Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Галан Н.М.
Справа № 427/7927/13-ц
Провадження № 22ц/782/702/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року Судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого: Галан Н.М.

суддів: Назарової М.В.,
Українцевої Л.Д.,

при секретарі: Щуровій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу за апеляційними скаргами
ОСОБА_2, Державного підприємства
„Свердловантрацит" на рішення
Свердловського міського суду
Луганської області від 20 січня 2014 року
за позовом ОСОБА_2 до Державного
підприємства „Свердловантрацит" про
відшкодування моральної шкоди у
зв'язку з професійним захворюванням,-

В С Т А Н О В И Л А:

23.09.2013р. ОСОБА_2 звернувся до суду
з вказаним позовом, в огрунтування
якого зазначив, що він з 02.02.1988р. по
08.07.1991 р. працював на Шахті
"Володарського"' п/о "Свердловантрацит"
з 12.07.1991 по 04.05.1995 року на Шахті
«ім.Войкова» в/о«Свердловантрацит» з
29.09.2004 по 29.12.2011 року
"Шахтобудівельницьке управління" ДП
«Свердловантрацит», яке потім
перейменовано у ТОВ '"ДТЕК
Свердловантрацит", ВП
"Шахтобудівельницьке управління"
звідки був звільнений у зв,язку з
виходом на пенсію 31.05.2012 року.З 2009 року
позивача було взято на облік до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
СНВ в м. Свердловську та встановлено 20 %
втрати працездатності з зв'язку з
професійним захворюванням. 13.07.2009 року
ОСОБА_2 було встановлено втрату
працездатності безстроково у розмірі
20% у зв'язку з професійним
захворюванням .Відтак ОСОБА_2 вважав, що
йому було заподіяно моральну шкоду
відповідачем в наслідок професійного
захворювання в розмірі 20 000 грн., яку
просив суд стягнути на його користь.

Рішенням суду, яке оскаржується,
позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено
частково.Стягнуто з ДП
„Свердловантрацит" на користь
позивача 4000 грн. у відшкодування
моральної шкоди , завданої професійним
захворюванням.

В апеляційній скарзі апелянт
ОСОБА_2 просить змінити рішення суду,
збільшивши суму розміру моральної
шкоди до 20000грн., мотивуючи тим, що судом
не враховано всі обставини по справі.

В апеляційній скарзі апелянт ДП
„Свердловантрацит" просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі,
мотивуючи тим, що судом допущено
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення
з'явившихся осіб, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги,
обговоривши доводи апеляційної скарги
, судова колегія приходить до
наступного.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права . Не може бути
скасовано правильне по суті та
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим,
тобто суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, повинен
вирішити справу згідно із законом,
ухваливши рішення на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судовою колегією встановлено, що
судом першої інстанції згідно з
вимогами ст. 212, 213 ЦПК України вірно
було встановлено обставини по справі,
повно, всебічно та обєктивно
досліджено надані сторонами докази, і
на підставі вказаного, з додержанням
норм процесуального права та з
правильним застосуванням норм права
матеріального, вірно встановлено
правовідносини, що склалися між
сторонами, та зроблено висновки про
доведеність відсутності позивача на
роботі без поважної причини.

Як вірно встановлено в судовому
засіданні та не оспорюється сторонами,
з трудової книжки на ім'я ОСОБА_2 ( а.с.8-10)
вбачається , що він з 02.02.1988 року по
29.12.2011 року працював на різних шахтах ДП
«Свердловантрацит» у якості
прохідника 5 розряду з повним робочим
днем під землею і був звільнений 31.05.2012
року з ВП «Шахтобудівельницьке
управління» ТОВ
ДТЕК»Свердловантарцит» у зв'язку з
виходом на пенсію за ст. 38 КЗпП України.

Відповідно до акту
розслідування хронічного професійного
захворювання від 24.06.2009 року(а.с.12) у
ОСОБА_2 встановлено хронічний бронхіт
(І-ІІ стадія) пилевої етіології, фаза
неповної клінічної ремісії
пневмофіброз ЛН-І (першої стадії),
захворювання професійне виникло через
невиконання у повному обсязі проекту
комплексного знепилювання,
недосконалості технологічного процесу
, обладнання, відсутності ефективних
засобів боротьби з пилом, причиною
професійного захворювання є тривала
дія вугільного та породного пилу на
органи дихання у концентрації,
перевищуючий ПДК, посадовими особами
підприємства ВП "Шахтобудівельницьке
управління" ДП "Свердловантрацит" були
допущені порушення законодавства про
охорону праці п.З.б.1, 3.6.5 "Правил безпеки
у вугільних шахтах", порушення
"Санітарних правил для підприємств
вугільної промисловості.

З довідки МСЕК №041848 від 02.09.2009
року вбачається, що з 13.07.2009 року
ОСОБА_2 вперше безстроково було
встановлено 20% втрати професійної
працездатності у зв'язку з професійним
захворюванням хронічним бронхітом.Він
потребує додаткової допомоги:
медикометозного лікування за
показаннями.

На аркушах справи 15,16,17, 18 наявні
епікризи з історії хвороб, витяг із
історії хвороби на ім,я ОСОБА_2, що він
стаціонарно і амбулаторно проходив
лікування у Луганській обласній
клінічній лікарні та у Свердловський
міській лікарні №1 у зв'язку з
професійним захворюванням - хронічний
бронхіт (І-ІІ стадія) пилевої етіології,
фаза неповної клінічної ремісії
пневмофіброз ЛН-І (першої стадії).

У відповідності до ст.61 ЦПК
України зазначені обставини не
підлягають доказуванню.

Таким чином з урахуванням
викладеного суд першої інстанції
встановив, що саме діями відповідача,
який не забезпечив належних умов праці
позивачу і була завдання йому моральна
шкода, оскільки внаслідок
встановленого у позивача професійного
захворювання у нього порушилось
дихання, з'явився постійний кашель, що
призвело до порушення сну, як наслідок
він не може поратись по господарству,
змінився його уклад життя.

Судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції та
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до ч.1ст.23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

У частині 2 п. 1 ст. 23 ЦК України
зазначено, що моральна шкода полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим: ушкодженням
здоров'я.

Згідно ст.1167 ч. 1 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Судова колегія вважає, що суд
першої інстанції вірно встановив
обставини по справі, але помилково
застосував норми матеріального права,
а саме ст.23,1167 ЦК України, оскільки
розглядаючи справу по суті, суд першої
інстанції фактично виходив з того, що
правовідносини, які виникли між
сторонами в зв'язку з відшкодуванням
моральної шкоди, заподіяної внаслідок
професійного захворювання, а тому такі
спірні правовідносини регулюються
КЗпП України.

Крім того, судова колегія не
може погодитись з апелянтом ДП
«Свердловантрацит», що позивачем
пропущено строк для звернення з даним
позовом до суду, а також, що позивачем
не обґрунтовано заподіяння моральної
шкоди та її розрахунок.

Дійсно, позивач звернувся до
суду 23.09.2013р., хоча за висновком МСЕК
позивачу встановлено 20% стійкої втрати
працездатності з 02.09.2009р., однак,
працівник не обмежений будь-яким
строком звернення до суду з позовом
про стягнення моральної шкоди,
заподіяної внаслідок професійного
захворювання та втрати працездатності.

Крім того, судова колегія не
погоджується з апелянтом ДП
«Свердловантрацит» в тій частині, що
позивачем не доведено заподіяння йому
моральної шкоди.

Відповідальність за заподіяння
моральної шкоди робітнику
покладається на власника або
уповноважений ним орган, як це
передбачено ст..237-1 КЗпП України.

Апелянти вважають, що судом
невірно стягнуто суму моральної шкоди.

Однак, суд першої інстанції,
вирішуючи питання про розмір моральної
шкоди, врахував стан здоров'я позивача,
істотність вимушених змін в його житті.

Тобто суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов висновку про
розмір суми моральної шкоди, яка
полягає у моральних стражданнях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, що
порушило нормальні життєві зв'язки
позивача та потребує від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Даний висновок суду відповідає
роз'ясненням п. 3 Пленуму Верховного
Суду України, які викладені в постанові
від 31 березня 1995 р. № 4 „ Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної ( немайнової) шкоди", де
зазначено, що під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних та фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній або юридичній
особі незаконними діями або
бездіяльністю інших осіб. Відповідно
до чинного законодавства моральна
шкода може полягати, зокрема у
моральних переживаннях у зв'язку з
ушкодженням здоров'я.

Згідно ст..303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається,
що позивачу встановлено втрату
професійної працездатності, в зв'язку з
чим суд обґрунтовано дійшов висновку
про наявність факту заподіяння
позивачу моральної шкоди внаслідок
професійного захворювання, в зв'язку з
чим стягнув на її відшкодування з
відповідача грошову компенсацію.

Спростовуючи доводи апелянта ДП
«Свердловантрацит» стосовно
неправомірності стягнення судом
моральної шкоди на користь позивача,
судова колегія зазначає, що моральна
шкода не є виключно суб'єктивною
категорією у даних правовідносинах,
оскільки судом було визначено її
наявність та розмір, з урахуванням
наявних доказів у матеріалах справи,
виходячи з вимог розумності та
справедливості.

Судова колегія вважає можливим
погодитися з розміром компенсації
моральної шкоди, визначеної судом
першої інстанції, бо вона відповідає
характеру, ступеню та тривалості
моральних страждань, яких зазнав
позивач.

При цьому суд керується засадами
розумності та справедливості.

Таким чином, судова колегія
вважає, що підстав для скасування
рішення суду першої інстанції за
доводами апеляційних скарг немає.

Згідно з вимогами ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст..ст.. 209,303, 304 307, 308 ЦПК
України, судова колегія -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу державного
підприємства „Свердловантрацит"
відхилити.

Рішення Свердловського міського
суду Луганської області від 20 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набуває чинності негайно,
але її може бути оскаржена у продовж 20
днів шляхом подачі касаційної скарги
до Вищого спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: