Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" квітня 2014 р.
м.
Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд
Вінницької області в складі:

головуючого судді Камінського В.П.

за участю секретаря Ковальської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Жмеринка справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 (треті особи на
стороні позивачів, що не заявляють
самостійні вимоги на предмет спору -
служба у справах дітей Жмеринської
районної державної адміністрації,
ОСОБА_3, ОСОБА_4) до Браїлівської
селищної ради Жмеринського району,
ОСОБА_5, Товариства з обмеженою
відповідальністю «Швейна фабрика
«Браїлівчанка» про визнання недійсним
договору купівлі-продажу,

В С Т А Н
О В И В :

Позивачі звернулися до суду з цим
позовом і вказали, що в жовтні 2013 року
вони отримали належним чином
посвідчену копію договору
купівлі-продажу житлового будинку
АДРЕСА_1 Жмеринського району між ОСОБА_5
та представником Браїлівської швейної
фабрики Сичик Олександрою Василівною,
посвідченого 20.10.1987 року секретарем
виконкому Браїлівської селищної ради
Жмеринського району. Право проживання
у вказаному будинку позивачі отримали
в період роботи на Браїлівській
швейній фабриці (теперішня Товариство
з обмеженою відповідальністю «Швейна
фабрика «Браїлівчанка»), в якому
проживають і на теперішній час.
Ознайомившись з правовстановлюючими
документами, які знаходяться в
інвентаризаційній справі на
домоволодіння по АДРЕСА_1 Жмеринського
району вони встановили, що вказаний
будинок належав крім ОСОБА_5, ще її
дітям-синам ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а за
змістом оскаржуваного договору
купівлі-продажу від 20.10.1987 року
продавцем будинку визначена ОСОБА_5, і в
зв'язку з цим позивачі вважають, що
ОСОБА_5 не мала права укладати договір
купівлі-продажу будинку по АДРЕСА_1
Жмеринського від 20.10.1987 року, не
отримавши згоди органу опіки і
піклування відповідно до ст.145 КпШС
УРСР (1969 року). Вказаний договір також
не був зареєстрований у виконавчому
комітеті Браїлівської селищної ради
Жмеринського району, а також в бюро
технічної інвентаризації.

Позивачі вважають, що оскаржуваний
договір порушує їх права та законні
інтереси, і вони мають право на
визнання права власності на житловий
будинок за набувальною давністю,
просять визнати недійсним договір
купівлі-продажу, що 20.10.1987 року
підписали ОСОБА_5 та Сичик Олександра
Василівна - старший економіст
Браїлівської швейної фабрики,
нотаріально посвідчений виконавчим
комітетом Браїлівської селищної ради
20.10.1987 року.

В судовому засіданні позивачі та їх
представник ОСОБА_11 підтримали
заявлені вимоги і просили їх
задовольнити у повному обсязі. Не
заперечують проти, що у 1987 році
адміністрація Браїлівської швейної
фабрики позивачам надала для
проживання житловий будинок по АДРЕСА_1
Жмеринського району, і в вказаному
будинку проживають на даний час, за
який вносять квартплату. Позовний
строк звернення до суду не пропустили,
оскільки лише у жовтні 2013 року взнали
про укладений у 1987 року вищевказаний
договір купівлі-продажу.

Представник відповідача - Браїлівської
селищної ради Жмеринського району
Сваричевський Р.О. позов не визнав
повністю і пояснив, що договір
купівлі-продажу ОСОБА_5 та
представником Браїлівської швейної
фабрики Сичик Олександрою Василівною,
посвідченого 20.10.1987 року секретарем
виконкому Браїлівської селищної ради
Жмеринського району укладений
відповідно до чинного законодавства;
він був зареєстрований у Журналі для
реєстрації нотаріальних дій
виконавчого комітету Браїлівської
селищної ради. Вважає, що підстав для
визнання вказаного договору недійсним
немає.

Відповідачка ОСОБА_5 позов не визнала
повністю і пояснила, що їй належала 1/2
частина жилого будинку по АДРЕСА_1
Жмеринського району, інша 1/2 належала
її неповнолітнім синам ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, батько яких помер у 1986 році.
Діти проживали з нею і знаходилися на
її утриманні. Мала намір продати
вказаний будинок і купити інший,
більший за розмірами для проживання з
синами. Звернулася до Браїлівської
селищної ради і їй порадили встановити
опіку над неповнолітніми синами, що
надасть змогу продати будинок нею
особисто. У 1987 році рішенням
виконавчого комітету Браїлівської
селищної ради її призначено опікуном
над неповнолітніми синами ОСОБА_3 та
ОСОБА_4. Продавши будинок, рівні частини
грошей поклала на рахунок дітей у
ощадбанку, а на іншу придбала інший
будинок, в якому з дітьми і проживала.
Продаж будинку був вчинений і в
інтересах неповнолітніх дітей. Вважає,
що підстав для визнання договору
купівлі-продажу будинку по АДРЕСА_1
Жмеринського району недійсним, немає.

Представник відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю «Швейна
фабрика «Браїлівчанка» - Лісунь М.В.
позов не визнав повністю і пояснив, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Швейна фабрика
«Браїлівчанка» є правонаступником
Браїлівської швейної фабрики (а.с.73-90);
підстав для визнання договору
купівлі-продажу від 20.10.1987 року будинку
по АДРЕСА_1 Жмеринського району
недійсним, немає, оскільки він
укладений на законних підставах;
вказаний будинок був прийнятий на
баланс підприємства (а.с.69-72,68),
проведена його державна реєстрація
(а.с.64,65-67); за рішенням адміністрації
позивачам, як працівникам
підприємства, вказаний будинок був
наданий для проживання (а.с.113-114);
позивачі сплачують квартплату
підприємству (а.с.115). Вважає, що
позивачі пропустили строк позовної
давності. Просить відмовити у
задоволенні позову.

Представник третьої особи на стороні
позивачів, що не заявляють самостійних
вимог на предмет спору - служби у
справах дітей Жмеринської державної
адміністрації Скакун О.М. вважає за
можливе задовольнити позов у зв'язку з
тим, що договір купівлі-продажу від
20.10.1987 року укладався без дозволу
органу опіки і піклування, оскільки
ОСОБА_5 була опікуном над своїми
неповнолітніми синами. Не заперечує
проти, що вказаний договір укладався в
інтересах неповнолітніх.

Третя особа на стороні позивачів, що не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору ОСОБА_3 не підтримує позов
повністю і пояснив, що у 1987 році йому
було 17 років; проживав разом з братом
ОСОБА_4 і матір'ю ОСОБА_5, так як батько
помер; знаходилися на утриманні матері.
Прав і інтересів при продажу будинку по
АДРЕСА_1 Жмеринського району не було
порушено. Частину грошей (по 5 тис. руб.)
мати поклала на їх рахунок в ощадбанку,
а за іншу придбала інший будинок, де у
них з братом було місце для проживання,
відпочинку і навчання. Вважає, що мати
діяла в їх з братом інтересах, і не
вважає, що їх з братом права ущемлені
вказаним договором купівлі-продажу.
Просить відмовити у задоволенні
позову.

Представник третьої особи на стороні
позивачів, що не заявляють самостійних
вимог на предмет спору ОСОБА_4 - ОСОБА_5
не підтримує позов повністю і пояснила,
що продаж будинку був вчинений в
інтересах неповнолітніх дітей; права
синів не були ущемлені вказаним
договором купівлі-продажу. Просить
відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, оглянувши
і дослідивши письмові докази та покази
свідка суд вважає, що в задоволенні
позову слід відмовити.

Згідно ст.145 КпШС УРСР (1969 року) опікун
не вправі без дозволу органів опіки і
піклування укладати угоди. Такими
угодами, зокрема, є договори, що
потребують нотаріального посвідчення
і спеціальної реєстрації; ч.1 ст.48 ЦК
України (1963 року) недійсною є угода, що
не відповідає закону, в тому числі
ущемляє особисті або майнові права
неповнолітніх; ч.2 ст.227 ЦК України (1963
року) договір купівлі-продажу жилого
будинку підлягає реєстрації у
виконавчому комітеті місцевої ради
народних депутатів; п.1,2 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
виконавчими комітетами міських,
селищних, сільських рад депутатів
трудящих, затвердженої наказам
Міністра юстиції УРСР №1/5 від 19.01.1976
року визначено, що у відповідності зі
ст.14 Закону УРСР «Про державний
нотаріат» у населених пунктах, де
немає державних нотаріальних контор,
виконавчі комітети міських, селищних,
сільських рад депутатів трудящих
вчиняють такі нотаріальні дії, як
посвідчення договорів; Нотаріальні дії
у виконавчих комітетах міських,
селищних, сільських рад депутатів
трудящих вчиняють голова, заступник
голови або секретар виконавчого
комітету, за яким рішенням виконавчого
комітету, відповідної ради покладено
вчинення нотаріальних дій.

З рішення Жмеринського районного суду
від 15.08.1983 року видно, що 1/2 частина
житлового будинку АДРЕСА_1
Жмеринського району належала на праві
власності ОСОБА_5, а інша 1/2 частина
ОСОБА_15 (а.с.33,51-52).

З довідки характеристики,
реєстраційного свідоцтва, свідоцтва
про право на спадщину за
законом(а.с.8,34,35,36) та оглянутої в
судовому засіданні інвентаризаційної
справи на домоволодіння по АДРЕСА_1
Жмеринського району видно, що 1/2
частина житлового будинку АДРЕСА_1
Жмеринського району також належала
ОСОБА_3, ОСОБА_4.

З виписки з протоколу №5 виконкому
Браїлівської селищної ради
Жмеринського району видно, що ОСОБА_5
призначена опікуном над
неповнолітніми синами ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, оскільки їх батько помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.37), про що не
заперечують сторони.

З договору купівлі-продажу видно, що
20.10.1987 року між ОСОБА_5 та представником
Браїлівської швейної фабрики Сичик
Олександрою Василівною, якій було
надано доручення (а.с.32), був укладений
договір купівлі-продажу домоволодіння
по АДРЕСА_1 Жмеринського району (а.с.7,63),
про що не заперечують сторони.

Свідок ОСОБА_17 суду повідомив, що з
29.06.1987 року працював секретарем
Браїлівської селищної ради
Жмеринського району; він посвідчував
договір від 20.10.1987 року між ОСОБА_5 та
представником Браїлівської швейної
фабрики Сичик Олександрою Василівною
про купівлю-продаж домоволодіння по
АДРЕСА_1 Жмеринського району; договір
був зареєстрований у Журналі для
реєстрації нотаріальних дій
виконавчого комітету Браїлівської
селищної ради за № 335, який був
оглянутий судом (а.с.29-31); рішення
виконкому селищної ради про його
повноваження посвідчувати нотаріальні
дії не було (а.с.112).

З відповіді Браїлівської селищної ради
Жмеринського району видно, що
нотаріальні дії, які вчинялися
службовими особами виконавчого
комітету реєструвалися у журналі
реєстрації нотаріальних дій; інших
журналів для реєстрації договорів не
було (а.с.50).

Враховуючи недотримання передбаченої
законом форми спірного договору,
відсутність його державної реєстрації
суд приходить до висновку про
неукладеність такого договору, що
виключає можливість визнання його
недійсним, відповідно до роз'яснень,
які містяться в п.8 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 06.11.2009
року «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними».

Суд не вбачає порушень прав позивачів,
які є підставою для задоволення позову,
з огляду на те, що позивачі поселились в
будинок по АДРЕСА_1 Жмеринського району
у грудні 1987 року з дозволу
адміністрації Браїлівської швейної
фабрики (а.с.113-114), після укладання 20.10.1987
року договору купівлі-продажу між
ОСОБА_5 та представником Браїлівської
швейної фабрики.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст.5,8,10,15,60,208,209,213-215 ЦПК України,
ст.48,227 ЦК УРСР (1963 року), ст.145 КпШС УРСР
(1969 року), п.1,2 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій виконавчими
комітетами міських, селищних,
сільських рад депутатів трудящих,
затвердженої наказам Міністра юстиції
УРСР №1/5 від 19.01.1976 року, п.8 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №9 від
06.11.2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», суд

В И Р І
Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1, ОСОБА_2 повністю у
задоволенні позову до Браїлівської
селищної ради Жмеринського району,
ОСОБА_5, Товариства з обмеженою
відповідальністю «Швейна фабрика
«Браїлівчанка», (треті особи на стороні
позивачів, що не заявляють самостійні
вимоги на предмет спору - служба у
справах дітей Жмеринської районної
державної адміністрації, ОСОБА_3,
ОСОБА_4) про визнання недійсним
договору купівлі-продажу.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана протягом десяти днів з дня її
проголошення до Вінницького
апеляційного суду через Жмеринський
міськрайонний суд.

Суддя:
В.П. Камінський