АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 214/9326/13-ц
Провадження 22-ц/774/917/К/14
інстанції Попов В.В.
Категорія № 26 (І)
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
головуючого судді: Барильської А.П.,
суддів: Ляховської І.Є.,
при секретарі: Булах К.А.,
за участю: представника відповідача -
Некрасової Катерини Олександрівни,
представника позивача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства "Криворізький залізорудний
комбінат" на рішення Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу від 11
березня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_4 до Публічного акціонерного
товариства "Криворізький залізорудний
комбінат» про відшкодування
моральної шкоди, заподіяної
ушкодженням здоров'я на виробництві,-
В С Т А Н О В И Л А :
У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» (надалі - ПАТ
«Кривбасзалізорудком») та просив суд
стягнути з відповідача у відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
отримання професійного захворювання,
Рішенням Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу від 11 березня 2014
року позов ОСОБА_4 задоволено частково:
стягнуто з ПАТ "Кривбасзалізорудком" на
його користь моральну шкоду у розмірі 25
000 гривень та на користь держави
судовий збір в сумі 229,40 грн. В іншій
частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ
«Кривбасзалізорудком», посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, ставить питання
про скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
про відмову ОСОБА_4 у задоволенні
позовних вимог.

Зокрема, посилається на те, що розмір
суми відшкодування моральної шкоди,
стягнутий з відповідача на користь
позивача, завищений та не відповідає
засадам розумності, виваженості та
справедливості.

Судом під час ухвалення рішення не
взято до уваги, що ОСОБА_4 не надано
належних доказів спричинення йому
моральної шкоди у зв'язку з
профзахворюванням та не було доведено
вини відповідача у спричиненні йому
цієї шкоди.

Також, укладаючи з ПАТ
«Кривбасзалізорудком» трудовий
договір, позивач був повідомлений про
наявність на робочому місці
небезпечних та шкідливих виробничих
факторів, підприємством було прийнято
усі необхідні міри для забезпечення
працівників безпечними умовами праці.

Крім того, апелянт посилається на
те, що, почавши хворіти у 2008 році,
позивач свідомо продовжував працювати
у тяжких умовах праці до 2013 року.

Також ПАТ «Кривбасзалізорудком» у
апеляційній скарзі зазначили, що судом
першої інстанції не взято до уваги, що
висновок у п.19 акту розслідування
хронічного професійного захворювання
щодо наявності порушення відповідачем
законодавства про охорону праці
зроблено неповноважним органом,
оскільки це входить до компетенції
Держгірпромнагляду.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що вона
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач з 06.03.1997
року по 11.07.2013 року працював у
відповідача на різних посадах, де й
отримав хронічне професійне
захворювання, пов'язане з виконанням
трудових обов'язків у важких та
шкідливих для здоров'я умовах.

Висновком медико-соціальної
експертної комісії від 20.06.2013 року
позивачеві було встановлено 45% втрати
професійної працездатності строком до
01 липня 2014 року.

У зв'язку з отриманим хронічним
професійним захворюванням позивач
періодично проходить лікування, що
підтверджується виписками із медичних
карток амбулаторного хворого та
історії хвороби.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач ПАТ
«Кривбасзалізорудком» винен у
виникненні у позивача професійного
захворювання, у зв'язку з чим йому було
спричинену моральну шкоду.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода,
заподіяна працівникам каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням трудових обов'язків,
відшкодовується у встановленому
законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України
передбачено відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику у разі
порушення його законних прав, що
призвело до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року № 4
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» роз'яснено, що відповідно до
статті 237-1 КЗпП України за наявності
порушення прав працівника у сфері
трудових відносин, зокрема, виконання
робіт у небезпечних для життя і
здоров'я умовах, яке призвело до його
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків чи вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок по відшкодуванню
моральної (немайнової) покладається на
власника або уповноважений ним орган
незалежно від форми власності, виду
діяльності чи галузевої належності.

Факт спричинення моральної шкоди
позивачу у зв'язку з професійним
захворюванням був встановлений. Він
отримав професійне захворювання,
втратив працездатність у розмірі 45 %.

Позивач періодично потребує
амбулаторного і стаціонарного
лікування, оздоровлення, переносить
фізичний біль та моральні переживання.
У ОСОБА_4 порушено звичайний життєвий
ритм, нормальні життєві зв'язки. На
теперішній час позивач зазнає
фізичного болю, не має змоги виконувати
звичайну для нього роботу, в результаті
прикладає значні додаткові зусилля для
організації свого життя.

У зв'язку з чим, висновок суду щодо
спричинення позивачу неправомірними
діями відповідача ПАТ
«Кривбасзалізорудком» моральної шкоди
є правильним.

Доводи апеляційної скарги відповідача
про те, що позивачем не надано доказів
спричинення йому моральної шкоди у
зв'язку з професійним захворюванням, є
безпідставними та такими, що
суперечать Порядку встановлення
медико-соціальними експертними
комісіями ступеня втрати професійної
працездатності у відсотках
працівникам, яким нанесене ушкодження
здоров'я, пов'язане з виконанням
трудових обов'язків, затвердженого
наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 22.11.1995 р. № 212, оскільки МСЕК
встановлює даний факт щодо потерпілих
на виробництві, яким не було
встановлено стійку втрату професійної
працездатності, в той час як позивачу
вперше висновком МСЕК від 20.06.2013 року
встановлено стійку втрату професійної
працездатності у розмірі 45 %.

Доводи апеляційної скарги відповідача
щодо того, що позивач свідомо працював
у несприятливих для його стану здоров*я
умовах та відносно того, що у діях
відповідача відсутні ознаки
протиправної поведінки по спричиненню
моральної шкоди позивачу і
підприємством прийнято усі міри для
забезпечення безпечних умов праці, не
можуть бути взяті до уваги колегією
суддів, оскільки згідно ст.153 КЗпП
України на підприємство покладено
обов'язок створити для працівника
безпечні умови праці.

Висновок суду про відшкодування
відповідачем ПАТ
«Кривбасзалізорудком» позивачу
моральної шкоди відповідає Рішенню
Конституційного Суду України від 08.10.2008
року № 20-рп2008р., відповідно до якого,
статтею 237-1 КЗпП України громадянам, що
потерпіли від нещасного випадку або
професійного захворювання, надано
право на відшкодування моральної шкоди
за рахунок власника або уповноваженого
ним органу.

На думку колегії суддів, при визначенні
суми моральної шкоди, стягнутої з ПАТ
«Кривбасзалізорудком» на користь
ОСОБА_4, судом у повній мірі враховані
положення п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995р., з
подальшими змінами, "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди",
відповідно до якого розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає в межах заявлених
вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням в
кожному конкретному випадку ступеня
вини відповідачів та інших обставин.
Зокрема, враховується характер і
тривалість страждань, стан здоров'я
потерпілого, тяжкість завданої травми,
істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках,
конкретних обставин по справі і
наслідків, що наступили.

Суд першої інстанції врахував відсоток
втрати професійної працездатності
позивача та його наслідки для ОСОБА_4

У зв'язку з чим доводи апеляційної
скарги відповідача щодо того, що
розмір суми відшкодування моральної
шкоди, стягнутий з відповідача на
користь позивача, не відповідає
засадам розумності, виваженості та
справедливості, не може бути взятий до
уваги колегією суддів.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що висновок у п.19 акту розслідування
хронічного професійного захворювання
щодо наявності порушення відповідачем
законодавства про охорону праці
зроблено неповноважним органом,
оскільки це входить до компетенції
Держгірпромнагляду, не можуть бути
взяті до уваги колегією суддів,
оскільки не спростовують висновків
суду щодо наявності правових підстав
для відшкодування відповідачем
позивачу моральної шкоди у зв'язку з
професійним захворюванням.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду відповідає
вимогам матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим
відсутні підстави для задоволення
апеляційної скарги, а рішення суду
повинно бути залишено без змін на
підставі ст. 308 ЦПК України .

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Криворізький
залізорудний комбінат" відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду
м. Кривого Рогу від 11 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: