У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Кафідової О.В.,
суддів: Висоцької В.С.,
Коротуна В.М., Попович
О.В., Ступак О.В., розглянувши в
судовому засіданні цивільну справу за
позовом прокурора Ленінського району
м. Севастополя в інтересах держави в
особі Севастопольської міської ради до
ОСОБА_1, третя особа на стороні
відповідача без самостійних вимог -
Обслуговуючий кооператив
«Житлово-будівельне товариство
індивідуальних забудовників
«Верджиния», про визнання недійсним
державного акта, витребування
земельної ділянки з незаконного
володіння, за касаційною скаргою
Обслуговуючого кооперативу
«Житлово-будівельне товариство
індивідуальних забудовників
«Верджиния» на рішення апеляційного
суду м. Севастополя від 03 жовтня 2013
року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2010 року прокурор Ленінського
району м. Севастополя в інтересах
держави в особі Севастопольської
міської ради звернувся до суду з даним
позовом, зазначивши в його
обґрунтування, що розпорядженням
Голови Севастопольської міської
державної адміністрації від 06 квітня
2010 року № 1080-р затверджено проект
землеустрою Обслуговуючого
кооперативу «Житлово-будівельне
товариство індивідуальних
забудовників «Верджиния» (далі - ОК
«ЖБТІЗ «Верджиния») з відводу
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування кварталу
індивідуальних житлових будинків та
господарських будівель у районі
АДРЕСА_1. На підставі зазначеного
розпорядження 06 квітня 2010 року
відповідачу був виданий державний акт
на право власності на вищевказану
земельну ділянку. Рішення щодо
передачі відповідачу земельної
ділянки, на яку виданий державний акт,
зазначеним розпорядженням не
приймалося та заяв з цих питань ОСОБА_1
до Севастопольської міської державної
адміністрації не подавав, у зв'язку з
чим прокурор вважає, що відповідач
незаконно набув право власності на
спірну земельну ділянку. Крім того,
зазначає, що вищевказане розпорядження
було скасовано розпорядженням голови
Севастопольської міської державної
адміністрації від 05 серпня 2010 року №
1672-р на підставі протесту прокурора м.
Севастополя.

Вказує, що ОСОБА_1 у встановленому
земельним законодавством України
порядку із заявами про передачу
земельної ділянки у власність, про
надання згоди на розробку проекту
відведення на земельну ділянку не
звертався, проектно-технічну
документацію не розробляв та на
розгляд Севастопольської міської ради
не надавав, рішень щодо передачі у
власність відповідачу спірної
земельної ділянки не приймалося, у
зв'язку з чим остання вибула з
державної власності всупереч чинному
земельному законодавству та волі
держави в особі уповноваженого на те
органу.

Рішенням Гагарінського районного суду
м. Севастополя від 25 грудня 2012 року в
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м.
Севастополя від 03 жовтня 2013 року
рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове, яким позов
задоволено повністю.

Визнано недійсним державний акт серії
ЯИ № 078443 на право власності на земельну
ділянку площею 0,0900 га, розташовану у
АДРЕСА_1, кадастровий номер
:01:003:0184, виданий ОСОБА_1 Головним
управлінням Держкомзему у м.
Севастополі, зареєстрований у Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 68.

Витребувано на користь держави в особі
Севастопольської міської ради з
незаконного володіння ОСОБА_1 земельну
ділянку площею 0,0900 га, розташовану по
АДРЕСА_1 кадастровий номер :01:003:0184.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОК
«ЖБТІЗ «Верджиния» - Водолазкин
В.А., мотивуючи свою вимогу порушенням
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення апеляційного суду м.
Севастополя від 03 жовтня 2013 року,
рішення суду першої інстанції залишити
в силі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що відповідно до
державного акта на право власності на
земельну ділянку серії ЯИ № 078443,
виданого Державним підприємством
«Центр державного земельного
кадастру» 06 квітня 2010 року на
підставі розпорядження
Севастопольської міської державної
адміністрації від 06 квітня 2010 року №
1080-р, ОСОБА_1 є власником земельної
ділянки з цільовим призначенням для
індивідуального дачного будівництва,
площею 0,0900 га, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

Розпорядженням Севастопольської
міської державної адміністрації від 06
квітня 2010 року № 1080-р «Про затвердження
проекту землеустрою ОК «ЖБТІЗ
«Верджиния» по відводу земельної
ділянки зі встановленням меж в натурі
(на місцевості) для будівництва та
обслуговування кварталу
індивідуальних житлових будинків та
господарських будівель у районі
АДРЕСА_1» було затверджено проект
землеустрою з відведення земельних
ділянок загальною площею 4,0 га для
будівництва та обслуговування
кварталу індивідуальних житлових
будинків та господарських будівель в
районі АДРЕСА_1. У власність ОК «ЖБТІЗ
«Верджиния» передана земельна ділянка,
площею 4,0 га, розташована по АДРЕСА_1 в м.
Севастополі. У додатку до
розпорядження від 06 квітня 2010 року №
1080-р зазначений список громадян -
членів ОК «ЖБТІЗ «Верджиния».

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що обраний прокурором спосіб
захисту порушеного права, а саме
визнання державного акта недійсним з
підстав, передбачених ст. ст. 203, 215 ЦК
України, не ґрунтується на вимогах
закону і порушень з боку відповідача
при отриманні оскаржуваного
державного акта не встановлено, а також
прокурором не надано доказів про
надання Севастопольській міській раді
повноважень щодо розпорядження
земельною ділянкою.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позовні
вимоги, апеляційний суд виходив з того,
що спірна земельна ділянка вибула із
власності держави без відповідної
правової підстави.

Проте з таким висновком суду
апеляційної інстанції погодитись не
можна.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного
кодексу України власник земельної
ділянки може вимагати усунення
будь-яких порушень його прав на землю.

Згідно зі ст. 387 ЦК України власник має
право витребувати своє майно від особи,
яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Згідно з вимогами абз. 1 п. 12 розділу X
«Перехідні положення» 3емельного
кодексу України до розмежування земель
державної та комунальної власності
повноваження щодо розпорядження
землями (крім земель, переданих у
приватну власність, та земель,
зазначених в абзацах другому та
четвертому цього пункту) в межах
населених пунктів здійснюють
відповідні сільські, селищні, міські
ради з урахуванням вимог абзацу
третього цього пункту, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

У разі видання органом виконавчої
влади або органом місцевого
самоврядування акта, яким порушуються
права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження
належною їй земельною ділянкою, такий
акт визнається недійсним (ст. 155 ЗК
України).

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для будівництва
і обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки) у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні
матеріали, на яких зазначено бажане
місце розташування земельної ділянки.
Уповноважена установа розглядає
клопотання у місячний строк і надає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
особами, які мають відповідні дозволи
(ліцензії) на виконання цих видів робіт,
у строки, що обумовлюються угодою
сторін. Розроблений проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
подається Комісії з розгляду питань,
пов'язаних з погодженням документації
із землеустрою.

Районна, Київська чи Севастопольська
міська державна адміністрація або
сільська, селищна, міська рада у
двотижневий строк з дня отримання
погодженого проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки приймає
рішення про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки та надання її у власність.

З матеріалів справи вбачається, що
розпорядженням Севастопольської
міської державної адміністрації від 06
квітня 2010 року № 1080-р (а.с. 119) передано у
власність громадянам України - членам
ОК «ЖБТІЗ «Верджиния» земельну
ділянку, загальною площею 4,0 га,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1,
для будівництва та обслуговування
індивідуальних житлових будинків та
господарських будівель.

Згідно з пунктом 4 зазначеного
розпорядження Головне управління
Держкомзему України в м. Севастополі
зобов'язане забезпечити оформлення та
державну реєстрацію державних актів на
право приватної власності на земельні
ділянки, надані громадянам України -
членам ОК «ЖБТІЗ «Верджиния» для
будівництва та обслуговування
індивідуальних житлових будинків та
господарських будівель, розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, у встановленому
законом порядку.

На підставі вказаного розпорядження
ОСОБА_1 видано державний акт серії ЯИ №
078443 на право власності на земельну
ділянку площею 0,0900 га, розташовану в
АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 125, ч. 1 ст. 126 ЗК України
право власності на земельну ділянку
виникає з моменту державної реєстрації
цього права. Право власності на
земельну ділянку посвідчується
державним актом.

Згідно з положеннями ст. 152 ЗК України
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
шляхом: а) визнання прав; б) відновлення
стану земельної ділянки, який існував
до порушення прав, і запобігання
вчиненню дій, що порушують права або
створюють небезпеку порушення прав; в)
визнання угоди недійсною; г) визнання
недійсними рішення органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування; ґ) відшкодування
заподіяних збитків; д) застосування
інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до приписів ст. 16 ЦК України
способами захисту цивільного права
може бути визнання правочину
недійсним, припинення правовідношення,
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Статтею 155 ЗК України передбачено, що у
разі видання органом виконавчої влади
або органом місцевого самоврядування
акта, яким порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним, а збитки, завдані власникам
земельних ділянок внаслідок видання
зазначених актів, підлягають
відшкодуванню в повному обсязі
органом, який видав акт.

Суд апеляційної інстанції,
задовольняючи позовні вимоги, не
звернув уваги на те, що прокурор не
оспорював підстави видачі державного
акта на право власності на земельну
ділянку, а обмежився лише доводами про
те, що рішення про надання земельної
ділянки у власність безпосередньо
відповідачу прийнято Севастопольською
міською державною адміністрацією без
належних повноважень та з порушенням
вимог земельного законодавства.
Рішення, як підстава набуття
відповідачем права власності на
земельну ділянку, адміністрацією за
протестом прокуратури м. Севастополя
скасовано, що, на його думку, є
підставою для визнання державного акта
на право власності на земельну ділянку
недійсним та витребування спірної
земельної ділянки відповідно до ст. 387
ЦК України.

При цьому апеляційний суд не надав
належної оцінки тому, що постановою
окружного адміністративного суду м.
Севастополя від 09 лютого 2011 року, яка
залишена без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 12 квітня 2011
року, розпорядження Севастопольської
міської державної адміністрації від 05
серпня 2010 року № 1672-р «Про скасування
розпорядження Голови міської
державної адміністрації від 06 квітня
2010 року № 1080-р» визнано протиправним та
скасовано.

Таким чином, державний акт про право
власності на землю є
правовстановлюючим документом, який
виданий ОСОБА_1 на підставі
розпорядження Севастопольської
міської державної адміністрації №
1080-р, тобто вимога про скасування
останнього є похідною і залежить від
доведеності незаконності
розпорядження органу, на підставі
якого він виданий.

Отже, апеляційний суд дійшов
передчасного висновку для визнання
державного акту недійсним, не
з'ясувавши при цьому правомірність
видачі розпорядженням
Севастопольської міської державної
адміністрації від 06 квітня 2010 року
№ 1080-р, на підставі якого ОСОБА_1
виданий державний акт про право
власності на землю, не перевірив, чи
набрали вищезазначені постанова
окружного адміністративного суду м.
Севастополя від 09 лютого 2011 року та
ухвала Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 12 квітня 2011
року законної сили.

Згідно з вимогами ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
задовольняючи позовні вимоги, на
зазначені обставини не звернув уваги,
не встановив фактичні обставини, які
мають значення для правильного
вирішення справи, а тому судове рішення
не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності й обґрунтованості,
зазначені вище порушення призвели до
неправильного вирішення спору, що в
силу ст. 338 ЦПК України є підставою для
його скасування із передачею справи на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Обслуговуючого
кооперативу «Житлово-будівельне
товариство індивідуальних
забудовників «Верджиния» задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду м.
Севастополя від 03 жовтня 2013 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Головуючий
О.В.
Кафідова

Судді:

В.С. Висоцька

В.М. Коротун

О.В. Попович

О.В. Ступак