пр. № 2/759/1984/14
ун. № 759/1191/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2014 року суддя Святошинського
районного суду м. Києва Макаренко В.В.,
розглянувши заяву ОСОБА_1 про
забезпечення позову по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за борговою розпискою,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до Святошинського
районного суду м. Києва з позовом про
стягнення з ОСОБА_2 борг в сумі 90 000
доларів США, в перерахунку по курсу
іноземних валют Національного банку
України на дату винесення судом
рішення, за розпискою від 04.08.2012 року.

Одночасно, з позовною заявою подано
заяву про забезпечення позову, шляхом
постановлення ухвали про накладення
арешту на майно, що належить
відповідачеві ОСОБА_2 на праві
приватної власності, а саме на належну
йому частину квартири АДРЕСА_3 та
квартири АДРЕСА_1; заборонити ОСОБА_2
продавати, дарувати, здійснити міну,
або будь-яким іншим чином відчужувати
належну йому частину квартири АДРЕСА_3
та квартири АДРЕСА_1.

Судове засідання проводиться без
виклику сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі відповідно до ч.
1 ст. 153 ЦПК України.

Розглянувши вказану заяву, дослідивши
матеріали справи, суд бере до уваги
наступне.

Як вбачається із позовної заяви,
позивач просить суд ухвалити рішення,
яким стягнути борг у сумі 90 000 доларів
США за розпискою від 04.08.2012 року та
стягнути з відповідача судовий збір
сплачений за подання позовної заяви.

За змістом ч.ч. 1 та 3 ст. 151 ЦПК України,
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити передбачені цим
Кодексом, заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно з ч. 2 ст. 152 ЦПК України у разі
необхідності судом можуть бути
застосовані інші види забезпечення
позову. Суд може застосувати кілька
видів забезпечення позову.

Як зазначає Пленум Верховного Суду
України у постанові N 9 від 22.12.2006 р. "Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову", згідно з п. 1 ч. 1
ст. 152 ЦПК ( 1618-15 ) позов майнового
характеру дозволяється забезпечувати
шляхом накладення арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Проте, позивачем не надано доказів
того, що квартира АДРЕСА_3 та квартира
АДРЕСА_1 належить дійсно належить
ОСОБА_2 на праві приватної власності.
Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
заява про забезпечення позову є
необґрунтованою та безпідставною, , в
зв'язку з чим задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 151-153, 208-210 ЦПК України
суд,

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за борговою розпискою -
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: