Справа № 249/5397/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 січня 2014 р.
м.Шахтарськ

Шахтарський міськрайонний суд
Донецької області в складі:

головуючого судді
Пархоменко І.О. ,

при секретарі
Лисенко Л.О.,

за участю позивача
ОСОБА_1,

представників позивача
ОСОБА_2 , ОСОБА_3,

відповідача
ОСОБА_4,

представників відповідача
ОСОБА_5, ОСОБА_6,

представника третьої особи
Пономаренко Т.М.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду в приміщенні
Шахтарського міськрайонного суду
Донецької області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа:
Орган опіки та піклування виконкому
Шахтарської міської ради, про
визначення місця проживання
малолітньої дитини, звільнення від
сплати аліментів, -

встановив:

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_4,
третя особа: Орган опіки та піклування
виконкому Шахтарської міської ради,
про визначення місця проживання
малолітньої дитини, мотивуючи свої
вимоги наступним. Позивач перебував у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем,
від шлюбу мають неповнолітню дитину -
сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після
розірвання шлюбу дитина періодично
мешкала у батька. У зв'язку з тим, що
відповідач не надавала можливості
позивачу бачитись з сином, останній
звертався до Органу опіки та
піклуванням з метою визначення часу
спілкування з дитиною. Позивач
постійно піклувався про сина, брав
участі в його вихованні. З липня 2013 року
по теперішній час дитина постійно
мешкає разом з батьком та його
цивільною дружиною. Зазначив, що
відповідач не має постійного місця
мешкання, умови, в яких вона мешкає, є
несприятливими для розвитку дитини. В
травні 2013 року дитина просила батька
забрати його до себе, оскільки
співмешканець відповідача ображає
дитину. В липні 2013 року син сам зібрав
свої речі та прийшов мешкати до батька.
У зв'язку з тим, що дитина почала жити у
позивача, було вирішено перевести його
в ЗОШ № 22 за місцем проживання, однак в
ЗОШ № 18, де навчався ОСОБА_8, відмовили у
видачі документів, через що дитина
отримала нервовий зрив та зараз
проходить комплексне лікування. Мати
дитини не бере участі в його вихованні
належним чином, не цікавилась станом
його здоров'я. Позивач має у власності
1/ 4 частку квартири АДРЕСА_1, працює на
підприємстві ВП «Автобаза» ДП
«Шахтарськантрацит», та має дохід в
розмірі 3700, 00 грн., обраний головою ОСББ
«Діана», шкідливих звичок не має, має
гарні взаємини з сином, щасливу родину,
бажає дати синові достаток та освіту.
Дитина також має намір мешкати разом з
батьком. Просив визначити місце
проживання сина ОСОБА_8 з батьком.

У судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги, суду пояснив, що з
травня 2013 року дитина стала проситися
жити в його родині. В липні і серпні 2013
року хлопчик жив з ним. Заперечень з
боку відповідача не було В кінці
серпня 2013 року він, позивач, хотів
перевести дитину в школу № 22 за місцем
мешкання. Відповідач стала
заперечувати. Дитина дуже нервувала,
бо не хотіла повертатися до матері, не
хотіла ходити у школу № 18. З цього
приводу в хлопчика стався нервовий
зрив. Відповідач зверталась в міліцію с
заявами, що я він, позивач, насильно
утримує дитину. Хлопчик розповідав, що
цивільний чоловік матері ображав його.
Позивач вимушений був звернутися до
психологів, щоб дитині була надана
допомога. Позивач та його цивільна
дружина робили все можливе, щоб
заспокоїти дитину. На даний час хлопчик
майже заспокоївся, став краще
навчатися, став більше спілкуватися з
одноліткам. Жити з матір»ю він не хоче,
навіть не хоче спілкуватися. У вересні
позивач умовив хлопчика
поспілкуватись з матір»ю, однак після
цього спілкування психологічний стан
дитини погіршився. З вересня по
теперішній час відповідач не приходила
в школу до дитини, не цікавилась його
життям.

У судовому засіданні позивач надав
позовну заяву про збільшення позовних
вимог в якій зазначив, що рішенням
Шахтарського міськрайонного суду
Донецької області від 03 лютого 2012 року
з позивача на користь відповідача
стягнуто аліменти на утримання сина
ОСОБА_8 в розмірі 1/ 4 частини всіх видів
доходу (заробітку), але не менше ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно, починаючи
з 11 січня 2012 року та до 19 листопада 2022
року. До 01 липня 2013 року позивач
щомісячно сплачував аліменти. Оскільки
дитина мешкає на даний час разом з
батьком, позивач несе всі витрати з
його виховання. Просив звільнити його
від сплати аліментів на утримання сина
ОСОБА_8. Просив позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2, діюча на
підставі довіреності від 03.10.2013 року,
підтримала позовні вимоги, суду
пояснила, що хлопчик розповідав, що
його ображав цивільний чоловік
відповідача, з матір»ю він мешкати не
хоче, хоче жити в родині батька. Дитина
хворіла, вони лікували її. У вересні
хлопчик поїхав до матері, але через дві
години став дзвонити і просити щоб його
забрали. Просила позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_3, діюча на
підставі свідоцтва про право на
заняття адвокатською діяльністю від
18.02.2003 року, договору про надання
правової допомоги від 16.10.2013 року та
ордеру, підтримала позовні вимоги,
суду пояснила, що в сім»ї відповідача
були складні взаємовідносини. В дитини
стався нервовий зрив і батько
вимушений був звернутись до психолога.
Позивач багато часу й уваги приділяє
дитині, займається його вихованням,
навчанням. Мати дитини не має
постійного місця мешкання, живе в
квартирі співмешканця. Батько має все
необхідне для проживання дитини. З
липня 2013 року дитина мешкає в родині
батька. У нього гарні взаємовідносини з
батьком та його цивільною дружиною.
Жити в родині матері хлопчик не бажає.

Відповідач позовні вимоги не визнала,
суду пояснила що дитину ніхто не
ображав. Після розірвання шлюбу з
позивачем син залишився з нею. Вона
весь час займалась вихованням дитини.
Позивач став займатися вихованням
дитини з того часу, як хлопчик став
мешкати з ним. Зараз вона мешкає в
квартирі цивільного чоловіка. Хлопчик
не хоче жити з нею, навіть не хоче
спілкуватись по телефону, бо позивач на
нього психологічно тисне. Пояснила, що
хоче постійно спілкуватися з сином.
Просила відмовити у задоволенні
позову.

Представник відповідача ОСОБА_5, діючий
на підставі довіреності від 20.09.2013 року,
позовні вимоги не визнав, суду пояснив
що і відповідач і він особисто
займались вихованням хлопчика. Дитину
ніхто не ображав. Зараз хлопчик не
хоче жити з матір»ю, бо позивач на нього
психологічно тисне. Позивач платив
аліменти до середини квітня 2013 року, а
потім в нього заборгованість. Просив
відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_6, діючий
на підставі свідоцтва про право на
заняття адвокатською діяльністю від
06.10.2010 року та договору про надання
правової допомоги від 14.10.2013 року,
позовні вимоги не визнав, просив
відмовити у задоволенні позову.

Представника третьої особи
Пономаренко Т.М., діюча на підставі
довіреності № 74 від 30.10.2013 року, суду
пояснила, що суду був наданий висновок
про визначення місця проживання дитини
з батьком. Дитині виповнилось 10 років і
тому комісія вислухала думку дитини.
Жити з матір»ю хлопчик не хоче, бо між
ними ускладнені взаємовідносини. Житло
є і в матері, і в батька. Житлові умови
були обстежені. В родині батька у
дитини - окрема кімната. Мати мешкає в
однокімнатній квартирі з цивільним
чоловіком. Взаємовідносини в родині
батька - добрі, в родині матері -
ускладнені. Комісія прийшла до
висновку, виходячи виключно з
інтересів дитини, про доцільність
визначення місця проживання дитини з
батьком. Просила позовні вимоги
задовольнити.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона
цивільна дружина позивача. В липні 2013
року в їх родині став мешкати син
позивача. Дитина не знала, що кожен день
потрібно чистити зуби, вмиватися. Вони
повністю вдягли ОСОБА_5. Дитина у
другому класі погано читала. Свідок
стала займатися з ним. ОСОБА_8 став
краще навчатися. При розмові дитина
розповіла, що його ображав цивільний
чоловік відповідача. Дитина не хоче
жити з матір'ю, хоче жити в родині
позивача. Хлопчику зручно і комфортно в
їх родині. У дитини є своя кімната і все
необхідне для розвитку. Свідок та
позивач опікуються хлопчиком.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що
вона є директором міського центру
соціальних служб для сім»ї, дітей та
молоді. В кінці жовтня 2013 року позивач
привів свого сина до них в центр. Дитина
була в поганому психологічному стані.
Треба було встановити що відбувається
з хлопчиком. За допомогою тестів було
виявлено, що дитина боїться залишитися
з матір»ю. Хлопчику було комфортно в
родині батька, він хотів мешкати разом
з батьком.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що
вона вчитель в школі де зараз
навчається ОСОБА_8. Попервах дитина
була налякана. Тепер хлопчик став більш
активним, спілкується з однолітками,
змінився на кращий бік.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що у його
присутності хлопчик казав, що не хоче
до матері.

Судом в межах заявлених позовних вимог
і на підставі наданих особами, які
брали участь у справі, доказів,
встановлено наступні обставини та
визначені відповідно до них
правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про
народження серії НОМЕР_1, виданого
Шахтарським міським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Донецького обласного управління
юстиції, актовий запис № 458, позивач є
батьком, а відповідач матір'ю ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Шахтарського міськрайонного
суду Донецької області від 12 березня
2010 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_4.

Шлюб між сторонами розірвано 09 червня
2010 року, про що свідчить свідоцтво про
розірвання шлюбу серії НОМЕР_2,
виданого відділом реєстрації актів
цивільного стану по місту Шахтарську
Шахтарського міськрайонного
управління юстиції Донецької області,
актовий запис № 84.

Рішенням Шахтарського міськрайонного
суду Донецької області від 03 лютого 2012
року стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця міста Шахтарська Донецької
області, на користь ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки міста
Артемівська Донецької області, на
утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1,
аліменти у розмірі 1/ 4 частини всіх
видів його заробітку (доходу), але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку щомісяця,
починаючи стягнення з дня звернення до
суду, тобто з 11 січня 2012 року, та до
досягнення дитиною повноліття, тобто
до ІНФОРМАЦІЯ_6.

В даний час між батьками дитини виник
спір про визначення місця проживання
дитини.

Згідно ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу
України, якщо мати та батько, які
проживають окремо, не дійшли згоди щодо
того, з ким із них буде проживати
малолітня дитина, спір між ними може
вирішуватися органом опіки та
піклування або судом. Під час вирішення
спору щодо місця проживання
малолітньої дитини беруться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Згідно з довідкою ОСББ «Діана» №69 від
31.08.2013 року, ОСОБА_1 мешкає за адресою:
АДРЕСА_1, та має склад сім'ї: дружина -
ОСОБА_10, син - ОСОБА_8.

Відповідно до довідки ВП
«Автобаза» ДП «Шахтарськантрацит»
загальна сума доходу ОСОБА_1 за період з
17.05.2013 року по 31.07.2013 року склав 10185, 97
грн.

З характеристики з місця роботи
вбачається, що ОСОБА_1 користується
повагою в колективі, володіє
відмінними комунікативними навиками,
креативний, здібний до самостійної
роботи, дотримується корпоративної
етики, тактичний, має лідерські якості.
Дуже відкрита, дружелюбна та
високоморальна людина.

З характеристики з місця проживання
вбачається, що ОСОБА_1 гарний сім'янин,
займається вихованням дитини, має
міцну та щасливу родину.

Відповідно до акту від 21.07.2013 року
ОСОБА_8 мешкає з батьком та його
дружиною. Взаємовідносини між ними
гарні.

Згідно зі свідоцтвом про право
власності на житло від 20.12.1995 року
ОСОБА_1, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_2
належить на праві спільної сумісної
власності квартира АДРЕСА_1.

Відповідно до акту обстеження умов
проживання ОСОБА_1 від 10.10.2013 року,
загальна площа квартири 48, 3 кв.м..
Квартира з усіма зручностями. Охайно. У
квартирі пічне та електричне опалення,
безперервне водопостачання. Дитина має
власну кімнату, окреме спальне ліжко та
стілець для навчання. У дитини є
комп'ютер. Забезпечений одягом по
сезону, художньою літературою.
Стосунки сім'ї поважні, ввічливі.
Дитина бажає проживати разом з батьком.

Відповідно до акту обстеження умов
проживання ОСОБА_4 від 10.10.2013 року,
квартира переобладнана, м'які меблі,
кухня обладнана холодильником,
кухонним гарнітуром, обідній стіл,
стільці. Опалення та водопостачання
централізоване. В кімнаті телевізор,
тренажер. На підлозі - килими. Для
дитини в спальній кімнаті окреме ліжко.
Замовили навчальний стіл. Стосунки в
сім'ї побудовані на взаємоповазі. В
квартирі мешкають: ОСОБА_4 - мешкає без
реєстрації, співмешканець - ОСОБА_16,
який є власником квартири. Проживають
спільно з грудня 2012 року. Всі бажають,
щоб дитина проживала в їх сім'ї за даним
місцем проживання.

Відповідно до довідки Приватного
підприємства «Шелмі плюс» № 39 від
11.10.2013 року загальна сума доходу ОСОБА_4
за період з 01 квітня 2013 року по 30
вересня 2013 року склав 12616, 98 грн.

Згідно з довідкою учня
загальноосвітнього навчального
закладу про результаті обов'язкового
медичного профілактичного огляду
ОСОБА_8, в останнього виявлено синусову
аритмію.

З витягів з особової справи вбачається,
що ОСОБА_8 у 2013-2014 навчальному році
став краще навчатися ніж у 2011-2012
навчальному році.

З витягу з протоколу № 13 засідання
комісії з питань захисту прав дитини
при виконавчому комітеті Шахтарської
міської ради від 02.10.2013 року вбачається,
що була розглянута заява ОСОБА_4 щодо
порушення порядку побачення з дитиною
батька ОСОБА_1

З листа Шахтарського міського центру
соціальних служб для сім»ї, дітей та
молоді № 5 від 27.01.2014 року про надання
інформації вбачається, що до
Шахтарського міського центру
соціальних служб для сім»ї, дітей та
молоді звернувся ОСОБА_1, для
проведення роботи з його сином ОСОБА_8.
За результатами роботи було виявлено
що в дитини є страхи: повернутися до
матері, що мати може його забрати.

Згідно ст. 141 Сімейного Кодексу України
мати та батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини.

При вирішенні спору щодо місця
проживання дитини суд бере до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
обов'язків, особисту прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення.

Суд не може передати дитину для
проживання з тим із батьків, хто не має
самостійного доходу, зловживає
спиртними напоями або наркотичними
засобами, може своєю аморальною
поведінкою зашкодити розвиткові
дитини.

Відповідно до декларації прав дитини
від 29.11.59 (принцип 2), (мова оригінала):
«ребёнку должна быть обеспечена
специальная защита и предоставлены
возможности и благоприятные условия,
которые позволяли бы ему развиваться
физически, умственно и нравственно,
духовно и в социальном отношении
здоровым и нормальным путём и в
условиях свободы и достоинства;
(принцип 6) ребёнок для полного и
гармоничного развития его личности
нуждается в любви и понимании. Он
должен, когда это возможно, расти на
попечении и под ответственностью своих
родителей и во всяком случае в
атмосфере любви и моральной и
материальной обеспеченности».

Згідно висновку органу опіки та
піклування Шахтарської міської ради
про визначення місця проживання
малолітньої дитини ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, орган опіки вважає
доцільним визначити місце проживання
дитини з батьком, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Свій висновок орган опіки та
піклування мотивує наступним. Батько
хлопчика працює, має постійний доход,
позитивно характеризується, за місцем
його проживання створено всі умови для
виховання, проживання і розвитку
дитини, житлово-побутові умови
задовільні. Для сина створені всі умови
для виховання навчання та розвитку.
Мати дитини працює, має постійний
доход, на даний час проживає в
однокімнатній квартирі співмешканця,
де є місце для проживання і навчання
сина. За місцем роботи
характеризується позитивно. З липня 2013
року малолітній ОСОБА_8 за власним
бажанням проживає з батьком. Під час
бесіди з дитиною 03.12.2013 року
встановлено, що хлопчик бажає жити з
батьком. Син однаково добре ставить до
батьків, але його проживання з матір»ю
пов»язано з негативними спогадами про
конфлікт з її співмешканцем.

З урахуванням принципу 6 Декларації
прав дитини, проголошеної Генеральною
Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, а
також враховуючи те, що позивач є
рідним батьком дитини, працездатним,
дієздатним, який мешкає в належних для
проживання та виховання хлопчика
умовах, наполягає на реалізації свого
права доглядати та піклуватись за
сином, має можливість та бажання
займатись його вихованням, дитина хоче
на даний час мешкати з батьком, з липня
2013 року за власним бажанням проживає з
батьком і не хоче жити з матір»ю, бо на
даний час між ними складні відносини,
суд приходить до висновку, що місце
проживання малолітньої дитини слід
визначити з батьком.

Також, на думку суду, підлягають
задоволенню позовні вимоги про
звільнення від сплати аліментів, бо в
судовому засіданні встановлено, що з
липня 2013 року дитина мешкає з батьком і
знаходиться на його повному утриманні.
За таких обставин стягнення аліментів
на користь матері, на утриманні якої
дитина не знаходиться, є безпідставним.

На підставі ст.ст. 141, 160, 180 Сімейного
кодексу України, Декларації прав
дитини, проголошеної Генеральною
Асамблеєю ООН 20 листопада 1959,
керуючись ст. ст. 3, 10, 15, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя
особа: Орган опіки та піклування
виконкому Шахтарської міської ради,
про визначення місця проживання
малолітньої дитини, звільнення від
сплати аліментів задовольнити.

Визначити місце проживання
малолітньої дитини - ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком - ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, за його місцем
проживання.

Звільнити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, з 01.07.2013
року від сплати аліментів на утримання
малолітньої дитини - ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнутих рішенням
Шахтарського міськрайонного суду
Донецької області від 03.02.2012 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_4

витрати на сплату судового збору в
розмірі 114,7 грн.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційної
скарги не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
І.О.Пархоменко