У х в а л а

Іменем України

3 квітня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Савченко В.О.,
Фаловської І.М.,розглянувши у
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа -
комунальне підприємство «Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна», про визнання
права власності, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду м.
Києва від 28 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, в якому, з
урахуванням уточнень, просив визнати
за ним право власності на Ѕ частину
самочинно побудованого житлового
будинку загальною площею 124,4 кв. м, на
самочинно побудований житловий
будинок загальною площею 48 кв. м,
теплицю, гараж та на Ѕ частину
земельної ділянки загальною площею 0,10
га, які знаходяться АДРЕСА_1

Вимоги обґрунтовані тим, що він разом з
батьком ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1,
замість старого будинку побудував
новий загальною площею 124,4 кв. м та
успадкував спадщину від батька. Крім
того, позивач здійснив самостійно
самовільне будівництво нового будинку
загальною площею 48 кв. м, теплиці та
гаражу, а тому також має право на це
нерухоме майно і частину земельної
ділянки для обслуговування жилого
будинку та господарських будівель.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 18 квітня 2011 року позов
задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право
власності на Ѕ частину
домоволодіння загальною площею 124,4 кв.
м, житловою площею 51,5 кв. м - літера по
плану «А-1», що знаходиться АДРЕСА_1.
Визнано за ОСОБА_4 право власності на
самочинно побудований житловий
будинок, який складається з трьох
житлових кімнат, кухні та туалету,
загальною площею 40 кв. м, теплицю площею
25 кв. м - літера по плану «З», гараж
площею 60 кв. м. Визнано за ОСОБА_4 право
власності на Ѕ частину земельної
ділянки загальною площею 0,10 га, яка
знаходиться АДРЕСА_1, для
обслуговування жилого будинку та
господарських будівель.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
28 листопада 2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовлено.

В касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення апеляційного суду,
мотивуючи свої вимоги порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права, та просить
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Апеляційний суд під час розгляду
справи, дослідивши докази у справі й
давши їм належну оцінку, а також
врахувавши обставини справи, дійшов
правильного висновку про те, що
відсутні правові підстави для
задоволення позовних вимог.

Апеляційною інстанцією вірно зроблено
висновок про відсутність доказів, що на
момент відкриття спадщини ОСОБА_6,
спадкодавець мав право власності на
будинок та земельну ділянку АДРЕСА_1, а
тому відсутні правові підстави
вважати, що позивач як спадкоємець має
право успадкувати частину вказаного
майна. Також позивачем не надано
доказів, що будівництво нового будинку
загальною площею 48 кв. м, теплиці та
гаражу велося за згодою відповідача та
відповідно до вимог чинного
законодавства, і що дане будівництво
було здійснено заме ОСОБА_4

Разом з тим, судом апеляційної
інстанції вірно встановлено, що спірна
земельна ділянка не є сумісною
власністю подружжя, а є власністю
ОСОБА_5, тому не може бути спадковим
майном.

Докази та обставини, на які посилається
заявник у касаційній скарзі, були
предметом дослідження судами першої та
апеляційної інстанцій і додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні апеляційним судом були
дотримані норми матеріального і
процесуального права.

Наведені у касаційній скарзі доводи,
висновків апеляційного суду не
спростовують.

Відповідно до частини третьої статті 332
ЦПК України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись частиною третьою статті 332
ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 28 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Висоцька В.С. Савченко В.О.
Фаловська І.М.