Справа № 555/424/14-ц
Номер провадження 2/555/229/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2014 року

Березнівський районний суд
Рівненської області в складі:

головуючого судді - Мельника В. Я.

при секретарі Лисенко О. Л.,

позивача ОСОБА_1,

представника

відповідача Василюти С.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Березне цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Березнівського
райагробуду про стягнення боргу по
заробітній платі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в заяві від 21 лютого 2014 року
просить стягнути з відповідача
заборговану йому відповідачем
заробітну плату за період з 1 січня 2013
року по 1 січня 2014 року в розмірі 24 711
гривень 48 копійок та спричинену у
зв'язку з цим моральну шкоду, яку оцінює
в розмірі 10 000 гривень.

Покликається на те, що причиною
невиплати належного йому заробітку є
його відмова від написання заяви про
звільнення з роботи за власним
бажанням і небажання відмовитися від
належної йому частки у майні
підприємства.

Моральну шкоду обгрунтовує порушенням
його законних прав на винагороду за
працю, вказує на те, що він є потерпілим
від аварії на ЧАЕС І категорії,
постійно потребує коштів на лікування.

В судовому засіданні 25 березня 2014 року
позивач ОСОБА_1 з наведених в позовній
заяві підстав заявлені вимоги в
частині стягнення моральної шкоди в
розмірі 10 000 гривень підтримав.

Пояснив, що з роботи його звільнено і
виплачено заборгованість із
заробітної плати в сумі 24 711 гривень 48
копійок.

Показав також, що під час відпустки він
хворів, лікувався стаціонарно, а тому
потребував коштів. Змушений був
позичати гроші на лікування.

Звертався до керівних працівників
підприємства з проханням виплатити
йому заборговану заробітну плату,
однак йому пояснили, що виплачено її
буде лише у випадку відмови від
належної йому пайової частки у
власності підприємства "Березнівський
райагробуд", або у разі звільнення з
роботи.

Тоді як у грудні 2013 року керівництвом
відповідача було проведено розрахунок
по заробітній платі з усіма
працівниками підприємства, які
відмовилися від належних їм часток у
його майні чи звільнилися з роботи.

Просить задовольнити його позов в
частині стягнення з відповідача
моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень.

Представник відповідача ОСОБА_2 не
визнав позовних вимог ОСОБА_1 з тих
підстав, що заборгованість із
заробітної плати перед ОСОБА_1
утворилася за період його роботи
головним інженером "Березнівського
райагробуду", тобто і з його вини як
одного з керівних працівників
відповідача також, а крім цього до
приходу інвестора на підприємство у
листопаді 2013 року.

Разом з тим підтвердив, що підприємство
у грудні 2013 року провело розрахунок по
заробітній платі з працівниками
райагробуду.

На той час ОСОБА_1 знаходився на
лікарняному, оплата якого проводиться
не за рахунок підприємства, тому
виплати йому не проводилися. На даний
час кошти для виплати заробітної плати
позивачу у підприємства відсутні.

Вини відповідача в утворенні
заборгованості із заробітної плати
перед ОСОБА_1 не вбачає. Просить в
позові відмовити.

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2,
дослідивши надані сторонами докази,
суд позовні вимоги ОСОБА_1 про
стягнення моральної шкоди задовольняє
частково.

При цьому зазначає наступне.

Той факт, що станом на 1 січня 2014 року
заборгованість Березнівського
райагробуду по заробітній платі перед
ОСОБА_1 становила 22 711 гривень 48 копійок
доведено довідкою № 9 від 21 січня 2014
року, яку надав відповідач по справі (а.
с. 2).

Виплачена вона ОСОБА_1 лише станом на 25
березня 2014 року (довідка № 38 на а. с. 30).

Тоді як згідно зі ст. 115 КЗпП України
заробітна плата виплачується
працівникам регулярно в робочі дні у
строки, встановлені колективним
договором або нормативним актом
роботодавця, погодженим з виборним
органом первинної профспілкової
організації чи іншим уповноваженим на
представництво трудовим колективом
органом (а в разі відсутності таких
органів - представниками, обраними і
уповноваженими трудовим колективом),
але не рідше двох разів на місяць через
проміжок часу, що не перевищує
шістнадцяти календарних днів, та не
пізніше семи днів після закінчення
періоду, за який здійснюється виплата.

У разі коли день виплати заробітної
плати збігається з вихідним, святковим
або неробочим днем, заробітна плата
виплачується напередодні.

Пунктом 4.8 Колективного договору між
адміністрацією та профспілковим
комітетом Березнівського райагробуду
(а. с. 14), передбачено, що виплата
заробітної плати має здійснюватися в
робочі дні два рази на місяць: аванс 24
числа поточного місяця, остаточну
виплату - 9 числа наступного місяця.

В судовому засіданні встановлено, що
вказані умови колективного договору та
вимоги закону відповідачем не
виконано.

А згідно зі ст.3 Закону України "Про
колективні договори і угоди"
колективний договір укладається між
роботодавцем з однієї сторони і одним
або кількома профспілковими органами,
а у разі відсутності таких органів -
представниками працівників, обраними і
уповноваженими трудовим колективом з
іншої сторони.

А зі змісту ч.2 ст. 18 цього Закону слідує,
що відповідальність за невиконання
умов колективного договору
покладається саме на керівника
(власника) підприємства.

А тому покликання представника
відповідача ОСОБА_2 на те, що заробітна
плата не виплачена позивачу в тому
числі й з його вини як головного
інженера підприємства, є
безпідставним.

Та обставина, що заборгованість із
заробітної плати перед ОСОБА_1
утворилася до зміни керівництва
підприємством та приходу інвестора, не
впливає на обгрунтованість заявленої
ОСОБА_1 вимоги. Адже підприємство не
ліквідовувалося і не
реорганізовувалося, залишається
чинним укладений раніше колективний
договір. Крім цього, як встановлено в
судовому засіданні одним із взятих на
себе зобов'язань новим співвласником
підприємства було погашення в
найкоротші строки заборгованості із
заробітної плати його працівникам.

Суд вважає встановленим, що у
відповідача була можливість виплатити
борги по заробітній платі ОСОБА_1
одночасно з іншими працівниками
підприємства - протягом грудня 2013 року,
коли з пояснень в судовому засіданні
представника відповідача ОСОБА_2 було
проведено такий розрахунок з
працівниками "Березнівського
райагробуду".

Про це свідчить і той факт, що в березні
2014 року, вже в ході розгляду справи
судом, відповідач в повному обсязі
виплатив ОСОБА_1 заборговану заробітну
плату.

Надуманим є його пояснення й про те, що
ОСОБА_1 заробітну плату у грудні 2013 року
не було виплачено тому, що він
знаходився на лікарняному. Адже в
судовому засіданні встановлено, що на
вказаний період той перебував у
черговій відпустці, перед настанням
якої в порушення вимог ч.4 ст. 115 КЗпП
України про те, що заробітна плата
працівникам за весь час щорічної
відпустки виплачується не пізніше ніж
за три дні до початку відпустки, йому не
було проведено цієї виплати також. Під
час відпустки позивач хворів і
лікувався стаціонарно.

На підставі наведеного суд приходить
до висновку що заробітну плату ОСОБА_1
не було виплачено Березнівським
райагробудом з вини його нинішнього
керівництва, при цьому допущено
порушення однієї із основних гарантій
трудових прав громадян, встановлених
ст. 43 Конституції України про те, що
право на своєчасне одержання
винагороди за працю захищається
законом.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що умисне невиконання цієї
конституційної норми у відношенні
ОСОБА_1 спричинило позивачу моральну
шкоду.

Адже крім уже зазначеного позивач
ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи,
постраждалим від аварії на ЧАЕС І
категорії (а. с. 6,8-9) . В період коли йому
не було виплачено заробітну плату
відповідачем він двічі - у грудні 2013
року та у березні 2014 року знаходився на
стаціонарному лікуванні, про що
свідчать епікризи на а. с. 10-11.

А тому покликання позивача ОСОБА_1 на
те, що вказаними діями відповідача йому
було спричинено моральну шкоду
внаслідок переживань викликаних
відсутністю коштів для лікування, що в
свою чергу призвело до погіршення
стосунків в сім'ї, слід визнати
обгрунтованими.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Моральна шкода, зокрема, полягає у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів.

Крім цього, ст. 237-1 КЗпП України
встановлено, що відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди працівнику
провадиться у разі, якщо порушення його
законних прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Вважаючи такі факти встановленими, суд
покладає на відповідача обов'язок
відшкодувати спричинену позивачу
ОСОБА_1 моральну шкоду, яку зважаючи на
характер правопорушення, глибину його
душевних страждань, ступінь вини
відповідача, а також з врахуванням
вимог розумності і справедливості,
визначає в розмірі 3000 гривень.

Суд також покладає на відповідача
судові витрати, від сплати яких згідно
закону позивач ОСОБА_1 звільнений.

Керуючись ст. ст. 4-11,209,212-215,218 ЦПК
України, ст.ст. 115, 237-1 Кодексу законів
про працю України, ст. 24 Закону України
"Про оплату праці", ст. 43 Конституції
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Березнівського райагробуду
на користь ОСОБА_1 в якості спричиненої
йому моральної шкоди 3 000 гривень, а
також судові витрати в доход держави в
сумі 243 гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення через Березнівський
районний суд.

Суддя: Мельник В. Я.