АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1469/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Залімська Н. В. Доповідач -
Слоквенко Г.П. Категорія 57
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської
області у складі:

Головуючого: - Слоквенка Г.П.,

Суддів: - Максюти Ж.І.,
Кочкової Н.О.,

при секретарі: - Пантелеєвій
Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7 про стягнення аліментів та
коштів утримання дружини за
апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 10 червня 2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з позовом до відповідача про
стягнення аліментів та коштів на
утримання дружини. Позивач у своєму
позові посилалася на те, що між нею та
відповідачем було зареєстровано шлюб 05
березня 2011 року, який пізніше
розірвано Рішенням Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
24 грудня 2012 року. Від сумісного шлюбу
вони мають малолітню доньку ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею та
знаходиться на її утриманні.
Матеріальну допомогу на дитину та на
утримання позивача, відповідач не
надає, тому позивач просила суд
стягнути з відповідача на її користь
аліменти на утримання доньки в розмірі
1/4 частини з усіх видів його заробітку
(доходу) щомісячно, але не менш ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, до
досягнення донькою повноліття;
стягнути з відповідача на її користь та
на її утримання аліменти у розмірі 1/4
частини усіх видів заробітку
відповідача щомісячно до досягнення
донькою трьох років ( а.с.1).

Рішенням Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 10 червня 2013 року
позовні вимоги задоволено в повному
обсязі( а.с.29-30).

В апеляційній скарзі ОСОБА_7,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
ставить питання про часткове
скасування рішення суду та ухвалення
нового, про відмову в задоволенні
позовних вимог щодо стягнення
аліментів на дружину( а.с. 33-36).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, колегія
суддів вважає за необхідне апеляційну
скаргу відхилити, а рішення суду
залишити без змін із наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що 05 березня 2011 року
Красногвардійським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Дніпропетровського міського
управління юстиції у
Дніпропетровській області було
зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 та
ОСОБА_6 Від сумісного шлюбу сторони
мають малолітню доньку ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
24 грудня 2012 року шлюб між ОСОБА_7 та
ОСОБА_6 розірвано. На теперішній час
малолітня донька проживає разом із
позивачем ОСОБА_6, яка займається
вихованням та утриманням ОСОБА_8
Відповідач матеріальну допомогу на
утримання доньки та на утримання
позивача не надає.

Задовольняючи позовні
вимоги, суд першої інстанції керувався
положеннями ст.84 Сімейного кодексу
України (далі - СК України) та виходив з
тих обставин, що відповідач працює
головним спеціалістом сектору
південно-західних регіонів області
Управління з питань внутрішньої
політики Дніпропетровської обласної
державної адміністрації, має постійний
заробіток та може надавати матеріальну
допомогу своїй дружині у розмірі ?
частини від всіх видів доходу
(заробітку) щомісячно, починаючи
стягнення з дня звернення позивача до
суду - 27 березня 2013 року до досягнення
дитиною трирічного віку. Відповідно,
донька сторін ОСОБА_8 є малолітньою, не
досягла трирічного віку, знаходиться
на утриманні своєї матері, яка на
теперішній час не працює та потребує
матеріальної допомоги з боку
відповідача.

Колегія суддів погоджується з
рішенням суду, оскільки при його
ухваленні суд першої інстанції
правильно встановив природу
правовідносин, що склалися між
сторонами та врахував всі обставини,
які мають значення для вирішення спору.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК
України, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, при цьому докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, а доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях. Апелянту
роз»яснювалось його право надання
доказів в розумінні ст.ст. 10, 60 ЦПК
України, але ним не було надано жодних
доказів на підтвердження доводів його
апеляційної скарги.

Доводи апелянта, що судом не досліджено
ті обставини, що у разі сплати коштів на
утримання дружини та дитини буде
існувати дисбаланс між залишком коштів
на існування апелянту та коштів
позивачки, колегія суддів відхиляє як
безпідставні та такі, що не
спростовують висновків суду першої
інстанції щодо розміру стягнутих
аліментів на утримання дружини,
оскільки ці висновки не суперечать
положенням ст.70 Закону України «Про
виконавче провадження», згідно якої
загальний розмір усіх відрахувань під
час кожної виплати заробітної плати
не може перевищувати п'ятдесят
відсотків заробітної плати, що має бути
виплачена працівнику, у тому числі в
разі відрахування за кількома
виконавчими документами. Тим більш,
посилання апелянта на те що позивачка
має дохід, який перевищує дохід
апелянта безпідставні та не
підтверджений ніякими доказами.

Інші доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються, судом 1
інстанції у досить повному обсязі
з'ясовані права та обов'язки сторін,
доводи сторін перевірені і їм дана
належна оцінка, неправильного
застосування норм матеріального права
або порушень норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування чи зміни рішення не
встановлено, справа розглянута у
рамках позовних вимог та на підставі
наданих доказів, тому апеляційний суд
приходить до висновку, що рішення суду
є законним і обґрунтованим, і його слід
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 308, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 -
відхилити.

Рішення Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 10 червня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді: