Справа № 551/268/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2014 року Шишацький
районний суд Полтавської області в
складі:

головуючого - судді Сиволапа Д.С.

при секретарі - Кулинченко О.А.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача -
ОСОБА_2,

третьої особи - приватного
нотаріуса ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду селища Шишаки
Полтавської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору - приватний нотаріус
Шишацького районного нотаріального
округу Полтавської області ОСОБА_3, про
визнання договору дарування земельної
ділянки удаваною угодою,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору - приватний нотаріус
Шишацького районного нотаріального
округу Полтавської області ОСОБА_3, про
визнання договору дарування земельної
ділянки від 04 серпня 2004 року,
укладеного між ОСОБА_5 та колишнім
чоловіком позивача ОСОБА_1 удаваним
правочином, який є фактично договором
купівлі-продажу між вказаними
сторонами.

В обґрунтування позивних вимог
повідомила, що в серпні 2004 року в період
шлюбу між позивачем ОСОБА_1 та
відповідачем ОСОБА_4 за спільні кошти
на підставі договору купівлі-продажу
житлового будинку набуто нерухоме
майно - житловий будинок з
господарськими будівлями та земельна
ділянка для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських споруд та ведення
особистого селянського господарства
загальною площею 0,58га, що знаходиться
по АДРЕСА_1.

З метою визнання за собою права
власності на частку в спільному майні
подружжя позивач звернулась із
відповідним позовом до Шишацького
районного суду. Із наданих
відповідачем документів позивачу
стало відомо, що право власності на
спірний житловий будинок з
господарськими будівлями перейшло до
ОСОБА_4 на підставі договору
купівлі-продажу житлового будинку між
продавцем ОСОБА_5 та покупцем ОСОБА_4,
посвідченого приватним нотаріусом
Шишацького районного нотаріального
округу ОСОБА_3 04 серпня 2004 року, за
реєстровим № 1367, а право на земельну
ділянку на якій розташований будинок
та господарські будівлі - на підставі
договору дарування земельної ділянки
між дарувальником ОСОБА_5 та
обдарованим ОСОБА_4 посвідченого того ж
дня тим самим нотаріусом, за реєстровим
номером 1369.

Враховуючи те, що вказані правочини
посвідчені в один і той самий день,
одним і тим самим нотаріусом, в п 1.2.
договору купівлі продажу є посилання
на те, що земельна ділянка на
розташований розташований житловий
будинок також відчужується, сторони
вказаних договорів дійшли згоди щодо
ціни домоволодіння та земельної
ділянки та порядку майнових
розрахунків, позивач вважає договір
дарування земельної ділянки удаваною
угодою, вчиненою з метою приховування
договору-купівлі продажу вказаної
земельної ділянки.

В зв'язку з цим, посилаючись на вимоги
ст. 235 ЦК України, ст.ст. 3,15,118,199 ЦПК
України позивач просить визнати
договір дарування земельної ділянки
укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 та
посвідчений приватним нотаріусом
Шишацького районного нотаріального
округу Полтавської області 04 серпня 2004
року, за реєстровим номером 1369,
удаваною угодою та визнати вказаний
правочин договором купівлі-продажу між
тими самими сторонами 04 серпня 2004 року.

В судовому засіданні позивач та її
представник - адвокат ОСОБА_2 позовні
вимоги підтримали з підстав зазначених
у позовній заяві просили їх
задовольнити в повному обсязі.
Відповідаючи на запитання учасників та
головуючого позивач зазначила, що з 2001
року перебувала з відповідачем у шлюбі.
В грудні 2013 року ним стало відомо про
продаж ОСОБА_5 успадкованого нею
житлового будинку з господарськими
будівлями та прилеглою ділянкою, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 за 5000
грн. Враховуючи те, що подружжя не мало
свого житла та проживало разом з
бабусею відповідача, ними було
прийнято спільне рішення про придбання
вказаного домоволодіння. При цьому
позивач зазначає, що не приймала участі
у нотаріальному оформленні документів,
оскільки перебувала на останніх
місяцях вагітності, народивши дитину в
ІНФОРМАЦІЯ_1. Різницю у часі з моменту
досягнення домовленості з продавцем
ОСОБА_5 в грудні 2003 року та фактичним
оформленням відповідної угоди про
продаж будинку в серпні 2004 року пояснює
тим, що у продавця не були
переоформлені належним чином
документи на успадковане нею вказане
нерухоме майно. Зазначає, що частину
ціни будинку у сумі 500 грн. було надано
продавцю відразу з метою оформлення
нею відповідних документів. Наголошує
на тому, що невід'ємною частиною
досягнутої домовленості щодо продажу
вказаного домоволодіння був
одночасний продаж земельної ділянки,
на якому воно знаходиться. Вказана
ділянка складалась з дворища, саду та
городу. Лише при вирішенні питання про
розділ спільного майна подружжя в суді
вона довідалась про те, що земельна
ділянка на якій розміщується придбаний
в 2004 році будинок, була не продана, а
подарована ОСОБА_5 її колишньому
чоловіку ОСОБА_4 До цього документи
щодо відчуження будинку та земельної
ділянки вона бачила лише поверхово, у
їх суть не поглиблювалась. Вважає факт
оформлення передачі земельної ділянки
від ОСОБА_5 до ОСОБА_4 у вигляді договору
дарування порушенням своїх прав на
частку у спільному майні подружжя.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав.
Пояснив, що не заперечує щодо визнання
за його дружиною права на 1/2 частку,
придбаного в 2004 році будинку. Земельну
ділянку, на якій знаходиться вказаний
будинок, вважає виключно своєю
власність оскільки вона була йому
подарована, а не продана.

В той же час, відповідаючи на питання
учасників та головуючого відповідач
пояснив, що продавця ОСОБА_5 до моменту
придбання у неї нерухомості не знав, у
родинних чи близьких стосунках з
останньою не перебуває. Рішення про
придбання будинку у с. Баранівка було
прийнято ним спільно з дружиною в
зв'язку з відсутністю власного житла.
Відчуження земельної ділянки, на якій
знаходиться будинок та господарськими
будівлями, разом з даною нерухомістю
також було предметом домовленостей між
ним та продавцем ОСОБА_5 Кінцева ціна
вказаного домоволодіння складала 5000
грн. При цьому договір дарування
земельної ділянки між ОСОБА_5 та ним був
укладений з метою економії коштів за
здійснення відповідного оформлення.
Посвідчення обох договорів (купівлі
продажу та дарування) проводилось
одночасно приватним нотаріусом ОСОБА_3
при цьому були присутні продавці
ОСОБА_5 та її мати ОСОБА_6, якій належала
1/2 будинку. Всі обумовлені договором
кошти він передавав саме ОСОБА_5

Заперечує твердження позивача про те
що вона в період шлюбу не була обізнана
з тим, що право на земельну ділянку
перейшло до нього саме за договором
дарування. До теперішнього часу
державний акт на право приватної
власності на вказану земельну ділянку
ним на руки не отримано, на даний час
проведено лише роботи щодо обміру
земельної ділянки.

Ухвалою суду від 31 березня 2014 року із
кола відповідачів у справі виключено
ОСОБА_5, в зв'язку з її смертю
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією
свідоцтва про її смерть серії НОМЕР_1
від 12 серпня 2009 року (а.с.29).

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору - приватний
нотаріус Шишацького районного
нотаріального округу Полтавської
області ОСОБА_3 зазначила, що на її
думку позов підлягає задоволенню.

Пояснила, що дійсно 04 серпня 2008 року
проводила посвідчення договору
купівлі-продажу житлового будинку у с.
Баранівка укладеного між ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, яким вказаний будинок належав у
рівних частках, з однієї сторони, та
відповідачем з іншої сторони, а також
договору дарування земельної ділянки
на якій розміщено вказаний будинок з
господарськими спорудами, укладеного
між дарувальником ОСОБА_5, якій вказана
земельна ділянка належала на підставі
державного акту на землю, та
обдарованим ОСОБА_4

Звернула увагу, що відповідно до діючих
на той час документів, якими
регламентувався порядок вчинення
нотаріальних дій, письмова згода
дружини ОСОБА_4 на укладання даних
договорів не вимагалась.

Вважає, що фактично між сторонами
відбулась купівля-продаж, як житлового
будинку, так і земельної ділянки на
якій він розміщений, а укладання
сторонами саме договору дарування
земельної ділянки більш всього
викликано метою уникнення додаткових
витрат на проведення експертної оцінки
земельної ділянки, наявність якої
вимагається саме при її продажу.

Враховуючи те, що сторони наполягали на
укладенні саме договору дарування
земельної ділянки, а розмір держаного
мита, яке сплачується при посвідченні,
як договору купівлі-продажу, так і
договору дарування є однаковим та
складає 1 відсоток від вартості майна,
вказаний договір було нею посвідчено.

Заслухавши пояснення сторін та третьої
особи, оцінивши наявні докази в їх
сукупності та взаємозв'язку суд
встановив наступні обставини та
супроводжуючі їх правовідносини.

27 жовтня 2001 року між позивачем ОСОБА_4
та відповідачем ОСОБА_4 укладено шлюб,
що підтверджується свідоцтвом про
одруження НОМЕР_2, виданим ВРАГС
Приморського РУЮ Запорізької області
27.10.2001 (а.с.6).

В подальшому за рішенням Шишацького
районного суду шлюб між вказаними
особами розірвано, про що зроблено
актовий запис № 65 від 06 грудня 2007 року
(а.с. 4 зворотній бік).

04 серпня 2004 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, з
однієї сторони, та ОСОБА_4, з другої
сторони, укладено договір
купівлі-продажу житлового будинку.
Вказаний договір посвідчено приватним
нотаріусом Шишацького районного
нотаріального округу ОСОБА_3 04 серпня
2008 року та зареєстровано в реєстрі №
1367 (а.с.7).

Згідно п. 1.2 житловий будинок з
господарськими будівлями, який
відчужується за даним договором,
знаходиться по АДРЕСА_1 та розташований
на приватизованій земельній ділянці,
яка на момент відчуження також
відчужується.

Згідно п. 1.3 договору документами, які
підтверджують право власності
продавців на відчужуваний житловий
будинок з господарськими спорудами є
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом видане державним нотаріусом
Шишацької державної нотаріальної
контори Голубицькою Н.І. 26 липня 2004 року
за реєстровим номером 609, яке
зареєстровано Миргородським
підприємством технічної
інвентаризації та експертиз
«Інвентаризатор» 27.07.2004 за реєстровим
номером 6363182 та свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, видане
виконкомом Баранівської сільської
ради Шишацького району 24.06.2004 року на
підставі рішення виконкому № 13 від
25.03.2004, яке зареєстровано Миргородським
підприємством технічної
інвентаризації та експертиз
«Інвентаризатор» 24.06.2004 за реєстровим
номером 6363182.

За заявою продавців на земельній
ділянці площею 600 кв.м. знаходиться
житловий будинок з глини обкладений
цеглою, житловою площею 38,7 кв. м. та
загальною площею 61,9 кв. м.

Згідно п. 2.1. продаж будинку з
господарськими спорудами за
домовленістю сторін вчиняється за 5000,00
грн. Гроші в сумі 500,00 грн. заплачені
покупцем до підписання цього договору,
а решта грошей в сумі 4500 грн. будуть
сплачені покупцем продавцям в термін
до 15.08.2004 року. Право власності у
покупця на житловий будинок за
домовленістю сторін виникає з моменту
посвідчення цього договору.

04 серпня 2004 року між ОСОБА_5 з однієї
сторони та ОСОБА_4 з другої сторони
укладено договір дарування земельної
ділянки Вказаний договір посвідчено
приватним нотаріусом Шишацького
районного нотаріального округу ОСОБА_3
04 серпня 2008 року та зареєстровано в
реєстрі № 1369 (а.с.7).

Згідно п.1 вказаного договору
дарувальник ОСОБА_5 подарувала, а
обдарований ОСОБА_4 прийняв в дар
земельну ділянку загальною площею: 0,58
га розташовану в АДРЕСА_1 призначену
для будівництва житлового будинку і
господарських споруд та ведення
особистого селянського господарства.

Права власності дарувальника ОСОБА_5 на
вищевказану земельну ділянку на момент
її відчуження підтверджується
дослідженим в судовому засіданні
Державного акту на право приватної
власності на землю серії Р1 № 516942
виданого Баранівською сільською радою
Шишацького району Полтавської області
04 серпня 2008 року за реєстровим номером
133, на підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом ВВЕ № 734183 від
26.07.2004 року (а.с. 43-44). Згідно даного акту
у приватну власність ОСОБА_5 передано
земельну ділянку для будівництва і
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель, ведення
особистого селянського господарства
загальною площею 0,58га, в тому числі
сільськогосподарських угідь 0,39га, під
будівлями - 0,19га.

Згідно довідки про визначення
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки виданої Шишацьким районним
відділом земельних ресурсів 04 серпня
2004 року за № 254 за заявою ОСОБА_5 -
нормативно оцінка належної їй
земельної ділянки площею 0,58га, що
розташована на території Баранівської
сільської ради Шишацького району
Полтавської області становить 7601,00 грн.
(а.с.42).

При дослідженні реєстру нотаріальних
дій нотаріуса ОСОБА_3, за 2004 рік судом
встановлено, що за № 1367 від 04.08.2004 року
до даного реєстру внесено інформацію
про вчинення нотаріальної дії, а саме
посвідчено договір купівлі-продажу
житлового будинку з господарськими
спорудами ВВК № 379776 між ОСОБА_6, ОСОБА_5,
та ОСОБА_4 (а.с. 46-49).

За № 1368 до даного реєстру внесено
інформацію про посвідчення вірності
копії цього договору, а вже за номером
1369 - інформацію про посвідчення
договору дарування земельної ділянки
ВВК № 379777 між № ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Крім того, судом досліджено довідку
приватного нотаріуса ОСОБА_3 №
від 04 серпня 2004 року, що міститься у
відповідних архівних матеріалах,
згідно якої приватний нотаріус ОСОБА_3
повідомляє, що згідно Єдиного реєстру
заборон буд. з госп. спорудами і
земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1
власниками якої є ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на 18
год. 32 хв. 07 сек. 04 серпня 2004 року під
забороною не перебуває, що також
свідчить проте, що вищевказані
договори купівлі-продажу житлового
будинку з господарськими спорудами і
земельною ділянкою розташованими за
однією адресою укладались та
посвідчувались одночасно, як такі, що
випливають один з одного.

Статтею 181 ЦК України визначено поняття
нерухомих речей (нерухомого майна,
нерухомості) до яких належать земельні
ділянки, а також об'єкти, розташовані на
земельній ділянці, переміщення яких є
неможливим без їх знецінення та зміни
їх призначення.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до вимог ст. 657 ЦК України
договір купівлі-продажу земельної
ділянки, єдиного майнового комплексу,
житлового будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню, крім
договорів купівлі-продажу майна, що
перебуває в податковій заставі.

Згідно ст. 717 ЦК України за договором
дарування одна сторона (дарувальник)
передає або зобов'язується передати в
майбутньому другій стороні
(обдарованому) безоплатно майно
(дарунок) у власність. Договір, що
встановлює обов'язок обдарованого
вчинити на користь дарувальника
будь-яку дію майнового або немайнового
характеру, не є договором дарування.

Як слідує з приписів ч. 1 ст. 718, ч. 2 ст. 719
ЦК України дарунком можуть бути
нерухомі речі в такому разі договір
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ч. 1 ст. 120 ЗК України, у редакції,
що діяла на момент виникнення спірних
правовідносин, при переході права
власності на будівлю і споруду право
власності на земельну ділянку або її
частину може переходити на підставі
цивільно-правових угод.

Статтею 132 ЗК України визначено, що
угоди про перехід права власності на
земельні ділянки укладаються в
письмовій формі та нотаріально
посвідчуються. Угоди про перехід права
власності на земельні ділянки
вважаються укладеними з дня їх
нотаріального посвідчення.

Таким чином судом встановлено, що як
земельні ділянки, так і об'єкти, які на
них розташовані та переміщення яких є
неможливим без їх знецінення та зміни
їх призначення, зокрема житлові
будинки та капітальні господарські
споруди відносяться до правової
категорії «нерухоме майно». При цьому,
як у разі купівлі-продажу, так і у разі
дарування об'єктів нерухомості,
відповідні договори укладаються у
письмовій формі і підлягають
нотаріальному посвідченню.

Основною суттєвою відмінністю
договору купівлі-продажу земельної
ділянки від договору її дарування є
безвідплатність останнього.

Враховуючи те, що розміщені на
земельній ділянці об'єкти нерухомості
тісно пов'язані з вказаною ділянкою, та
як вже зазначалось раніше, їх
переміщення є неможливим без
знецінення та зміни їх призначення,
статтею 377 ЦК України, у редакції, що
діяла на момент виникнення спірних
правовідносин та діє на даний час,
визначено що особи, яка набула право
власності на житловий будинок (крім
багатоквартирного), будівлю або
споруду, переходить право власності,
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього землевласника
(землекористувача).

Як встановлено судом, спірна земельна
ділянка призначена для будівництва і
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель та ведення
особистого селянського господарства, а
отже, встановлений п. 15 Перехідних
положень ЗК України мораторій на
продаж земельних ділянок для ведення
селянського (фермерського)
господарства та іншого товарного
сільськогосподарського виробництва -
на неї не розповсюджувався.

Таким чином, будь-які законодавчі
обмеження щодо можливості продажу
земельної ділянки, на якій розміщено
житловий будинок з господарськими
спорудами по АДРЕСА_1, на час виникнення
спірних правовідносин, були відсутні.
Крім того, в силу ст. 377 ЦК України
існувала можливість переходу права
власності до покупця - ОСОБА_4 на
земельну ділянку на підставі
договору-купівлі продажу, розміщеного
на ній житлового будинку та
господарських споруд.

В той же час статтями 1, 5, 18-19 Закону
України «Про оцінку земель»
встановлено, що для визначення розміру
державного мита при даруванні
земельних ділянок використовується
нормативна грошова оцінка земельних
ділянок, що проводиться юридичними
особами, які отримали ліцензії на
проведення робіт із землеустрою. При
здійсненні ж інших цивільно-правових
угод щодо земельних ділянок
використовується експертна грошова
оцінка земельних ділянок, яка
проводиться суб'єктами оціночної
діяльності у сфері оцінки земель
відповідно до вимог цього Закону,
Закону України «Про оцінку майна,
майнових прав і професійну оціночну
діяльність в Україні», а також інших
нормативно-правових актів та державних
стандартів, норм і правил, а отже
проведення такої оцінки потребує
додаткових витрат з боку учасників
таких угод.

Згідно ст. 235 ЦК України удаваним є
правочин, який вчинено сторонами для
приховання іншого правочину, який вони
насправді вчинили.

Якщо буде встановлено, що правочин був
вчинений сторонами для приховання
іншого правочину, який вони насправді
вчинили, відносини сторін регулюються
правилами щодо правочину, який сторони
насправді вчинили.

Виходячи з системного аналізу
вищевказаних правових норм; пояснень
позивача та відповідача, що земельна
ділянка на якій розміщувався спірний
житловий будинок з господарськими
будівлями по АДРЕСА_1 відразу
розглядалась, як його невід'ємна
складова та була врахована в продажну
ціну домоволодіння у загальній сумі 5000
грн., що в подальшому була сплачена
продавцям; пояснень відповідача про те,
що договір дарування земельної ділянки
було укладено з метою економії коштів
за його оформлення, а також виході з
того, що всі правовстановлюючі
документи на земельну ділянку, а саме
Державний акт про право власності на
землю, довідка про нормативну оцінку
землі були отримані 04 серпня 2004 року та
в той же день один за одним було
укладено спочатку договір
купівлі-продажу житлового будинку, а
згодом договір дарування земельної
ділянки, на якій вказаний будинок
розміщено, між одним й тими самими
сторонами, що були посвідчені одним й
тим самим нотаріусом, суд приходе до
висновку, що укладений 04 серпня 2014 року
між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 договір дарування
земельної ділянки у АДРЕСА_1 є удаваним
правочином та по суті є договором
купівлі-продажу земельної ділянки між
вказаними сторонами, що витікає з
іншого договору купівлі-продажу
житлового будинку з господарськими
будівлями між гр. ОСОБА_6, ОСОБА_5 та
ОСОБА_1 від 04 серпня 2004 року. Найбільш
ймовірною причиною для укладання
сторонами саме договору дарування
земельної ділянки замість її
купівлі-продажу, суд вважає бажання
сторін зекономити на проведенні
експертної оцінки земельної ділянки та
сплаті державного мита в залежності
від наслідків такої оцінки.

Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України
права і свободи людини і громадянина
захищаються судом. Кожен має право
будь-якими не забороненими законом
засобами захищати свої права і свободи
від порушень і протиправних посягань.
Юрисдикція судів поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі.

Статтею 152 ЗК України визначено
перелік, не заборонених законом,
способів захисту прав на землю, який не
є вичерпним, а отже підлягає
розширеному тлумаченню. Пунктами 3 та 6
ч. 2 ст. 16 ЦК України визначені такі
способи захисту цивільних прав та
інтересів судом, як припинення дії, яка
порушує право та зміна
правовідношення.

Позивачем та її представником, як в
позовній заяві, так і в усних
поясненнях застосовуються правові
категорії «удаваний правочин» та
«удавана угода», але при цьому не
наводяться відмінності між ними.

Згідно загальних принципів цивільного
законодавства вказані поняття
співвідносяться як загальне і
приватне, оскільки кожна угода є
правочином, але не кожен правочин є
угодою.

Враховуючи вищевикладене, суд приходе
до висновку, що в даному цивільному
спорі вказані правові категорії є
тотожними, а отже визнання судом
договору купівлі продажу удаваним
правочином у відповідності ст. 235 ЦК
України, а не удаваною угодою, як це
просить зробити позивач, не виходить за
межі заявлених вимог та є належним
засобом захисту цивільних та земельних
прав позивача.

За таких обставин позовні вимоги
ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Судові витрати по справі становлять
243,60 грн., сплаченого позивачем судового
збору, які позивач просить віднести на
свій рахунок та не наполягає на їх
стягнення з відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 3, 15, 16, 74, 235, 655, 657, 717-719 ЦК України,
ст. ст. 120, 132 ЗК України, ст.ст. 10, 11, 60, 209,
212-215, 218 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору - приватний
нотаріус Шишацького районного
нотаріального округу Полтавської
області ОСОБА_3, про визнання договору
дарування земельної ділянки удаваною
угодою - задовольнити в повному обсязі.

Визнати договір дарування земельної
ділянки, укладений між ОСОБА_5 та
ОСОБА_4, посвідчений приватним
нотаріусом Шишацького районного
нотаріального округу 04 серпня 2004 року
за реєстровим номером 1369, удаваним
правочином, що на справді приховує
вчинений даними сторонами 04 серпня 2004
року договір купівлі-продажу вказаної
земельної ділянки.

Судові витрати у справі віднести на
рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо воно не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Полтавської області
через Шишацький районний суд в 10 денний
строк з дня його проголошення, а
особами, які не були присутні під час
проголошення судового рішення - у той
же строк з дня отримання його копії.

Головуючий суддя
Д.С. Сиволап