Справа № 132/4247/13-ц Провадження №
22-ц/772/1234/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Попик Ю. П.Категорія: 23
Доповідач: Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області у складі:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Войтка Ю.Б., Голоти Л.О.

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці справу за
апеляційною скаргою представника
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Калинівського районного суду
Вінницької області від 04 березня 2014
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до СВК «Колос» с.
Польова Лисіївка Калинівського району
Вінницької області, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору: відділ Держземагенства
у Калинівському районі Вінницької
області, Реєстраційна служба
Калинівського районного управління
юстиції, про визнання недійсним
договору оренди землі та повернення
земельної ділянки, -

встановила:

В листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернулася
до суду з позовом до СВК «Колос», треті
особи: Відділ Держземагенства у
Калинівському районі Вінницької
області, Реєстраційна служба
Калинівського районного управління
юстиції, в якому просила визнати
недійсним договір оренди землі,
підписаний між ОСОБА_2 та СВК «Колос»,
зареєстрований у відділі Держкомзему у
Калинівському районі Вінницької
області від 22.10.2012 року за №05714,
витребувати у СВК «Колос» та повернути
у власність ОСОБА_2 земельну ділянку,
кадастровий № 070000174,
розташовану на території Кіровської
сільської ради Калинівського району
Вінницької області , площею 2,2037 га, що
належить ОСОБА_2 згідно державного
акта серії ЯЖ №271588, зареєстрованого в
книзі державних актів №33 від
01.09.2009 року.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що
між сторонами у справі був підписаний
договір оренди належної ОСОБА_2
земельної ділянки, який є недійсним
оскільки сторонами не погоджено усі
істотні умови договору, передбачені ст.
15 Закону України «Про оренду землі»,
зокрема, щодо об'єкта оренди, а також
відсутні такі невід'ємні частини
договору, як план або схема земельної
ділянки, визначення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості), чим
порушено її право. Оскільки відповідач
користується земельною ділянкою без
достатньої правової підстави, просила
витребувати її у СВК «Колос».

Рішенням Калинівського районного суду
Вінницької області від 04 березня 2014
року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове про
задоволення позову, посилаючись на
неповне з'ясування обставин, які мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, та вимог заявлених в суді
першої інстанції, дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на доказами які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими, які
були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої
інстанції не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
оспорюваний договір укладено з
дотриманням норм закону у письмовій
формі, зареєстрований у встановленому
законом порядку, позивач мав
необхідний обсяг цивільної
дієздатності, волевиявлення позивача
було спрямоване на укладення договору
оренди, до договору надано копію
державного акта, в якому визначено
об'єкт оренди. Наявність акта
визначення в натурі меж земельної
ділянки є обов'язковим лише в разі,
якщо земельна ділянка виділяється
окремо, проте земельна ділянка
позивача обробляється і
використовується в єдиному масиві з
ділянками інших співвласників
земельних паїв і відповідно
унеможливлює визначення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості). При
цьому позивачем не доведено в чому
полягають порушення прав позивача в
зв'язку з відсутністю вказаних
істотних умов договору та істотність
таких порушень.

З даними висновками суду погодитися
неможливо.

Судом по справі встановлено, що ОСОБА_2
на підставі державного акта на право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№271588 від 01.09.2009 р. є власником земельної
ділянки для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею 2,2037 га, кадастровий номер
070000174, яка знаходиться на
території Кіровської сільської ради
Калинівського району Вінницької
області (а.с. 32).

06 травня 2011 року між ОСОБА_2 та СВК
«Колос» було укладено договір оренди
землі №210, згідно якого позивач
передала, а відповідач прийняв у
строкове платне користування земельну
ділянку для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка знаходиться на території
Кіровської сільської ради
Калинівського району Вінницької
області, загальною площею 2,2037 га
терміном на п'ять років (а.с. 27-29).

Договір зареєстрований у Відділі
Держкомзему у Калинівському районі,
про що у Державному реєстрі земель
вчинено запис від 22 жовтня 2012 року за
№ 05714.

06 травня 2011 року сторонами підписано
акт приймання-передачі земельної
ділянки (а.с. 30).

Відносини, пов'язані з орендою землі,
регулюються Земельним кодексом
України, Цивільним кодексом України,
Законом України «Про оренду землі»,
тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України
відносини щодо найму (оренди) земельної
ділянки регулюються законом.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
оренду землі» істотними умовами
договору оренди землі є: об'єкт оренди
(кадастровий номер, місце
розташування та розмір земельної
ділянки); строк дії договору оренди;
орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної
ділянки, яка передається в оренду;
умови збереження стану об'єкта оренди;
умови і строки передачі земельної
ділянки орендарю; умови повернення
земельної ділянки орендодавцеві;
існуючі обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін; умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Відповідно до ч.4 ст. 15 Закону України
«Про оренду землі» невід'ємною
частиною договору оренди землі є: план
або схема земельної ділянки, яка
передається в оренду; кадастровий план
земельної ділянки з відображенням
обмежень (обтяжень) у її використанні
та встановлених земельних сервітутів;
акт визначення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості); акт
приймання-передачі об'єкта оренди;
проект відведення земельної ділянки у
разі його розроблення згідно із
законом.

В порушення вищезазначеної норми
Закону до договору не додано плану або
схеми земельної ділянки, акту
визначення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості), тобто відсутня
інформація про об'єкт оренди, яка
дозволяє ідентифікувати предмет
даного договору.

Земельна ділянка як об'єкт оренди землі
згідно з ст. 3 Закону України «Про
оренду землі» повинна мати установлені
межі, певне місце розташування й
визначені щодо неї права.

Таким чином, в оспорюваному договорі
відсутня істотна умова, визначена
ст. 15 Закону України «Про оренду землі»
- об'єкт оренди.

Висновки суду першої інстанції про те,
що акт погодження меж
землекористування (а.с. 34) є належним
доказом визначення меж земельної
ділянки не ґрунтуються на нормах
законодавства, які регулюють порядок
укладення договору оренди, оскільки
складення такого акта під час передачі
землі в оренду законом не передбачено і
не підтверджує визначення місця
розташування і меж земельної ділянки.

В матеріалах справи також відсутні
належні і допустимі докази, які б
підтверджували передачу спірної
земельної ділянки в оренду в складі
єдиного масиву, без визначення меж
окремих земельних ділянок, проте з
визначенням меж єдиного масиву, а тому
відповідні висновки суду першої
інстанції не ґрунтуються на зібраних
по справі доказах.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені чч.
1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України встановлено,
що зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Частиною другою ст. 15 Закону України
«Про оренду землі» встановлено, що
відсутність у договорі оренди землі
однієї з істотних умов, передбачених
цією статтею, також порушення вимог
статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є
підставою для відмови в державній
реєстрації договору оренди, а також
для визнання договору недійсним
відповідно до закону.

Відсутність у договорі оренди землі
від 06 травня 2011 року істотної умови -
об'єкт оренди, є підставою для визнання
такого договору недійсним в силу
положень ч. 2 ст. 15 Закону України «Про
оренду землі».

Така ж позиція викладена у Постанові
Верховного Суду України від 04.04.2012 року
у справі №6-21цс12, яку суд зобов'язаний
враховувати при виборі правової норми,
що підлягає застосуванню до спірних
правовідносин відповідно
до ч. 2 ст. 214 ЦПК України.

Суд першої інстанції на вищезазначені
вимоги закону уваги не звернув, та не
застосував до спірних правовідносин
норми матеріального права, які
підлягають до застосування, що
призвело до неправильного вирішення
справи.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦПК України
визначено право кожної особи на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Виходячи з аналізу вищевказаних норм, у
порядку цивільного судочинства
підлягає захисту саме порушене право.

Отже, при розгляді справ даної
категорії підлягають з'ясуванню
обставини щодо: чи дійсно порушуються
права орендодавця у зв'язку з
відсутністю в договорі оренди умов,
передбачених ст. 15 Закону України «Про
оренду землі», істотність цих умов, а
також у чому саме полягає порушення
законних прав орендодавця.

Як вбачається із змісту позовних вимог
і встановлених обставин, порушення
права орендодавця на володіння полягає
у незаконному користуванні земельною
ділянкою відповідачем, оскільки
фактично відбулася не передача
земельної ділянки, а
правовстановлюючих документів із
додатками.

Відсутність актів встановлення меж
земельної ділянки, схем розташування
земельної ділянки порушує право
позивача на інформацію про місце
розташування його земельної ділянки.

Отже, вимоги позивача є обґрунтованими,
підтверджені належними у справі
доказами, а тому підлягають до
задоволення.

Таким чином, судом неповно з'ясовано
всі обставини справи, не застосовано до
спірних правовідносин норми
матеріального права , які підлягають до
застосування, рішення суду підлягає до
скасування з ухваленням нового
рішення.

Керуючись, ст. ст. 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

вирішила :

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Калинівського районного суду
Вінницької області від 04 березня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення.

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди землі
№210, укладений між ОСОБА_2 та СВК
«Колос», зареєстрований у відділі
Держкомзему у Калинівському районі від
22 жовтня 2012 року за № 05714.

Витребувати у СВК «Колос» та повернути
у власність ОСОБА_2 земельну ділянку
№101-1, кадастровий №070000174,
розташовану на території Кіровської
сільської ради Калинівського району
Вінницької області, площею 2,2037 га, що
належить ОСОБА_2 згідно з державним
актом серії ЯЖ №271588, зареєстрованого в
книзі державних актів за № 33 від 01
вересня 2009 року .

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/
І.В. Міхасішин

Судді: /підпис/
Ю.Б. Войтко

/підпис/
Л.О. Голота

З оригіналом вірно: