Справа № 755/4998/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2014 р. Дніпровський
районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді -

БАРТАЩУК Л.П.

при секретарі -

Ізвольській С.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_1 звернулася з
позовом до відповідача - ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 24
квітня 1999 року сторони перебувають у
зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу мають сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як зазначив позивач, шлюбні відносини
між сторонами фактично припинені
через різні погляди на життя, як і
припинено ведення спільного
господарства.

З 2006 року сторони проживають окремо.

Позивач вважає, що подальше сумісне
життя і збереження сім'ї з відповідачем
є неможливим.

Майнових спорів між сторонами немає, а
дитина залишається проживати разом з
матір'ю, що попередньо узгоджено з
відповідачем.

Підтримавши з вищезазначених підстав
позовні вимоги, позивач просила шлюб
розірвати, а відповідач позов визнав,
про що сторони надали суду спільну
письмову заяву.

Вивчивши заяву сторін, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню повністю, виходячи з
наступного.

Згідно зі ст. 174 ЦПК України, відповідач
може визнати позов протягом усього
часу судового розгляду, зробивши усну
заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Судом встановлено, що сторони
перебувають у шлюбі з 24 квітня 1999 року,
зареєстрованому Відділом реєстрації
актів цивільного стану Путивльського
району Сумської області, про що в книзі
реєстрації зроблений актовий запис № 1

Від шлюбу мають дитину - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюбні відносини фактично припинені, з
2006 року сторони проживають окремо,
майнового спору з приводу спільного
майна, з приводу визначення місця
проживання дитини не мають, що ними
визнається, отже, згідно зі ст. 61 ЦПК
України, не підлягає доказуванню.

Отже, суд вважає встановленим те, що
сторони за взаємною згодою визначили
місце проживання дитини разом з матір'ю
і не мають наміру зберігати існуючий
шлюб.

Враховуючи викладені позивачем та
визнані відповідачем обставини, суд
дійшов висновку про те, що сім'я сторін
фактично розпалась та поновлена бути
не може.

Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу
України суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне
проживання подружжя і збереження шлюбу
суперечило б інтересам одного з них,
інтересам їхніх дітей, що мають істотне
значення.

Оскільки збереження зареєстрованого
шлюбу суперечитиме інтересам обох
сторін, які не бажають його збереження,
позов про розірвання шлюбу підлягає
задоволенню.

Керуючись ст. 110, 112 СК України, ст.ст. 10,
57-61, 174, 209-210, 212-215, 222, 223, 294 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 24 квітня 1999 року
Відділом реєстрації актів цивільного
стану Путивльського району Сумської
області, актовий запис № 1, між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 - розірвати.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення через Дніпровський
районний суд м. Києва до Апеляційного
суду м. Києва.

СУДДЯ :