Справа № 509/568/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року Овідіопольський
районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Бичковського Є.Л.

при секретарі Ауловій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення та
усунення перешкод у користуванні
житлом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з
вказаним позовом, посилаючись на те, що
відповідачка є її донькою та вони разом
побудували житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1. Право власності на
цей будинок зареєстровано за
відповідачкою, а вона до цього будинку
вселилася за згодою відповідачки як
член її сім'ї. У цьому будинку вона
проживала до серпня 2013 року, коли
відповідачка самовільно її виселила.

Позивачка просить суд вселити її
у кімнату житлового будинку АДРЕСА_1 та
зобов'язати відповідачку не
перешкоджати їй у користуванні
кімнатою та місцями загального
користування.

У судовому засіданні позивачка та
її представник позов підтримали.

Представник відповідачки у
судовому засіданні позов не визнав та
проти його задоволення заперечував,
посилаючись на те, що за згодою
відповідачки, яка постійно проживає у
Румунії, позивачка дійсно проживала у
житловому будинку до серпня 2013 року,
але останній час не забезпечувала
належний господарський догляд за ним.
Наприкінці літку 2013 року відповідачка
здала житловий будинок у найм ОСОБА_3, а
позивачка може бути забезпечена житлом
іншими її дітьми.

Вислухавши пояснення позивачки,
представників сторін та показання
свідка ОСОБА_4, дослідивши матеріали
справи суд вважає, що цей позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з ст.150 ЖК України
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на
свій розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші
не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України
члени сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

Згідно з ч.4 ст.9 ЖК України ніхто
не може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

Ст.157 ЖК України передбачає, що
членів сім'ї власника жилого будинку
(квартири) може бути виселено у
випадках, передбачених частиною першою
ст.116 цього Кодексу. Виселення
провадиться у судовому порядку без
надання іншого жилого приміщення.

У судовому засіданні встановлено,
що на підставі свідоцтва про право
власності від 09 квітня 2009 року
відповідачка ОСОБА_2 є власником
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1,
та таке її право власності
зареєстровано Овідіопольським РБТІ
(а.с.8).

Позивачка за адресою: АДРЕСА_1,
зареєстрована з 15 липня 2009 року.

Згідно з показаннями свідка
ОСОБА_4 позивачка, яка є його колишньою
дружиною, проживала у житловому
будинку АДРЕСА_1 до кінця літа 2013 року
та у цей період суперечок щодо
користування житлом між сторонами не
виникало. Але потім відповідачка
вивезла речі матері з будинку та
вселила до нього інших осіб. В нинішній
час позивачка у цьому житловому
будинку не проживає.

Обставина щодо вселення та
проживання позивачки у житловому
будинку до серпня 2013 року за згодою
власника житла - відповідачки ОСОБА_2
визнана у судовому засіданні
представником відповідачки.

Таким чином, позивачка дійсно за
згодою відповідачки вселилась у
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1,
набула право користування цим житлом
та проживала у ньому до серпня 2013 року.
Виселення позивачки у судовому порядку
не проводилось.

Суд критично оцінює заперечення
представника відповідачки проти
задоволення позову, оскільки вони не
засновані на законі та не спростовують
висновків суду щодо набуття позивачкою
права користування спірним житлом.
Таке право користування позивачка не
втратила та в нинішній час це право
позивачки підлягає судовому захисту
шляхом її вселення у спірне житло.

Решта позовних вимог задоволенню
не підлягає, оскільки стороною
позивача не надано доказів, що при
вселенні позивачки у спірне житло між
сторонами було встановлено певний
порядок користування приміщеннями
житлового будинку та право
користування позивачки обмежується
тільки окремою кімнатою та місцями
загального користування житлового
будинку.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 9, 150, 156 , 157 ЖК
України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_1 до житлового
будинку АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Одеської області
через Овідіопольський районний суд
Одеської області протягом 10 днів з дня
його проголошення.

Суддя
Є.Л.Бичковський