У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Мазур Л.М., Писаної
Т.О.,

Нагорняка В.А.,
Юровської Г.В.

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, треті особи: служба у справах
дітей виконавчого комітету
Коростенської міської ради, відділ
державної виконавчої служби
Коростенського міського управління
юстиції, про усунення перешкод у
користуванні власністю, за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення
Коростенського міськрайонного суду
Житомирської області від 05 листопада
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Житомирської області від 14 січня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
треті особи: служба у справах дітей
виконавчого комітету Коростенської
міської ради, відділ державної
виконавчої служби Коростенського
міського управління юстиції, про
усунення перешкод у користуванні
власністю.

Позивач посилався на те, що він та
його мати - ОСОБА_6 були власниками по 1/2
частини квартири АДРЕСА_1. 08 листопада
2012 року мати подарувала йому свою 1/2
частини вказаної квартири. Рішенням
апеляційного суду Житомирської
області від 06 березня 2012 року ОСОБА_4 та
її малолітню дочку ОСОБА_7 виселено з
квартири АДРЕСА_2 у раніше займане ними
жиле приміщення - квартиру АДРЕСА_1.
Оскільки він є одноособовим власником
квартири АДРЕСА_1, позивач просив
визнати відповідачів ОСОБА_4 та її
малолітню дочку ОСОБА_7 такими, що не
мають права користування та проживання
у спірній квартирі, зобов'язавши їх не
порушувати його право володіння та
користування майном.

Рішенням Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 05 листопада 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Житомирської
області від 14 січня 2014 року, у
задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

Обговоривши доводи касаційної
скарги, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що квартира
АДРЕСА_1 згідно зі свідоцтвом про право
власності на житло від 21 грудня 1998 року
№ 6609 належала позивачу ОСОБА_3 та його
матері ОСОБА_6 на праві спільної
часткової власності по 1/2 частини
кожному.

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 06 березня
2012 року виселено ОСОБА_4 разом із
неповнолітньою дитиною ОСОБА_7 з
квартири АДРЕСА_2 у раніше займане ними
жиле приміщення - квартиру АДРЕСА_1.

Згідно з договором дарування частки
квартири від 08 листопада 2012 року,
посвідченим приватним нотаріусом
Коростенського міського нотаріального
округу та зареєстрованим у реєстрі за
№ 5197, ОСОБА_6 подарувала належну їй на
праві власності 1/2 частки квартири
АДРЕСА_1 ОСОБА_3

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що позивач не надав доказів на
обґрунтування позовних вимог.

Залишаючи без змін рішення суду
першої інстанції, апеляційний суд
виходив з того, що на час укладення
договору дарування спірної квартири
вступило в законну силу рішення
апеляційного суду Житомирської
області від 06 березня 2012 року про
вселення відповідачів до квартири
АДРЕСА_1, а тому дійшов висновку про те,
що права позивача не порушені і не
підлягають захисту в порядку ч. 2 ст. 386
ЦК України.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 386 ЦК України
власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Виходячи з наведеного, при
перевірці обґрунтованості вимог,
заявлених в порядку передбаченому
нормою ч. 2 ст. 386 ЦК України, доведенню
підлягає, зокрема, наявність у власника
підстав передбачати можливість
порушення свого права власності іншою
особою у майбутньому.

Вирішуючи спір, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
апеляційний суд, правильно виходив з
того, що на час укладення договору
дарування спірної квартири набуло
чинності рішення апеляційного суду
Житомирської області від 06 березня 2012
року про вселення відповідачів у
квартиру АДРЕСА_1, а тому дійшов
правильного висновку про те, що права
позивача не порушені і не підлягають
захисту в порядку ч. 2 ст. 386 ЦК України.

З урахуванням вказаних норм колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ не знаходить
підстав для задоволення касаційної
скарги та вважає, що судові рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи касаційної скарги про
неправильне застосування норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права безпідставні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 05 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Житомирської
області від 14 січня 2014 року залишити
без змін

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А. Макарчук

Судді:
Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана

Г.В. Юровська

3

Справа № 6-5915св14

Головуючий у першій інстанції:
Ольшевська Н.В.

Доповідач: Нагорняк В.А.