АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3227/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Шестакова З. С. Доповідач - Міхеєва
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого Міхеєвої
В.Ю.

суддів
Свистунової О.В., Ремеза В.А.

при секретарі
Бондаренко В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті Нікополі
Дніпропетровської області

на рішення Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 10 лютого 2014 року по справі

за позовом ОСОБА_2 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті Нікополі
Дніпропетровської області про
перерахунок щомісячної страхової
виплати та стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2013 року ОСОБА_2
звернувся з позовом до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті Нікополі
Дніпропетровської області (далі - Фонд
соцстраху) про перерахунок щомісячної
страхової виплати та стягнення
заборгованості.

Рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 10 лютого 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Вирішено провести перерахунок
розміру щомісячної страхової виплати
по відшкодуванню шкоди ОСОБА_2,
починаючи з 01 жовтня 2001 року, з
урахуванням тарифної ставки робітника
4 розряду для підприємств і цехів з
ремонту устаткування, зокрема,
автомобілів, станом на 01 січня 2001 року.

Починаючи з 01 березня 2013 року
встановлено ОСОБА_2 щомісячну страхову
виплату у розмірі 370,01 грн. та
зобов'язано Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті Нікополі
Дніпропетровської області в
подальшому сплачувати йому щомісячні
платежі з урахуванням коригування суми
у випадках підвищення заробітної плати
надалі, безстроково.

Стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті Нікополі
Дніпропетровської області на користь
ОСОБА_2 заборгованість по сплаті
страхових виплат за період з 01 жовтня
2001 року по 31 січня 2014 року в сумі 16536,83
грн.; заборгованість із відшкодування
матеріальної та моральної шкоди в сумі
5555,37 грн. у зв'язку з ліквідацією
Колективного підприємства «Битовик»
без створення правонаступника, а
всього 22092,20 грн.

В іншому в позові відмовлено.
Вирішено питанні про розподіл судових
витрат.

В апеляційній скарзі відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті Нікополі
Дніпропетровської області,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення скасувати та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в
повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Судом встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
позивач ОСОБА_2 з 05 вересня 1992 року
працював у Колективному підприємстві
«Битовик» (далі - КП «Битовик») малярем
з фарбування автомобілів та з 25
листопада 1992 року був переведений на
посаду маляра-газоелектрозварника 4
розряду по ремонту та фарбуванню
автомобілів, де працював до 21 січня 2002
року, що підтверджується копією
трудової книжки (а.с.10).

Під час роботи
малярем-електрогазозварником 4 розряду
у КП «Битовик» згідно Акту
розслідування професійного
захворювання (отруєння) форми П-4 від 17
липня 2000 року, позивач отримав
професійне захворювання у вигляді
променевої катаракти обох очей (а.с.4).

На підставі висновку
Дніпропетровської обласної
офтальмологічної МСЕК від 05
жовтня 2000 року ОСОБА_2 визнаний
інвалідом ІІІ групи з втратою
професійної працездатності 45 % (а.с.5).

У подальшому відсоток втрати
працездатності позивача змінювався та
становив з 10 серпня 2002 року - 55 % (а.с.7) та
з 20 серпня 2003 року - 25 % втрати
професійної працездатності,
безстроково (а.с.8,9).

Рішенням Нікопольського
міського суду від 28 березня 2001 року в
рахунок відшкодування шкоди у зв'язку з
трудовим каліцтвом з КП «Битовик» на
користь ОСОБА_2 було стягнуто
одноразову допомогу в розмірі 4950 грн.;
витрати, пов'язані з наданням юридичної
допомоги в розмірі 260 грн.; витрати,
пов'язані з проїздом до місця лікування
в розмірі 6,37 грн.; моральну шкоду в
розмірі 599 грн., а усього до стягнення
підлягало 5815,37 грн.

Цим же рішенням, починаючи з 29
серпня 2000 року та до 29 серпня 2001 року на
користь позивача було стягнуто суму
втраченого заробітку в розмірі 49,50 грн.,
щомісячно (а.с.11,12).

Жодних платежів позивачеві в
рахунок відшкодування страхових
виплат КП «Битовик» не здійснило, що
підтверджується довідкою начальника
департаменту державної виконавчої
служби у м. Нікополь та Нікопольському
районі (а.с.13).

Згідно постанови Фонду
соцстраху № 725 від 28 грудня 2001 року,
КП «Битовик» передало Фонду соцстраху
особову справу ОСОБА_2, та з 01 квітня 2001
року Фонд продовжував сплату позивачу
визначеної судом страхової виплати у
розмірі 49,5 грн. (а.с.14).

З Довідки з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців убачається, що 30
листопада 2011 року державним
реєстратором внесено запис про
державну реєстрацію припинення
юридичної особи Колективного
підприємства «Битовик» за спрощеною
процедурою шляхом її ліквідації
(а.с.35-37).

Частково задовольняючи позовні
вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції
керувався положеннями ст. 46
Конституції України, ст.ст. 29,34 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
(далі - Закон) та виходив із того, що
перерахунок сум щомісячних страхових
виплат відповідачем проводився
неналежним чином, оскільки рішенням
Нікопольського міського суду від 28
березня 2001 року щомісячна страхова
виплата позивачу в розмірі 49,5 грн.
визначалася тільки до 29 серпня 2001 року
та в подальшому повинна була
визначатися з урахуванням розміру
заробітної плати позивача, а
враховуючи, що КП «Битовик» не
проводило ОСОБА_2 виплати щомісячних
страхових виплат та належного
перерахування виплат у зв'язку зі
зростанням заробітної плати, а
середній заробіток позивача на час
передання особової справи до
відділення для подальшого нарахування
щомісячних страхових виплат був нижчим
за мінімальну заробітну плату - таке
перерахування у відповідності до норм
вищевказаного Закону мало б здійснити
відділення при отриманні особової
справи, а не продовжувати сплачувати
позивачеві раніше призначені судом
платежі.

У зв'язку з тим, що при ліквідації КП
«Битовик» до Архівного відділу
Нікопольської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області не були здані документи з
постійного та особового складу даної
установи, що підтверджується листом
Архівного відділу Нікопольської
районної державної адміністрації
Дніпропетровської області № 77 від 05
березня 2012 року (а.с.65), а на підставі
довідки КП «Битовик» від 30 вересня 2000
року, яка є в матеріалах справи (а.с.31),
не можливо зробити правильний
перерахунок сум щомісячних платежів,
раніше визначених ОСОБА_2, тому
відповідно до вимог п. 14 ст. 34 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» (в
редакції, яка діяла на 01 квітня 2001 року)
та п. 12 Порядку обчислення середньої
заробітної плати (доходу) для
розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 26 вересня 2001 року
№ 1266, суд першої інстанції провів
розрахунок суми страхової виплати
позивачу за відповідною тарифною
ставкою (окладом) робітника 4 розряду
подібної професії в галузі, в якій
працював ОСОБА_2, згідно листа
Департаменту заробітної плати та умов
праці Міністерства соціальної
політики України № 1256/13/84-13 від 13
листопада 2013 року, згідно якого
тарифна ставка робітника 4 розряду для
підприємств і цехів з ремонту
устаткування, зокрема, автомобілів
станом на 01 січня 2001 року мала
становити 183,74 грн. (а.с.59).

Відповідно, щомісячна страхова
виплата позивачу з 30 серпня 2001 року,
тобто, наступного дня, визначеного
рішенням Нікопольського міського суду
від 28 березня 2001 року повинна
становити: 183,74 х 45% = 82,68 грн.

Колегія суддів, перевіривши
наведені судом першої інстанції
розрахунки, вважає їх правильними та
погоджується з висновком суду, що
заборгованість сум щомісячних
платежів за період з 01 жовтня 2001 року по
31 січня 2014 року складає 16536,83 грн., та
підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 з
відповідача.

Відповідно, починаючи з 01
березня 2013 року Фонд соцстраху повинен
сплачувати ОСОБА_2 відшкодування шкоди
щомісячно у розмірі 370,01 грн., з
урахуванням коригування суми у
випадках підвищення заробітної плати
надалі, безстроково.

У той же час, резолютивна частина
рішення суду, зокрема, абзаци другий та
третій, у яких суд вирішив «провести
перерахунок розміру щомісячної
страхової виплати по відшкодуванню
шкоди ОСОБА_2, починаючи з 01 жовтня 2001
року, з урахуванням тарифної ставки
робітника 4 розряду для підприємств і
цехів з ремонту устаткування, зокрема,
автомобілів, станом на 01 січня 2001 року»
та «Починаючи з 01 березня 2013 року
встановити ОСОБА_2 щомісячну страхову
виплату у розмірі 370,01 грн.», підлягають
зміні, з викладенням їх у іншій
редакції, шляхом зобов'язання
відповідача зробити відповідні дії,
оскільки суд такими повноваженнями не
наділений, а проведення перерахунку
розміру щомісячної страхової виплати
по відшкодуванню шкоди та встановлення
щомісячних страхових виплат у
відповідності із Законом покладено на
відповідача.

Відповідно до ч.2 п.3 розділу ІХ
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та відповідно до
роз'яснень Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 березня
1992 року № 6 (з послідуючими змінами)
«Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди», у разі
ліквідації підприємства без створення
правонаступника, уся заборгованість із
відшкодування матеріальної шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується потерпілим на
виробництві та членам їхніх сімей
(утриманцям) - Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві і профзахворювань України.

Оскільки 30 листопада 2011 року була
припинена Державна реєстрація
юридичної особи КП «Битовик» за
спрощеною процедурою шляхом її
ліквідації, без створення
правонаступника, що підтверджується
Довідкою з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців від 27 лютого 2012 року,
суд дійшов правильного висновку про
часткове задоволення позовних вимог в
частині стягнення з Фонду соцстраху на
користь позивача заборгованості із
відшкодування шкоди, визначеної
рішенням Нікопольського міського суду
від 28 березня 2001 року за винятком
витрат, пов'язаних з наданням юридичної
допомоги в розмірі 260 грн.

У той же час, колегія суддів
зауважує, що судом було неправильно
визначено суму заборгованості 5555,37
грн., оскільки рішенням Нікопольського
міського суду від 28 березня 2001 року
було стягнуто одноразову допомогу в
розмірі 4950 грн.; витрати, пов'язані з
проїздом до місця лікування в розмірі
6,37 грн.; моральну шкоду в розмірі 599 грн.,
що складає 5456,37 грн., які підлягають
стягненню з відповідача.

Відповідно, підлягає зменшенню
загальна сума, стягнута судом з
відповідача на користь позивача - до
21993,2 грн. (16536,83 грн. + 5456,37 грн.).

Доводи апеляційної скарги щодо
пропуску позивачем строку позовної
давності колегія суддів відхиляє як
безпідставні.

Відповідно до п. 43 Правил відшкодування
власником підприємства, установи і
організації або уповноваженим ним
органом шкоди, заподіяної працівникові
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням ним трудових обов'язків,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 23 червня 1993 року
№ 472 та роз'яснень, викладених у п. 22
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 6 від 27 березня 1992 року «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди», якщо потерпілому або особам,
які мають право на відшкодування шкоди,
з вини власника своєчасно не визначено
або не виплачено суми відшкодування
шкоди, то ця сума виплачується без
обмеження протягом будь-якого терміну.
Виплати, призначені, але своєчасно не
одержані потерпілим або особою, яка має
право на їх одержання, а також вимоги
про перерахунок (наприклад, за
відсотком втрати працездатності) сум
щомісячних платежів, раніше визначених
судом або роботодавцем, підлягають
задоволенню за час, що не перевищує
трьох років.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_2
своєчасно не виплачена сума страхової
виплати не з його вини, суд вважає, що
вона повинна бути виплачена без
обмежень будь-яким строком.

Інші доводи апеляційної скарги
зведені до переоцінки доказів та
висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті Нікополі
Дніпропетровської області
задовольнити частково.

Рішення Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 10 лютого 2014 року змінити,
виклавши абзац другий і третій його
резолютивної частини в наступній
редакції:

Зобов'язати відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті Нікополі
Дніпропетровської області провести
перерахунок розміру щомісячної
страхової виплати по відшкодуванню
шкоди ОСОБА_2, починаючи з 01 жовтня 2001
року, з урахуванням тарифної ставки
робітника 4 розряду для підприємств і
цехів з ремонту устаткування, зокрема,
автомобілів, станом на 01 січня 2001 року,
та починаючи з 01 березня 2013 року
встановити ОСОБА_2 щомісячну страхову
виплату у розмірі 370,01 грн. (триста
сімдесят грн. 01 грн.) та у подальшому
сплачувати йому щомісячні платежі з
урахуванням коригування суми у
випадках підвищення заробітної плати
надалі, безстроково.

Рішення Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 10 лютого 2014 року в частині
стягнення заборгованості із
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди та загальної суми
змінити, зменшивши розмір стягнутої
матеріальної і моральної шкоди до 5456,37
грн. (п'ять тисяч чотириста п'ятдесят
шість грн. 37 коп.) та загальної суми до 21
993,2 грн. (двадцять одна тисяча дев'ятсот
дев'яносто три грн. 20 коп.).

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
протягом двадцяти днів може бути
оскаржене шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді