Справа № 263/673/14-ц
Провадження № 2/263/946/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2014 року Жовтневий районний суд
м. Маріуполя Донецької області в
складі: головуючого судді Соловйова О.
Л., при секретарі Нікіфоровій Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Маріуполі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Маріупольська
міська організація Комуністичної
партії України (далі за текстом ММО КПУ)
про виселення та зобов'язання не чинити
перешкоди у користуванні власністю,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду із
вказаним позовом до відповідачів, який
в процесі розгляду справи уточнювала,
згідно із яким просить зобов'язати
відповідачів не чинити перешкод
ОСОБА_1 у здійсненні права користування
та розпорядження квартирами
АДРЕСА_1,АДРЕСА_2; виселити відповідачів
- ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з вказаних
квартир без надання іншого жилого
приміщення; зобов'язати відповідачів
вивезти з приміщень квартир
АДРЕСА_1,АДРЕСА_2 все належне ММК
Комуністичної партії України майно,
згідно акту обстеження ЖКП
«Жилкомплекс»від 19.02.2014 року.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1
зазначила, що вона є власницею
житлового приміщення - квартир АДРЕСА_1
та АДРЕСА_2 на підставі договору
купівлі-продажу. В наведених жилих
приміщеннях без жодних правових
підстав знаходиться ММО КПУ,
керівниками якої є ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 Ніякого договору найму між
позивачкою та відповідачами не
укладалось. Добровільно звільнити
приміщення відповідачі відмовляються,
не дивлячись на усні та письмові
звернення ОСОБА_1, з огляду на що
позивачка вимушена звернутись до суду
із даним позовом з метою захисту її
прав власника.

В судовому засіданні позивачка
підтримала позовні вимоги з зазначених
у позові підстав та наполягала на їх
задоволенні. Додатково зауважила, що
згідно із актом, складеного комісією
ЖКП «Жилкомплекс» 19.02.2014 року,
приміщення квартир АДРЕСА_1,АДРЕСА_2
використовуються ММО КПУ, внаслідок
чого в спірному приміщенні знаходиться
майно, яке належить ММО КПУ, перелік
якого міститься у акті, з огляду на що
для повного захисту її порушених прав
необхідно зобов'язати відповідачів
вивезти майно, яке знаходиться у
належному їй приміщенні. Зауважила, що
приміщення було придбано за особисті
коти позивачки та її чоловіка з метою
використання для потреб її родини та, в
подальшому, зі згоди позивачки було
надано ММО КПУ для проведення
партійних зборів. На теперішній час
належне позивачці приміщення постійно
використовується ММО КПУ, позивачка не
має вільного доступу в належне їй
житлове приміщення. Не дивлячись на той
факт, що приміщення постійно
використовується відповідачами, вони
не здійснюють необхідний ремонт у
спірному приміщенні, на пропозицію
ОСОБА_1 укласти у встановленому законом
порядку договір оренди нежитлового
приміщення відповідачі ніяким чином не
реагують.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 не з'явились - надали
суду заяви про розгляд справи в їх
відсутність.

В судовому засіданні представник
відповідачів ОСОБА_2 та ММО КПУ - ОСОБА_5,
який діє на підставі довіреностей,
позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав.
Зауважив, що дійсно відповідачі у
справі - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - є
членами ММО КПУ. Відповідно до довідок
з місць проживання ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, останні не мешкають за адресою
АДРЕСА_2. Враховуючи викладене
представник відповідачів вважає, що
ними не чиниться жодної перешкоди у
користуванні ОСОБА_1 належним їй
приміщенням. Майна, яке б належало
ОСОБА_2, ОСОБА_3 або ОСОБА_4 та майна ММО
КПУ у спірному приміщенні немає.
Враховуючи викладене, представник
відповідачів вважає, що у даному
випадку між сторонами відсутній спір, з
огляду на що просить в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_6 суду пояснив, що він є чоловіком
позивачки. У 2003 році його дружиною за їх
спільні кошти для потреб родини було
придбано спірне приміщення. З огляду на
той факт, що на той час свідок був
першим секретарем ММО КПУ, ним було
запропоновано вказане приміщення для
проведення зборів партії. Проте на
теперішній час відповідачі самовільно
займають належне його дружині спірне
приміщення, ОСОБА_1 не може потрапити до
цього приміщення, оскільки
відповідачами встановлено вхідні
двері, ключів від які у позивачки
відсутні.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
допитавши свідка, дослідивши надані
сторонами докази та матеріали справи,
приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню. При
цьому суд виходить з наступних підстав.

При розгляді справи судом
встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини

Згідно із ст. 316 ч. 1 Цивільного Кодексу
України (далі ЦК України) правом
власності є право особи на річ,

яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Згідно із ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
маж право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 07.05.2003 року, посвідченого приватним
нотаріусом ММНО ОСОБА_7, ОСОБА_1
належить квартира АДРЕСА_1, що складає
14/100 частки домоволодіння /а.с.9/

Згідно із договором дарування від
09.06.2003 року, посвідченого приватним
нотаріусом ММНО ОСОБА_7, ОСОБА_1 на
праві власності належить квартира
АДРЕСА_2, яка складає 17/100 частки усього
домоволодіння /а.с.8/.

Відповідно до положень ст. 391 ЦК України
власник має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядженням своїм
майном.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги
ОСОБА_1 зазначає, що на теперішній час
вона не має можливості здійснювати
передбачене законом право
користування належними їй спірними
приміщеннями через використання їх
відповідачами - ОСОБА_2, ОСОБА_3 або
ОСОБА_4 в якості офісу ММО КПУ, членами
якої вони є.

Суд вважає, що ці посилання ОСОБА_1
знайшли своє підтвердження при
розгляді судом даної справи, на
теперішній час позивачка дійсно не має
можливості реалізувати свої права
власника спірних квартир, зокрема,
користуватись належними їй на праві
власності квартирами АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2.

Так, в матеріалах даної цивільної
справи міститься свідоцтво про
державну реєстрацію юридичної особи -
ММО КПУ, відповідно до якого зазначено
місцезнаходження вказаної юридичної
особи - АДРЕСА_1, що співпадає з адресою
спірних приміщень, належних ОСОБА_1

Крім того, в матеріалах справи
міститься акт, складений комісією ЖКП
«Жилкомплекс» 19.02.2014 року, згідно із
яким у ході перевірки квартири АДРЕСА_1,
АДРЕСА_2, комісією встановлено, що
вказане приміщення використовується
ММО КПУ.

Вказані обставини суд вважає належними
та об'єктивними доказами того факту, що
на теперішній час власнику квартир
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 дійсно чиняться
перешкоди у використанні належних їй
житлових приміщень.

При розгляді судом даної цивільної
справи сторонами у справі, зокрема
представником відповідачів ОСОБА_5, не
заперечувалось, що відповідачі ОСОБА_2,
ОСОБА_3 або ОСОБА_4 є членами ММО КПУ, з
огляду на що ця обставина не підлягає
додатковому доказуванню, відповідно до
ч. 1 ст. 61 ЦПК України.

Враховуючи викладене, обираючи
належний у даному випадку спосіб
захисту прав ОСОБА_1 суд вважає за
необхідне зобов'язати відповідачів -
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - не чинити
перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні нею
права користування квартирою АДРЕСА_1
та АДРЕСА_2.

Відповідно до ст. 116 ЖК України особи,
які самоправно зайняли житлове
приміщення, підлягають виселенню без
надання ним іншого житлового
приміщення.

Судом при розгляді справи встановлено,
що відповідачі, а саме - ОСОБА_2, ОСОБА_3
та ОСОБА_4, - не використовують спірні
приміщення для особистого проживання.
Так в матеріалах даної справи
вістяться довідки, згідно із якими
ОСОБА_2 фактично мешкає за адресою
АДРЕСА_3 (довідка ПП «Ваш двір» від
24.02.2014 року); ОСОБА_3 проживає за адресою
АДРЕСА_4 (довідка ЖКП «Жилкомплекс» від
17.03.2014 року та акт ЖКП «Жилкомплекс» від
14.03.2014 року).

Як було вказано вище, при розгляді
судом даної справи було встановлено, що
спірні квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2
фактично використовуються в якості
місцезнаходження ММО КПУ, що
унеможливлює фактичне проживання у
спірному приміщенні відповідачів
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, ст. 15 ЦК
України особа кожна особа має право
звернутись до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав свобод та інтересів та має право
на захист таких прав. При цьому ч. 2 ст. 16
ЦК України встановлено можливі способи
захисту цивільних прав та інтересів.

Враховуючи викладені положення
діючого законодавства в задоволенні
позовних вимог в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 в частині виселення
відповідачів із спірного житлового
приміщення слід відмовити, оскільки
при розгляді судом даної справи не було
встановлено використання
відповідачами належного ОСОБА_1
приміщення саме для проживання.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 про
зобов'язання відповідачів - ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - вивезти з спірного
приміщення належне ММО КПУ майно, суд
приходить до висновку про відмову в їх
задоволенні, враховуючи наступне.

Так, згідно із актом ЖКП «Жилкомплекс»
від 19.02.2014 року, посилання на який
містяться вище, у приміщенні квартир
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 знаходиться
наступне майно: стіл - 2 штуки, крісла в
кількості 8 штук; стільці - 4 штуки; шафи
- 4 штуки; стелажи з книгами - 8 штук;
картини - 2 штуки; холодильник «Донбас»;
газова плита; ліжко. У акту вказано, що
перелічене майно належить ММО КПУ.

Приходячи до висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
щодо вивезення вказаних речей з
спірних приміщень, суд враховує той
факт, що при розгляді даної справи не
було встановлено що ці речі дійсно на
праві власності належать ММО КПУ. К
посиланням про належність перелічених
речей саме ММО КПУ, які містяться в акті
ЖКП «Жилкомплекс» від 19.02.2014 року, суд
відносить критично, оскільки у
наведеному акті не вказано жодної з
підстав, враховуючи які ЖКП
«Жилкомплекс» прийшло до такого
висновку.

Враховуючи вимоги ст. 88 ЦК України, суд
стягує в дольовому порядку з
відповідачів, відносно яких було
задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 -
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - на користь
позивачки сплачений нею при зверненні
до суду судовий збір у розмірі 243,60 грн. -
по 81,20 грн. з кожного.

На підставі ст. ст. 116 Житлового
Кодексу України, ст. ст. 319, 391 ЦК України.
керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 213, 215, 218 ЦК
України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, Маріупольська міська
організація Комуністичної партії
України про виселення та зобов'язання
не чинити перешкоди у користуванні
власністю, - задовольнити частково.

Усунути перешкоди у користуванні
ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_1 та квартирою
АДРЕСА_2.

Зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не
чинити ОСОБА_1 перешкоди у користуванні
квартирою АДРЕСА_1 та квартирою
АДРЕСА_5.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_1, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі
243,60 грн. - по 81 грн. 20 коп. з кожного.

Рішення суду може бути оскаржено
особами, які брали участь у розгляді
справи в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Донецької області
через Жовтневий районний суд м.
Маріуполя Донецької області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участі у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя
О.Л. Соловйов