АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача
Стрижеуса А.М.,

суддів:
Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при
секретарі: Лужецькій І.С.

за участю: представника відповідача
ОСОБА_2

розглянувши цивільну справу за
апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_3 на рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 10 грудня 2013
року в справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_4
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

Справа №759/10909/2013 № апеляційного
провадження:22-ц-796/3421/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Петренко
Н.О.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Стрижеус А.М. В С Т А Н О В И
Л А:

Позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що 10 серпня 2006 року між
відповідачем ОСОБА_3 та АКБ
«Райффайзенбанк Україна»,
правонаступником якого є АТ «ОТП Банк»,
правонаступником якого є ТОВ «ОТІЇ
Факторинг Україна» був укладений
кредитний договір №SR-009/652/2006, згідно
умов якого відповідач ОСОБА_3 отримав
від позивача кредит в розмірі 116000
доларів СIА зі сплатою фіксованої
процентної ставки у розмірі 10.99% річних.

В забезпечення виконання кредитного
договору від 10 серпня 2006 року з
відповідачем ОСОБА_4 був укладений
договір поруки №SR-009/652/2006. Протягом
терміну дії кредитного договору
відповідачі свої зобов'язання
виконували не в повному обсязі, у
зв'язку з чим станом на 04 червня 2013 року
існує заборгованість перед позивачем в
розмірі 20 828,52 доларів США, що
еквівалентно 166 482 гривні 36 копійок та
пеня в розмірі 568 177 гривень 61 копійка.

Позивач просив суд стягнута солідарно
з відповідачів заборгованість в
розмірі 166 482,36 грн., пеню в розмірі 568 177,61
грн., судовий збір в розмірі 2 441,00 грн.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 10 грудня 2013 року позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований: АДРЕСА_1.
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_4.
ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на
користь Товариства, з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна», м. Київ. вул. Фізкультури. 28-д,
р/р 3333 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528. суму заборгованості у
розмірі 166 482.36 грн. та пеня в розмірі 568
177 гривень 61 копійку (що загалом складає
734 659 гривень 97 копійок), ця сума включає
в себе:

- залишок заборгованості за кредитом в
сумі 16 662,36 доларів США, що еквівалентно
133 182 гривні 24 копійки.

- несплачені відсотки за
користування кредитом в сумі 4 166,16
доларів США, що еквівалентно 33 300
гривень 12 копійок.

- пеня за прострочення виконання
зобов'язань в сумі 568 177 гривень 61
копійка та судовий збір в розмірі 3 441
гривня, а всього 738 100 гривень 97 копійок
(сімсот тридцять вісім тисяч сто грн. 97
коп.).

Не погоджуючись з рішенням суду,
відповідачем ОСОБА_3 подано апеляційну
скаргу, в якій він просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог, посилаючись на те, що рішення
суду не всебічно висвітлює розгляд
справи по суті, обставини, які мають
значення для справи встановлені
неповно, висновки, які в ньому
викладені, не відповідають дійсним
обставинам справи, рішення ухвалено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

В судовому засіданні
представник відповідача ОСОБА_2, яка
діє на підставі угоди про надання
правової допомоги в інтересах ОСОБА_3,
підтримала доводи апеляційної скарги.

Позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна»,
відповідач ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явилися, про день та час розгляду
справи повідомлялися належним чином
(а.с.164,165), а тому колегія суддів вважає
можливим розглянути справу за їх
відсутності у відповідності до вимог
ч.2 ст.305 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши обґрунтованість та
законність оскаржуваного рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що вона підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Згідно із ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

При ухваленні рішення, суд зобов'язаний
прийняти рішення, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 10 серпня 2006 року між
відповідачем ОСОБА_3 та АКБ
«Райффайзенбанк Україна»,
правонаступником якого є АТ «ОТП Банк»,
правонаступником якого є ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» був укладений
кредитний договір №SR-009/652/2006, згідно
умов якого відповідач ОСОБА_3 отримав
від позивача кредит розмірі 116 000,00
доларів США зі сплатою фіксованої
процентної ставки у розмірі 10,99 %
річних.

Протягом терміну дії кредитного
договору відповідач ОСОБА_3 свої
зобов'язання виконував не в повному
обсязі, у зв'язку з чим станом на 04
червня 2013 року, існує заборгованість
перед позивачем в розмірі 20 828,52 доларів
США, що еквівалентно 166 482.36 грн. та пеня
в розмірі 568 177,61 грн., ця сума включає в
себе:

- залишок заборгованості за
кредитом в сумі 16 662,36 доларів США, що
еквівалентно 133 182 гривні 24 копійок.

- несплачені відсотки за
користування кредитом в сумі 4 166,16
доларів США, що еквівалентно 33 300,12 грн.

- пеня за прострочення виконання
зобов'язань в сумі 568 177 гривень 61
копійка.

В забезпечення виконання кредитного
договору 10 серпня 2006 року з
відповідачем ОСОБА_4 був укладений
договір поруки № SR-009/652/2006.

Згідно п. 1.1. договору поруки поручитель
зобов'язується відповідати за повне та
своєчасне виконання боржником його
боргових зобов'язань перед кредитором
за кредитним договором, в повному
обсязі таких зобов'язань.

Задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд вірно виходив з того, що позивач
виконав взяті на себе зобов'язання в
повному обсязі, всупереч умов договору,
відповідачем ОСОБА_3 порушено умови
щодо погашення кредиту та нарахування
відсотків за його користування.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином, відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства. А за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України,
якщо договором встановлено обов'язок
позичальника повернути позику
частками, то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилась, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
ст. 1048 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 553 ЦК України
поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Згідно ч, 1 ст. 554 ЦК. України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченої порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Оскільки позичальник за кредитним
договором не виконує свої зобов'язання
за кредитним договором, тому позивач
також набув права вимоги до
відповідача ОСОБА_4, як поручителя.

За встановлених обставин суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про наявність правових
підстав для задоволення позовних
вимог.

Разом з тим, вирішуючи питання про
стягнення з відповідачів пені в
розмірі 568177 гривень 61 копійку, суд
першої інстанції не врахував вимоги ч.3
ст.551 ЦК України, відповідно до якої
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення.

Як убачається з матеріалів
справи залишок заборгованості за
кредитом складає 133 182 гривні 24 копійок,
а сума нарахованої пені складає 568177
гривень 61 копійку, що значно перевищує
суму боргу за кредитом.

За таких обставин колегія суддів
вважає можливим зменшити розмір пені
що підлягає стягненню з відповідачів з
568177 гривень 61 копійки до 133182 гривень 24
копійок.

Враховуючи, що судом першої інстанції
рішення було постановлено з невірним
застосуванням норм матеріального
права, рішення районного суду,
відповідно до ст. 309 ЦПК України
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317,
324, 325ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 10 грудня 2013 року змінити,
зменшивши розмір пені, що підлягає
стягненню з 568177 гривень 61 копійки до
133182 гривень 24 копійок та відповідно
зменшивши розмір загальної суми що
підлягає стягненню з 738100 гривень 97
копійок до 303105 гривень 60 копійок.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Суддя-доповідач:

Судді: