Справа № 489/5641/13-ц
Номер провадження 2/489/36/14
РІШЕННЯ

Іменем України

09 квітня 2014 року
місто
Миколаїв

Ленінський районний суд міста
Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна
подружжя,

встановив

В липні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із позовом до ОСОБА_2 мотивуючи
свої вимоги тим, що перебувала у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем з
28 квітня 2001 року до 20 вересня 2012 року. В
період шлюбу ними придбано майно, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, а саме: квартира АДРЕСА_1,
легковий автомобіль марки Skoda Oktavia Tour
1.6s/75 kv, кузов/шассі № НОМЕР_2 та ?
земельної ділянки, загальною площею 0,10
Га за адресою: АДРЕСА_3. За договором
купівлі-продажу квартири вона та
відповідач набули право власності на ?
частку квартири кожен, а автомобіль та
земельна ділянка були оформлені тільки
на відповідача.

Оскільки, між нею та відповідачем не
досягнуто угоди з питання розподілу
зазначеного майна, яке є їх спільною
сумісною власністю, вона змушена
звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач позов
підтримала, просила його задовольнити.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позов в повному
обсязі, посилаючись на обставини
викладені в позовній заяві, наполягав
на задоволенні позову.

Представник відповідача позов не
визнав.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлено такі обставини та
відповідні правовідносини.

Позивач звернувся до суду з позовом про
поділ майна подружжя після розірвання
шлюбу. Вказані правовідносини
регулюються ст. ст. 61, 63, 69, 71 Сумейного
кодексу України.

Як зазначає позивач у своєму позові,
вона та відповідач зареєстрували шлюб
28.04.2001, свідоцтво про одруження серії
НОМЕР_3 (а. с. 17).

05 грудня 2003 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2,
ОСОБА_1 був укладений договір
купівлі-продажу № 3173 квартири АДРЕСА_1.
Зазначений договір був посвідчений
приватним нотаріусом Миколаївського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
(а. с. 29-30).

Згідно з витягом з Реєстру прав
власності на нерухоме майно від 23.12.2003
власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1
та ОСОБА_2 по ? частки кожний (а. с. 31).

09 квітня 2008 року між ВАТ «Експрес-Авто»
в особі директора ОСОБА_5 та ОСОБА_2 був
укладений договір купівлі-продажу
автомобілю марки Skoda Oktavia Tour 1.6s/75 kv,
кузов/шассі № НОМЕР_2 (а. с. 24). Державний
номер автомобіля НОМЕР_1.

08 червня 2012 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
ОСОБА_2 був укладений договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
площею 0.10 Га за адресою: АДРЕСА_3.
Зазначена земельна ділянка в рівних
частках по ? належить ОСОБА_7 та ОСОБА_2
(а. с. 25-26, 27).

Згідно з рішенням Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 20.09.2012
шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 розірвано (а. с. 11).

Позивач у своєму позові зазначає, що
автомобіль та ? частки земельної
ділянки були оформлені тільки на
відповідача, а тому просить в порядку
поділу спільного майна визнати за нею
право власності на половину
зазначеного майна.

Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя може бути будь-яке майно, за
винятком виключеного з цивільного
обороту.

Згідно з ст. 63 СК України дружина та
чоловік мають рівні права на володіння,
користування і розпоряджання майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Згідно з ст. 70 СК України у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

Так, в судовому засіданні встановлено
та ніким не заперечувалося, що спірний
автомобіль марки Skoda Oktavia Tour 1.6s/75 kv,
кузов/шассі № НОМЕР_2, державний номер
автомобіля НОМЕР_1, було придбано
сторонами в період шлюбу та було
зареєстровано на відповідача.

Однак, з наданої на запит суду
відповіді Центру надання послуг,
пов'язаних з використанням
автотранспортних засобів з
обслуговування м. Миколаєва УДАІ УМВС
України в Миколаївській області, вих. №
2959 від 03.10.2013, автомобіль марки Skoda Oktavia
Tour 1.6s/75 kv, кузов/шассі № НОМЕР_2,
державний номер автомобіля НОМЕР_1
зареєстровано за ОСОБА_8 на підставі
довідки-рахунку серії ДПІ № 649338 від
29.08.2012 (а. с. 49).

Оскільки судом встановлено, що на час
розірвання шлюбу спірний автомобіль
було відчужено та на час розгляду
справи він не є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя і
власником його є ОСОБА_8, то в
задоволенні позовних вимог про поділ
спірного автомобілю належить
відмовити, оскільки проданий
автомобіль не може бути поділений.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 СК України
дружина, чоловік розпоряджаються
майном, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, за
взаємною згодою.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 СК України при
укладенні договорів одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя. Дружина, чоловік
має право на звернення до суду з
позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового.

Таким чином, позивач посилаючись на те,
що автомобіль був проданий без її згоди
не позбавлена можливості оспорювати
вказаний правочин та витребувати
автомобіль з чужого незаконного
володіння або звернутись з окремим
позовом до відповідача про стягнення
компенсації шкоди завданої
неправомірними діями відповідача, а
саме відчуженням автомобіля без її
згоди.

Також належить відмовити і у
задоволенні позовних вимог про
визнання за ОСОБА_1 права власності на ?
частину земельної ділянки, площею 0.10
Га за адресою: АДРЕСА_3, виходячи з
такого.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до п. 12 Договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
08.06.2012, відповідно до ст. ст. 125, 126
Земельного Кодексу України з
урахуванням вимог частини 3 розділу ІІ
прикінцевих та перехідних положень до
Закону України "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
документів, що посвідчують право на
земельну ділянку, а також поділу та
об'єднання земельних ділянок" від 05.03.2009
право власності на земельну ділянку, що
відчужується за цим договором, виникає
на підставі цього договору з моменту
державної реєстрації земельної
ділянки органом, що здійснює державну
реєстрацію.

Позивач не надала суду доказів на
підтвердження державної реєстрації
земельної ділянки органом, що здійснює
державну реєстрацію, а тому у суду
немає доказів того, що право власності
на спірну частину земельної ділянки
зареєстроване за відповідачем.

Таким чином право власності на
земельну ділянку не виникло, а тому
така земельна ділянка не підлягає
поділу.

Окрім цього, з інформаційної довідки з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно щодо об"єкта нерухомого
майна вбачається, що право власності на
земельну ділянку за адресою АДРЕСА_3
зареєстровано за ОСОБА_9, на 1/2 на
підставі договору купівлі-продажу від
26.07.2013 та на іншу 1/2 на підставі договору
купівлі-продажу від 31.07.2013 (а. с. 78).

Земельна ділянка щодо якої
відповідачем укладено договір та
земельна ділянка зареєстрована за
ОСОБА_9 мають один кадастровий номер
:07:012:0020, однак з відповіді
приватного нотаріуса ОСОБА_10
вбачається, що земельна ділянка
відчужувалась не відповідачем.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що в задоволенні позову належить
відмовити.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України суд

вирішив

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ майна подружжя
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області через Ленінський районний суд
м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
В. В.
Кокорєв