Справа № 594/184/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/ з а о ч н е /

14 квітня 2014 року

Борщівський
районний суд Тернопільської області в
складі :

головуючої - судді Губіш О.А.

при секретарі - Окулянко У.Г.

з участю представника позивача
- ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Борщеві цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання права власності, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернулася з даним
позовом до ОСОБА_3 посилаючись на те, що
з відповідачем перебувала у
зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 1995
року, який розірвано рішенням
Борщівського районного суду від 17
лютого 2011 року. Поряд з тим зазначила,
що за період їх шлюбу, а саме 26 жовтня 2000
року ними було набуто квартиру АДРЕСА_1.
Незважаючи на те, що спірна квартира є
об»єктом спільної сумісної власності,
відповідач не визнає на нею права щодо
користування житлом. Протягом останніх
років домовленостей щодо користування
квартирою досягти не можуть. Оскільки
квартира в цілому зареєстрована на
відповідача, просила суд визнати за
нею право власності на ? частину
квартири, як об»єкта права спільної
сумісної власності подружжя.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позов, з підстав,
наведених у поданій до суду позовній
заяві, підтримала повністю.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з»явився, хоча про час та місце
такого був повідомлений у визначеному
законом порядку. Причини неявки не
повідомив, заяви про розгляд справи у
його відсутності чи відкладення
розгляду справи до суду не подав.

За таких обставин, враховуючи згоду
представника позивача, суд вважає за
необхідне ухвалити у справі заочне
рішення, що відповідає положенням ст.224
ЦПК України, відповідно до якої у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки, суд може ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у
справі доказів.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст.68 Сімейного кодексу
України, розірвання шлюбу не припиняє
права спільної сумісної власності на
майно, набуте за час шлюбу. Відповідно
до ч.1 ст.69 Сімейного кодексу України,
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

Як встановлено судом, що сторонами не
оспорювалося, ОСОБА_3 та ОСОБА_2
перебували у зареєстрованому шлюбі з 25
квітня 1995 року, який розірвано на
підставі рішення Борщівського
районного суду від 17 лютого 2011 року.

Поряд з тим встановлено, що за час
спільного проживання в шлюбі сторонами
було набуто майно: квартира АДРЕСА_1,
загальною площею 46,1 кв.м., яка була
зареєстрована на відповідача, що
стверджено договором купівлі - продажу
квартири від 26.10.2000 року, матеріалами
оглянутої в ході розгляду справи
інвентаризаційної справи на спірне
майно.

Відповідно до статті 60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

А отже, спірне майно - квартира АДРЕСА_1,
загальною площею 46,1 кв.м., як набуте
сторонами за час шлюбу, є об»єктом їх
спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 357 ЦК України частки у
праві спільної часткової власності
вважаються рівними, якщо інше не
встановлено за домовленістю
співвласників або законом.

Доказів, які б стверджували ті
обставини, що позивач та відповідач
досягли домовленостей щодо визначення
часток кожного з них у спірному майні
суду надано не було, не було здобуто
таких і в ході судового розгляду, а тому
суд приходить до висновку, що їх частки
є рівними.

Аналізуючи всі досліджені в
судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд знаходить вимоги
позивача підставними та такими, що
підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, ст. 60, 68, 69
СК України, ст. 357 ЦК України, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України,
суд -

в и р і ш и в :

Позов задоволити. Визнати за ОСОБА_2
право власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1, як об»єкта права спільної
сумісної власності подружжя.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 243 (
двісті сорок три) грн. 60 коп. понесених
судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Тернопільської
області через Борщівський районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10-ти днів з дня його
проголошення, а особами які не були
присутні при його оголошенні - в 10-ти
денний строк з дня отримання його
копії.

Головуюча: підпис

З оригіналом згідно

Суддя Борщівського районного суду
Губіш О. А.