РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/12487/13-ц

пр. № 2/759/295/14

18 квітня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді
Лопатюк
Н.Г.,

при секретарі
Фещук Т.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Державного
підприємства "Антонов" Серійного
заводу "Антонов" про поновлення на
роботі, стягнення середньої заробітної
плати за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди,

В С Т
А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Державного підприємства
"Антонов" Серійного заводу "Антонов" про
поновлення на роботі, стягнення
середньої заробітної плати за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди.

Свої позовні вимоги мотивував
тим, що 14 січня 1975 року на підставі
Наказу №9/ок він був прийнятий на
роботу на посаду електрика до ДП
«Антонов» Філії «Серійний завод
«Антонов».

15 липня 2013 року, наказом №4059/к
його звільнили з роботи за п.3 ст.40 КЗпП
України, а саме за систематичне
невиконання працівником без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувались заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення.

Вважає дане звільнення
незаконним та таким, що не відповідає
вимогам чинного законодавства України
з наступних підстав.

По-перше, відповідачем було
порушено порядок накладення
дисциплінарного стягнення, оскільки з
накозом про звільнення з роботи його не
було ознайомлено та копія не
видавалась, лише була надіслана поштою.
Крім того, стягнення має оголошуватись
в наказі і повідомлятись працівникові
під розписку.

По-друге, причини його звільнення,
наведені в наказі, не відповідають
дійсним обставинам справи зважаючи на
наступне.

Підставою його звільнення, згідно
наказу від 15 липня 2013 року слугує
службова записка №027-066 від 03.07.2013 року,
виписка з протоколу засідання
профспілкового комітету №42 від 03.07.2013
року.

Зазначену службову записку, на
його прохання не надали для
ознайомлення. На засіданні
профспілкового комітету, на якому було
складено вищезазначений протокол, він
не був присутній, тобто воно відбулось
без його участі у зв'язку з хворобою
останнього, що підтверджується
відповідним листком тимчасової
непрацездатності, який міститься в
матеріалах справи.

В позовній заяві також зазначає,
що йому не зрозумілий факт його
звільнення, оскільки в наказі про
звільнення даний факт не
обумовлюється.

Також наголошує, що відповідач
звільнив його без законних підстав, а
тому відповідно до положень ст.235 КЗпП
України зобов'язаний поновити його на
попередній роботі.

Крім того, в результаті
незаконного звільнення йому не було
нараховано середньомісячну заробітну
плату, а тому відповідач, при
поновленні його на роботі на раніше
займаній посаді, зобов'язаний
виплатити середній заробіток за час
вимушеного прогулу.

Також, вказані дії з-боку
відповідача є порушенням його законних
прав на працю, які завдали моральних та
фізичних страждань. Моральна шкода
завдана йому в результаті незаконного
звільнення, оскільки він є інвалідом
ІІІ групи, сам себе утримує, а тому дане
звільнення призвело до переживань, ним
втрачено душевний спокій, постійно
перебуває у роздратованому стані,
погіршився стан його здоров'я, у зв'язку
з чим вважає, що відповідач повинен
йому відшкодувати моральну шкоду, яку
він оцінює в 2 000 грн. 00 коп.

Таким чином, на підставі
наведеного, ОСОБА_1 звернувся до суду з
даним позовом та просить суд ухвалити
рішення, яким поновити його на
попередній роботі, виплатити заробітну
плату за весь час вимушеного прогулу,
починаючи з 15.07.2013 року, а також
відшкодувати моральну шкоду, завдану
незаконним звільненням в розмірі 2 000
грн. 00 коп.

В судовому засіданні позивач
збільшив розмір позовних вимог в
частині відшкодування моральної шкоди,
а саме збільшив суму моральної шкоди до
2 000 000 грн. 00 коп., позовні вимоги
підтримав в повному обсязі з
урахуванням збільшень та просив суд їх
задовольнити.

Прокурор позовні вимоги ОСОБА_1
підтримав в повному обсязі та просив
суд їх задовольнити.

Представники відповідача проти
задоволення позову заперечували в
повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення
позивача, прокурора, представників
відповідача, повно і всебічно
з'ясувавши фактичні обставини даної
справи, допитавши свідків, дослідивши
матеріали справи та письмові докази у
їх сукупності та співставленні, дійшов
до висновку, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають з настуних
підстав.

Відповідно до ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно статті 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Судом встановлено, що згідно
витягу з наказу заступника директора
по кадрам по Київському авіаційному
виробничому об'єднанню імені 50-річчя
Жовтня №9/ОК від 14.01.1975 року, ОСОБА_1
зараховано електриком в цех №9 на
постійну роботу з шеститижневим
випробувальним терміном, з 14.01.1975 року,
про що також міститься відповідний
запис в трудовій книжці позивача (а.с.25 -
копія витягу з наказу; а.с.9-13 - копія
трудової книжки позивача).

Як вбачається з трудової книжки
позивача, 30.06.1975 року позивача було
переведено в цех №19 на посаду маляра 5
р.; 01.12.1975 року, у зв'язку з
кваліфікаційним довідником,
затверджено посаду маляра 4 р. цеха №19;
18.08.1976 року - позивача переведено в цех
№9 електромонтером 5 р.; 16.12.1979 року -
переведено в цех №27 налаштувальником
КІП та автоматики 6 р., 11.11.1991 року -
переведено в цех №27 плавильщиком
металів та свинцово-цинкових сплавів 5
р.

Згідно зі зміною №2 до Статуту від
04.10.1995 року, КиДАЗ було перейменовано на
КиДАЗ «Авіант».

З трудової книжки позивача також
вбачається, що 02.09.2002 року, позивача
було звільнено з найманої посади у
зв'язку із скороченням штатів, згідно з
наказом №108/УК від 02.09.2002 року.

Цією ж датою, а саме 02.09.2002 року, на
виконання рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 09.04.2003 року,
позивача поновлено на роботі в цех №27
плавильщиком металів та
свинцово-цинкових сплавів 5 р., згідно з
наказом №45/УК від 23.04.2003 року

02.06.2003 року, позивача переведено в
цех №27 розподілювачем робіт 2 р. згідно
з наказом №84/УК від 04.08.2003 року.

Київський державний авіаційний
завод «Авіант» з 11.01.2005 року
перейменовано на Державне
підприємство «Київський авіаційний
завод «Авіант», згідно наказу
Мінпромполітики від 11.01.2005 року за №11.

Державне підприємство «Київський
авіаційний завод «Авіант» припинено
шляхом приєднання до Державного
підприємства Авіаційний
науково-технічний комплекс імені О.К.
Антонова, зігдно з наказами
Міністерства промислової політики
України № 476 від 10.07.2009 року та №919 від
23.12.2009 року.

Філія державного підприємства
«Авіаційний науково-технічний
комплекс імені О.К. Антонова» «Серійний
завод «Антонов» перейменовано у Філію
Державного підприємства «Антонов»
«Серійний завод «Антонов», згідно з
наказом Міністерства промислової
політики України №17 від 22.01.2010 року,
повідомлення про зміни №1 до положення
про філію.

Отже, в ході судового розгляду
встановлено наступну хронологію подій,
що передували звільненню позивача.

26.03.2012 року о 09 год. 15 хв. було
складено акт про те, що розподілювач
робіт цеху №27 ОСОБА_1 відмовився давати
пояснення з приводу спроби крадіжки
відходів виробництва титанових
сплавів 23.03.2012 року о 15 год. 50 хв. (а.с.28 -
копія акту).

Виходячи зі змісту ст.149 КЗпП
України, до застосування
дисциплінарного стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
зажадати від порушника трудової
дисципліни письмові пояснення. За
кожне порушення трудової дисципліни
може бути застосовано лише одне
дисциплінарне стягнення. При обранні
виду стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
врахувати ступінь тяжкості вчиненого
проступку і заподіяну ним шкоду,
обставини, за яких вчинено проступок, і
попередню роботу працівника. Стягнення
оголошується в наказі (розпорядженні) і
повідомляється працівникові під
розписку.

Відтак, наказом №26/К від 02.04.2012
року, за збір обрізків з титанових
сплавів 23.03.2012 року о 15 год. 50 хв., що не
віднесено до посадових обов'язків
рзподілювача робіт цеху №27, ОСОБА_1
було оголошено догану та зменшено
розмір премії на 50% за березень 2012 року
(а.с.27 - копія наказу).

Наказом №36/К від 28.04.2012 року, за
порушення 24.04.2012 року о 13 год. 00 хв. п.3.1.
Правил внутрішнього трудового
розпорядку, що виявилося у нанесенні
удару колезі по роботі, позивачу було
огололошено догану та зменшено розмір
премії на 50% за квітень 2012 року.
Навпроти даного запису в наказі, стоїть
підпис позивача та зазначено дату -
04.05.2012 року (а.с.29 - копія наказу).

26.07.2012 року було складено акт про
відмову від надання пояснень, з якого
вбачається, що 26.07.2012 року о 11 год. 50 хв.
розподілювач робіт ОСОБА_1 відмовився
надати пояснення з приводу невиконання
ним наказу Віце-президента - директора
Філії ДП «Антонов» «Серійний завод
«Антонов» №21 від 01.02.2012 року «Про
профілактичне обстеження працівників
заводу в 2012 році». Нижче, в зазначеному
акті, позивачем 26.07.2012 року власноручно
написано, що від пояснень він
відмовився тому, що на його заяву від
06.07.2012 року у відповіді керівництва за
підписом В.І. Асташкіна, не надали
виклик в поліклініку довідки
проходження флюорографії (а.с.32 - копія
акту).

Наказом №71/К від 27.07.2012 року, за
невиконання обов'язків, передбачених
ст.139 КЗпП України, а саме за
невиконання наказу директора від 01.02.2012
року №21 «Про профілактичне обстеження
працівників заводу в 2012 році», позивачу
було оголошено догану та зменшено
розмір премії на 50% за липень 2012 року
(а.с.30 - копія наказу).

17.04.2013 року було складено акт
№008-27/13 про відмову подачі пояснення у
зв'язку з невиконанням обов'язків,
передбачених Робочою інструкцією
розподілювача робіт, з якого
вбачається, що на підставі доповідної
записки майстра дільниці ОСОБА_4,
розподілювач робіт ОСОБА_1 був
запрошений до кабінету начальника цеху
для надання письмових пояснень, щодо
невиконання ним п.2.7. Робочої
інструкції розподілювача робіт, який
передбачає надання інформації майстру
про рух деталей, які знаходяться на
міжопераційній обробці та інших цехах,
у вигляді звіту в період з 08.04.13 р. по
12.04.13 р. Надати письмове пояснення,
ОСОБА_1 відмовився (а.с.34 - копія акту).

Наказом №22/К від 18.04.2013 року, за
невиконання обов'язків щодо подання
майстру цеху звітів, передбачених п.2.7.
«Робочої інструкції розподілювача
робіт» про деталі, що знаходяться на
міжопераційній обробці та в інших
цехах у період з 08.04.2013 р. по 12.04.2013 р.,
позивачу було оголошено догану та
позбавлено 100% премії за квітень 2013
року. Нижче даного запису в наказі,
стоїть підпис позивача та зазначено, що
він ознайомлений 23.04.2013 року з наказом,
але не погоджується з ним, оскільки
його незаконно було переведено на іншу
роботу від 28.03.2013 року (а.с.33 - копія
наказу).

Судом встановлено, що жоден з
вищезазначених наказів не був
оскаржений позивачем у встановленому
законом порядку.

В подальшому, на порушення наказу
директора підприємства №86 від 21.03.2011
року, позивач 24.04.2013 року пересувався
територією підприємства без
спеціальної перепустки встановленого
зразка, у зв'язку з чим цеховим
профспілковим комітетом 25.04.2013 року
були застосовані заходи громадського
впливу до позивача, про що свідчить
протокол засідання цехового
профспілкового комітету №03 від 25.04.2013
року (а.с.53 - копії виписки з протоколу
№03 від 25.04.2013 року).

Згідно з актом №009-27/13 від 25.04.2013
року, на підставі службової записки
відділу кадрів №067-33 від 24.04.2013 року,
розподілювач робіт ОСОБА_1, був
запрошений до кабінету начальника цеху
для надання письмових пояснень щодо
перебування на території заводу 24.04.2013
року о 10 год. 50 хв. далеко за межами
свого цеха, не маючи при собі
супроводжувальних документів чи
перепустки встановленого зразку.
Надати письмове пояснення, позивач
відмовився (а.с.52 - копія акту).

Як пояснили представники
відповідача, 17 травня 2013 року, цеховим
профспілковим комітетом розглядалось
звернення члена комітета ОСОБА_5 щодо
неналежної поведінки члена цехового
профспілкового комітету ОСОБА_1, який
неодноразово порушував «Правила
внутрішнього трудового розпорядку»,
грубо поводився з колегами та
звертався в різні інстанції з листами,
які порочили честь та гідність
працівників цеху. Розглянувши
вищезазначене звернення, цеховим
профспілковим комітетом було
постановлено позивачу на потребу
припинити в своїх зверненнях
використовувати інформацію, яка
принижує гідність інших членів
трудового колективу і не відповідає
дійсності, та на необхідність на своєму
робочому місці виконувати обов'язки
згідно робочої інструкції «Правил
внутрішнього трудового розпорядку», що
відображено у протоколі засідання
цехового профспілкового комітету №04
від 17.05.2013 року.

Крім того, представники
відповідача пояснили, що 29 травня 2013
року, на засіданні цехового
профспілкового комітету було винесено
питання щодо невиконання позивачем
п.2.7. «Робочої інструкції розподілювача
робіт», а саме ненадання звітів про рух
деталей, що знаходяться в
міжопераційній обробці та в інших
цехах. Так, рішенням комітету було
постановлено вказати ОСОБА_1
виконувати всі пункти робочої
інструкції і спокійно працювати на
своєму робочому місці, не допускаючи
порушень трудової дисципліни, що
відображено у протоколі засідання
профспілкового комітету №05 від 29.05.2013
року.

30.05.2013 року, на ім'я начальника
цеху №27, де працював позивач, майстром
цеху №27 ОСОБА_4, було написано
доповідну записку про те, що за пероід з
29.05.2013 року по 30.05.2013 року ОСОБА_1 не
надавав щоденний звіт про рух деталей,
що знаходяться в міжопераційній
обробці та в інших цехах, що є
порушенням п.2.7. «Робочої інструкції
розподілювача робіт» (а.с.54 - копія
доповідної записки).

Однак, як вбачається з акту №027-2/13
від 26.03.2013 року, позивач ознайомлений з
робочою інструкцією, та відмовився
засвідчити факт ознайомлення своїм
особистим підписом (а.с.36 - копія акту).

Крім того, в матеріалах справи
міститься копія акту №027-04 від 02.04.2013
року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 було
повторно запропоновано засвідчити
своїм підписом факт ознайомлення з
робочою інструкцією розподілювача
робіт, однак останній під підпису
відмовився, мотивуючи тим, що він бажає
отримати копію наказу про його
переміщення (а.с.35 - копія акту).

У зв'язку з систематичним
невиконанням позивачем обов'язків,
покладених на нього трудовим договором
та правилами внутрішнього трудового
розпорядку, адміністрацією було
прийнято рішення про застосування
дисциплінарного стягнення у вигляді
звільнення.

Згоду на звільнення позивача у
зв'язку з систематичним порушенням
трудових обов'язків, дав цеховий
профспілковий комітет, якому
делеговано профспілковим комітетом
підприємства повноваження на дачу
згоди на звільнення членів профсоюзу
за ініціативою адміністрації, що
висвітлено у протоколі №07 від 11.06.2013
року засідання цехового комітету цеху
№27, та профспілковий комітету
підприємства, що відображено у
протоколах засідань №42 від 18.06.2013 року
та №42а від 03.07.2013 року (а.с. 56 - копія
виписки з протокола №07 від 11.06.2013 року;
а.с.57-60 - копія протоколу №42 від 18.06.2013
року; а.с.61-63 - копія протоколу №42а від
03.07.2013 року).

В своїй позовній заяві позивач
наголошував на тому, що він не був
присутній 03.07.2013 року на засіданні
профспілкового комітету, на якому було
складено протокол №42.

Однак, як вбачається з протоколу
№42 від 18.06.2013 року засідання
профсоюзного комітету, позивач був
присутній на даному засіданні та давав
свої пояснення. Що стосується
засідання профсоюзного комітету, яке
відбулось 03.07.2013 року, то позивач
отримав письмове запрошення, про що
свідчить його особистий підпис на
копії даного запрошення, однак не
з'явився. Дане запрошення ОСОБА_1
отримав 03 липня 2013 року о 10 год. 00 хв.
(а.с.64 - копія запрошення).

Допитана в судовому засіданні
свідок ОСОБА_4, майстер цеху №27
«Серійного заводу «Антонов» суду
показала, що позивач відмовився
проходити техніку безпеки, крім того, в
кінці робочого дня останній
відмовлявся писати звіт про зроблену
роботу, що передбачено інструкцією, у
зв'язку з чим вона була змушена писати
доповідні. Крім того, позивач був
ознайомлений зі своєю посадовою
інструкцією, однак не погоджуючись з
нею, відмовився поставити свій підпис
про те, що ознайомлений з нею. Позивач
систематично не виконував свої
обов'язки.

Допитана в судовому засіданні
свідок ОСОБА_6, інженер-нормувальник
цеху №27 Серійного заводу «Антонов»
суду показала, що позивача звільнили у
зв'язку з систематичним невиконанням
останнім своїх посадових обов'язків,
оскільки він не писав звіти, як це
передбачено інструкцією. Позивач, коли
знайомився з відповідними наказами про
його порушення, міг відмовитись від
поставлення свого підпису, також,
відмовився від проходження медичної
перевірки і виносив з заводу
алюмінієві відходи. Однак, громадські
роботи позивач виконував без
зауважень.

Допитана в судовому засіданні
свідок ОСОБА_7, начальник
планово-економічного Серійного заводу
«Антонов» суду показала, що питання до
позивача були постійно, а саме з
приводу невиконання ним своїх
обов'язків. Він не виконував деякі
пункти з посадової інструкції,
відмовлявся від проходження
флюорографії. Також, він систематично
не писав звіт по виконанню робіт,
відповідно до посадової інструкції.

Допитаний в судовому засіданні
свідок ОСОБА_8, слюсар з виготовлення
апаратів Серійного заводу «Антонов»
суду показав, що декілька разів в цеху
лунало прізвище позивача щодо
невиконання ним своїх обов'язків.

Допитаний в судовому засіданні
свідок ОСОБА_9, начальник цеху №27
Серійного заводу «Антонов» суду
показав, що причиною звільнення
позивача було невиконання позивачем
своїх обов'язків згідно посадової
інструкції, наприклад нескладання ним
звітів. До ОСОБА_1 застосовувались
«догани» та «позбавлення премій»,
однак останній не завжди бажав
поставити свій підпис під відповідними
наказами.

Допитаний в судовому засіданні
свідок ОСОБА_10, начальник цеху №24
Серійного заводу «Антонов» суду
показав, що він є членом президії
профкома і до нього надійшло
клопотання з претензіями цеху (заводу)
щодо порушень позивачем трудової
дисципліни та невиконання ним своїх
обов'язків. Майстер цеху, де працював
позивач підтвердила, що ОСОБА_1 не
виконує свої посадові обов'язки, а всі
роботи замість нього виконує майстер.
Відбулась перевірка, по закінченню
якої було виявлено ряд порушень.
Комісія усі питання пропрацювала,
склала відповідний протокол та
ухвалила своє рішення на клопотання
комітету про згоду на звільнення
позивача за порушення трудової
дисципліни та невиконання ним своїх
посадових обов'язків. ОСОБА_1 був
повідомлений про засідання комітету,
однак з невідомих причин не з'явився.
Перевірка трудової діяльності ОСОБА_1
була за 2012-2013 роки.

Допитаний в судовому засіданні
свідок ОСОБА_11, начальник служби
охорони праці Серійного заводу
«Антонов» суду показав, що позивач був
звільнений за систематичне порушення
трудової дисципліни, про що був виданий
відповідний наказ. Позивач був дійсно
порушником нормативно-правових актів
трудової дисципліни, три рази
відмовлявся від проходження
інструктажів з охорони праці. Коли
комісія встановила, що за станом
здоров'я позивач не може працювати на
займаній посаді, йому було
запропоновано інші посади, однак
останній відмовлявся та писав скарги.
ОСОБА_1 було вручено довідку МСЕК, де
чітко вказано, що він може виконувати
роботу розподілювача робіт, однак без
перенесення важких предметів.

Відповідно до ст.148 КЗпП України,
дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебуванням його у відпустці.
Дисциплінарне стягнення не може бути
накладене пізніше шести місяців з дня
вчинення проступку.

Відповідно до п.22 Постанови
Пленуму Верховного суду України за №9
від 06.11.1992 року «Про практику розгляду
судами трудових спорів», у справах про
поновлення на роботі, звільнених за
порушення трудової дисципліни, судом
необхідно з'ясувати, в чому конкретно
проявилось порушення, що стало
приводом до звільнення, чи могло воно
бути підставою для розірвання
трудового договору, чи додержані
власником або уповноваженим ним
органом правила і порядок застосування
дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не
закінчився встановлений для цього
строк, чи застосовувалось вже за цей
проступок дисциплінарне стягнення, чи
враховувались при звільненні ступінь
тяжкості вчиненого проступку і
заподіяна ним шкода, обставини, за яких
вчинено проступок, і попередня робота
працівника.

З копій листків непрацездатності,
які містяться в матеріалах даної
справи вбачається, що позивач
перебував на лікарняному з 14.05.2013 року,
до роботи став 25.05.2013 року, з 19.06.2013 року,
до роботи став 28.06.2013 року та з 03.07.2013
року, а до роботи став 13.07.2013 року.

Як вбачається з копії доповідної
записки від 30.05.2013 року, написаної
майстром цеху №27 ОСОБА_4 на ім'я
начальника цеху №27, де працював
позивач, за пероід з 29.05.2013 року по 30.05.2013
року ОСОБА_1 не надавав щоденний звіт
про рух деталей, що знаходяться в
міжопераційній обробці та в інших
цехах, що є порушенням п.2.7. «Робочої
інструкції розподілювача робіт» (а.с.54 -
копія доповідної записки).

Крім того, в матеріалах справи
міститься копія службової записки в.о.
начальника цеху від 05.07.2013 року за
№027-066, щодо включення в наказ по заводу
наступний пункт: за систематичне
невиконання без поважних причин своїх
трудових обов'язків розподілювача
робіт 2 розряду цеху №27, ОСОБА_1
звільнити з ___ липня 2013 року за п.3 ст.40
КЗпП України (а.с.24 - копія службової
записки).

Отже, згідно з наказом №4059/К про
припинення трудового договору від
15.07.2013 року, ОСОБА_1 був звільнений за
систематичне невиконання працівником
без поважних причин обов'язків,
покладених на нього трудовим договором
та правилами внутрішнього трудового
розпорядку, згідно п.3 ст.40 КЗпП України.
Підставою звільнення є службова
записка №027-066 від 05.07.2013 року, та
виписка з протоколу засідання
профспілкового комітету №42 від 03.07.2013
року (а.с.13 - копія трудової книжки з
відповідним записом про звільнення;
а.с.7 - копія наказу про припинення
трудового договору).

З аналізу вищезазначених норм
діючого закону, а також дослідивши
доповідну записку про виявлення
проступку, службову записку та листки
тимчасової непрацездатності позивача,
суд вважає, що відповідачем не було
пропущено строку застосування
дисциплінарного стягнення за
проступок позивача.

Також, в ході судового розгляду
встановлено, що позивач був
ознайомлений з наказом про його
звільнення та з повідомленням від
15.07.2013 року №067-17 про необхідність
отримання остаточного розрахунку та
трудової книжки (а.с.65 - копія
повідомлення; а.с.66 - копія акту; а.с.68 -
копія акту).

Однак, засвідчити факт
ознайомлення з вищезазначеним наказом
та повідомленням позивач відмовився,
про що було складено відповідний акт
від 15.07.2013 року (а.с.66 - копія акту).

В цей же день, 15.07.2013 року, позивач
отримав розрахунок у касі заводу, про
що свідчить його власний підпис в
касовому ордері від 15.07.2013 року (а.с. 67 -
копія видаткового касового ордеру).

За отриманням трудової книжки,
позивач в день звільнення не з'явився,
однак був повідомлений про
необхідність отримання трудової
книжки в день звільнення у
відповідності до чинного
законодавства, про що було складено
відповідний акт від 15.07.2013 року та на
адресу позивача було направлено лист з
повідомленням про необхідність
з'явитись на підприємство та отримати
трудову книжку (а.с.65 - копія
повідомлення).

30.07.2013 року, позивач з'явився на
підприємство, отримав трудову книжку,
однак відмовився від отримання копії
наказу про його звільнення, мотивуючи
тим, що в день звільнення ним було
отримано копію зазначеного наказу, про
що було складено відповідний акт від
30.07.2013 року (а.с. 70 - копія акту).

Отже, у відповідності до п.3 ст.40
КЗпП України, трудовий договір,
укладений на невизначений строк, а
також строковий трудовий договір до
закінчення строку його чинності можуть
бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом у випадку
систематичного невиконання
працівником без поважних причин
обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувались заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення.

Згідно ст.47 КЗпП України, власник
або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 цього Кодексу. У разі звільнення
працівника з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу він
зобов'язаний також у день звільнення
видати йому копію наказу про
звільнення з роботи. В інших випадках
звільнення копія наказу видається на
вимогу працівника.

Відповідно до ст.116 КЗпПУ, при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

В разі спору про розмір сум,
належних працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган в
усякому випадку повинен в зазначений у
цій статті строк виплатити не
оспорювану ним суму.

Таким чином, в ході судового розгляду
суд дійшов до наступного висновку, що
дійсно позивач систематично не
виконував без поважних причин
обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку, що
підтверджується відповідними наказами
про застосування до позивача заходів
дисциплінарного стягнення у вигляді
догани, чисельними претензіями
керівництва та свівробітників цеху
щодо систематичного невиконання
ОСОБА_1 своїх посадових обов'язків, які
відображались у відповідних
протоколах засідань цехового
профспілкового комітету, доповідних та
службових записках, проведеною
перевіркою недотримання позивачем
трудової дисципліни та систематичного
невиконання ним своїх посадових
обов'язків, а також показами свідків,
допитаних в судовому засіданні.

Крім того, відповідачем додержано
правила та порядок застосування
дисциплінарних стягнень відносно
ОСОБА_1 та враховувалось при звільненні
останнього вчинений проступок,
обставини, за яких вчинено проступок, а
тому судом не встановлено порушень
з-боку відповідача при звільненні
ОСОБА_1, у зв'язку з чим відсутні
підстави для поновлення останнього на
роботі.

Що стосується позовних вимог
ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідача на
його користь середнього заробітку за
час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди, то вони
задоволенню не підлягають, оскільки
суд не виявив порушень з-боку
відповідача при звільненні позивача та
правових підстав для повнолення
останнього на роботі.

На підставі вищенаведеного та
керуючись п.22 Постанови Пленуму
Верховного суду України за №9 від 06.11.1992
року «Про практику розгляду судами
трудових спорів», ст.ст. 40 п.3, 47, 116, 232
КЗпП України; ст.ст. 10, 11, 57-60, 208-209, 212-215,
292-294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Державного
підприємства "Антонов" Серійного
заводу "Антонов" про поновлення на
роботі, стягнення середньої заробітної
плати за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: