Провадження № 2/645/97/14
Справа № 645/5385/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 квітня 2014 року Фрунзенський
районний суд м. Харкова у складі: судді
Тарасенко Л.М., при секретарі Ільюта А.С.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення суми боргу, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення суми боргу у розмірі 102000
грив., посилаючись на те, що 6 жовтня 2011
року між ним та ОСОБА_2 був укладений
договір позики згідно якого він
позичив ОСОБА_2 кошти у сумі 112000 грив. на
придбання вантажного автомобіля. Була
домовленість, що в майбутньому
придбаний автомобіль вони будуть
використовувати в спільній
підприємницькій діяльності. Строк
повернення боргу встановлений до 28
грудня 2012 року. Відповідачем був
придбаний транспортний засіб марки
RENAULT, реєстраційний номер НОМЕР_1, 1997
року випуску та причіп марки TROUILLET,
реєстраційний номер НОМЕР_2, 1994 року
випуску, які були зареєстровані на
ім.»я дружини відповідача ОСОБА_3 У
липні 2012 року відповідач частково
повернув борг у сумі 10000 грив.

На початку 2013 року звернувся до
ОСОБА_2 з вимогою повернути борг,
оскільки строк повернення грошей
минув. Але відповідач повідомив про
неможливість повернути борг в зв»язку
з тим, що на його кошти він придбав
транспортні засоби, які зареєстровані
на дружину і на даний час в суді
розглядається справа про поділ майна.
Оскільки гроші які позичив у нього
ОСОБА_2 були витрачені в інтересах
сім»ї просить також стягнути борг і з
ОСОБА_3, дружини відповідача.

У судовому засіданні позивач
підтримав позовні вимоги, просив
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове
зсідання надав письмову заяву про
розгляд справи за його відсутністю.

Представник відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 позов не визнав.

Суд, заслухавши пояснення
позивача, представника відповідача,
дослідивши матеріали справи, вважає
позовні вимоги такими, що підлягають
частковому задоволенню.

У судовому засіданні встановлено
наступне.

6 жовтня 2011 року ОСОБА_2 позичив у
ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 112000
грив., які зобов»язався повернути до 28
грудня 2012 року.

Був укладений договір позики 6
жовтня 2011 року, який підписаний ОСОБА_1
та ОСОБА_2. Крім того, ОСОБА_2 надав
розписку про отримання грошей від
ОСОБА_1 у розмірі 112000 грив.

Як пояснив у судовому засіданні
позивач частину боргу у розмірі 10000
грив. відповідач ОСОБА_2 йому повернув,
але останню суму 102000 грив. до
теперішнього часу не повернута.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги
визнав про що зазначив в письмовій
заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 позов не визнав. Пояснив про те,
що між подружжям ОСОБА_2 розірвано шлюб
і проведений розподіл майна. ОСОБА_3 не
отримувала гроші в борг у ОСОБА_1, не
підписувала договір позики, про
отримання грошей у позивача її
чоловіком нічого не відомо.

Згідно ст.. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

У відповідності до ч 1 ст. 1046 ЦК
України, за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти, а
позичальник зобов»язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів.

Як встановлено у судовому
засіданні відповідач ОСОБА_2
зобов»язався повернути ОСОБА_1
отримані в борг гроші в строк до 28
грудня 2012 року. Взяті на себе обов»язки
не виконав незважаючи на те, що
власноручно писав розписку та підписав
її.

Сума боргу складає 102000 грив. і
підлягає стягненню з відповідача
ОСОБА_2

Зобов»язання має виконуватися
належним чином, відповідно до умов
договору.

Позивач не довів, що сума боргу
підлягає стягненню також з відповідача
ОСОБА_3.

Згідно рішення Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 4 грудня
2012 року шлюб зареєстрований між ОСОБА_2
та ОСОБА_3, розірвано.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 1 квітня 2014
року розподілено сумісне майно
подружжя ОСОБА_2.

ОСОБА_2 звернувся з позовною
заявою про розподіл майна в тому числі
транспортного засобу марки RENAULТ,
реєстраційний номер НОМЕР_1, 1997 року
випуску та причіпу марки TROUILLET,
реєстраційний номер НОМЕР_2, 1994 року
випуску. В позовній заяві зазначив, що
транспортні засобі були придбана за
спільні кошти сім»ї.

Судовим рішенням встановлено, що
вищевказані транспортні засоби за
спільні кошти придбали подружжя
ОСОБА_2.

Позивачем не доведено, що гроші у
розмірі 112000 грив. ОСОБА_2 взяв у борг для
придбання транспортного засобу і таким
чином діяв в інтересах сім»ї.

Відповідно до ст.. 65 СК України при
укладенні договору одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя. Для укладення одним
із подружжя договорів стосовно
цінного майна згода другого з подружжя
має бути подана письмово. Договір,
укладений одним із подружжя в
інтересах сім»ї, створює обов»язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім»ї.

Як встановлено, письмова згода
відповідача ОСОБА_3 на укладання
договору позики від 6 жовтня 2011 року
відсутня.

На підставі викладеного,
керуючись ст..ст. 10,11, 60,88, 209, 212, 214, 215 ЦПК
України, ст.. 65 СК України, ст.ст. 1046, 1049
ЦК України,

в и р і ш и в:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 суму боргу - 102000 грив.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судові витрати - 1020 грив.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через суд першої інстанції протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
особи, які брали участь у справі і не
були присутні під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя -