Єдиний унікальний номер 230/1393/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/3697/2014
Головуючий в 1 інстанції Юшков М.М.
Доповідач Азевич В.Б.
17 квітня 2014 року Апеляційний
суд Донецької області в складі:
головуючого-судді Зінов'євої А.Г.,
суддів: Азевича В.Б., Ларіної Н.О.,
при секретарі Баранчикові Є.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення незаконно отриманої суми
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Єнакіївського міського суду
Донецької області від 17 березня 2014
року, -

В С Т
А Н О В И В:

06 лютого 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом про стягнення незаконно
отриманої суми аліментів мотивуючи
свої вимоги тим, що відповідачка у
період з 01 грудня 2011 року по 01 серпня 2012
року не навчалася, проте отримувала
аліменти у зв'язку з продовженням
навчання, що склало загальну суму 6 856,23
грн. Просив стягнути на його користь
вказану суму на підставі ч. 2 ст. 199 СК
України.

Рішенням Єнакіївського міського суду
Донецької області від 17 березня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенні.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
незаконно отримані аліменти в розмірі 6
856,23 грн. та судовий збір у розмірі 243,60
грн.

На вказане рішення суду відповідач
подав апеляційну скаргу, в якій просить
його скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судом норм матеріального
права.

Вказує, що з 01 грудня 2011 року вона була
відрахована з числа студентів за
власним бажанням, оскільки бажала
продовжити навчання в іншому
навчальному закладі, однак переведення
не вийшло, тому вона після відрахування
продовжила навчання з 01 вересня 2012
року.

В обґрунтування своїх вимог, також
посилається на ч. 2 ст. 382 ЦПК України
відповідно до якої, у справах про
стягнення аліментів, поворот виконання
не допускається незалежно від того, у
якому порядку ухвалено рішення, за
винятком випадків, коли рішення було
обґрунтоване на підроблених
документах або на завідомо неправдивих
відомостях позивача.

Відповідачка сповіщена про час та
місце розгляду справи судовою
повісткою з рекомендованим поштовим
повідомленням, не з'явилася. Подала
заяву про відкладення розгляду справи
у зв'язку з хворобою.

Згідно ст. 305 ЦПК України апеляційний
суд відкладає розгляд справи в разі
неявки у судове засідання особи, яка
бере участь у справі, щодо якої немає
відомостей про вручення їй судової
повістки, або за її клопотанням, коли
повідомлені нею причини неявки буде
визнано судом поважними. Неявка сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про час і місце розгляду справи, не
перешкоджає розглядові справи.

Колегія суду вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
відповідачки, оскільки вона не надала
документів, що підтверджують
поважність причин неявки.

Позивач просив відхилити апеляційну
скаргу, а рішення суду першої інстанції
- залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача, дослідивши матеріали
цивільної справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції у справі
встановлено, що відповідно до рішення
Єнакіївського міського суду Донецької
області від 17 грудня 2010 року з ОСОБА_1
стягнуті аліменти на користь та
утримання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
розмірі 1/6 частини всіх видів прибутку,
починаючи з 30 листопада 2010 року до
закінчення навчання.

Згідно договору № 275/09 з 04 серпня 2009
року ОСОБА_2 була зарахована до складу
студентів Донецького інституту
міського господарства Державної
академії житлово-комунального
господарства, а з 01.12.2011 року
відрахована за власним бажанням згідно
наказу про відрахування № 197-С від
01.12.2011 року, про що свідчить копія
відповіді з навчального закладу № 24/07
від 06.02.2013 року.

Після відрахування відповідачка не
повідомила позивача та виконавчу
службу про відрахування та
продовжувала отримувати аліменти, що
підтверджується довідкою про їх
утримання з заробітної плати позивача
№ 380 від 11.02.2013 року.

12 лютого 2013 року позивач звернувся до
Єнакіївського міського суду Донецької
області з позовом про звільнення від
сплати аліментів на утримання
повнолітньої дитини, що продовжує
навчання. Рішенням суду від 12.03.2013 року
(справа № 230/1535/13-ц) в задоволенні
позовних вимог було відмовлено
повністю, оскільки відповідачка надала
довідку № 1345 від 28.02.2014 року про те, що з
01 вересня 2012 року вона навчається в
Інституті післядипломної освіти
інженерно-педагогічних працівників,
зазначений факт також підтверджується
договором № 9511 від 01.09.2012 року. Таким
чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2
отримувала аліменти, але не навчалась з
01.12.2011 по 01.09.2012 року, сума виплат за цей
період складає 6 856,23 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції,
посилаючись на ч. 2 ст. 199 СК України,
виходи з того, що з позивача на користь
доньки з 01.12.2011 року по 01.09.2012 року
стягувались аліменти на період
навчання, але остання в зазначений
проміжок часу фактично не навчалася.

Суд не прийняв до уваги доводи
відповідачки з приводу того, що вона
тимчасово не навчалася у навчальному
закладі та потребувала матеріального
забезпечення від батька, оскільки
отримання аліментів за вказаний період
суперечить рішенню суду, яким аліменти
стягнуті саме на час навчання.

Даний висновок суду першої інстанції
відповідає вимогам закону та
ґрунтується на обставинах справи.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 199 СК України якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. Право на
утримання припиняється у разі
припинення навчання.

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі рішення Єнакіївського
міського суду від 17 грудня 2010 року з
позивача на утримання доньки на період
її навчання стягуються аліменти у
розмірі 1/6 частки його заробітку
(доходу). (а. с. 5)

Проте, на підставі наказу про
відрахування №197-С від 01.12.2011 року вона
відрахована зі складу студентів
Донецького інституту міського
господарства Державної академії
житлово-комунального господарства за
власним бажанням. (а. с. 7)

З 01 вересня 2012 року відповідачка
навчається у Інституті післядипломної
освіти інженерно-педагогічних
працівників Державного вищого
навчального закладу «Університет
менеджменту освіти». (а. с. 20)

Відповідно до довідки про заробітну
плату позивача від 11.02.2013 року за
вказаний період з зарплати утримано
аліментів на користь ОСОБА_2 на
загальну суму 6 856,23 грн. (а. с. 8)

Тобто у період з 01.12.2011 року по 01.09.2012
року відповідачка не навчалася та не
була студентом ніякого закладу освіти,
але отримувала аліменти у зв'язку з
навчанням.

Виходячи з викладеного, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про задоволення позову.

Не можна прийняти до уваги доводи
апеляційної скарги відповідачки,
оскільки її посилання на ст. 382 ЦПК
України щодо повороту виконання
судового рішення не ґрунтується на
обставинах справи. Рішення про
стягнення аліментів не було скасоване,
а позовні вимоги ґрунтуються на інших
підставах.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуально права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

З огляду на наведене, апеляційну скаргу
слід відхилити, а рішення суду першої
інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303 ч. 1, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314
ч.1 п.1, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Єнакіївського міського суду
Донецької області від 17 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
та може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий:

Судді: