадження» (в
редакції Закону, який діяв на час
проведення спірних виконавчих дій) від
21.04.1999 року № 606-ХІУ, «Інструкцією про
проведення виконавчих дій»,
затвердженої Наказом Мінюсту № 115/5 від
22.09.2003року в редакції наказу №40/5
від 21.04.2005 року та інші
нормативно-правові акти.

Статтею 2 вказаного Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.
Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України "Про державну виконавчу
службу".

Державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. (ст. 6 вказаного Закону).

У відповідності до ст. 17 Закону України
«Про виконавче провадження», примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом. Відповідно до
цього Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою
виконавчі документи якими серед іншого
є - виконавчі листи.

Частина 3 Стаття 82 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачає, що
скарга на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця
подається начальнику відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець. Рішення, дії
чи бездіяльність начальника відділу
можуть бути оскаржені до
вищестоящого органу державної
виконавчої служби. Департамент
державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України
розглядає виключно скарги на рішення,
дії чи бездіяльність начальників
управлінь державної виконавчої служби
Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головних
управлінь юстиції в областях,
містах Києві та Севастополі.

Відповідно ч. 8 ст. 82 Закону України
«Про виконавче провадження» скарга,
подана у виконавчому провадженні
начальнику відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, розглядається у
десятиденний строк з дня її
надходження. За результатами розгляду
скарги начальник відділу виносить
постанову

про її задоволення чи відмову, яка в
десятиденний строк може бути оскаржена
до вищестоящого органу державної
виконавчої служби або до суду. Скарга,
подана без додержання вимог,
викладених у частині шостій цієї
статті, розглядається начальником
відділу в порядку, встановленому
Законом України «Про звернення
громадя».

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємозв'язок
доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладені обставини,
оцінюючи всі письмові докази в їх
сукупності, суд вважає, що доводи
ОСОБА_1 є безпідставними та
необґрунтованими.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 208-210, 387, 388 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена через
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська до апеляційного суду
Дніпропетровської області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
п'яти днів з дня її проголошення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення ухвали, можуть подати
апеляційну скаргу протягом п'яти днів з
дня отримання її копії.

Суддя
С.О. Демидова