АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 210/8908/13-ц 22-ц/774/971/К/14
Справа № 210/8908/13-ц
Провадження 22-ц/774/971/К/14
інстанції Костенко В.В.
Категорія № 26 (ІІІ)
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
головуючого судді: Барильської А.П.,
суддів: Ляховської І.Є.,
при секретарі: Булах К.А.,
за участю: представника відповідача -
Некрасової Катерини Олександрівни,
представника позивача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства "Криворізький залізорудний
комбінат" на рішення Дзержинського
районного суду м. Кривого Рогу від 13
березня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_4 до Публічного акціонерного
товариства "Криворізький залізорудний
комбінат» про відшкодування
моральної шкоди, заподіяної
ушкодженням здоров'я на виробництві,-
В С Т А Н О В И Л А :
У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» (надалі - ПАТ
«Кривбасзалізорудком») і Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.Кривому Розі
Дніпропетровської області
(надалі-Фонд) про відшкодування
моральної шкоди, заподіяної
ушкодженням здоров'я на виробництві.
Ухвалою Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 10 лютого 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_4 до Фонду
залишено без розгляду.
Рішенням Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 13 березня 2014 року
позов ОСОБА_4 задоволено частково:
стягнуто з ПАТ "Кривбасзалізорудком" на
його користь моральну шкоду у розмірі 18
000 гривень та на користь держави
судовий збір в сумі 243,60 грн. В іншій
частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ
«Кривбасзалізорудком», посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, ставить питання
про скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
про відмову ОСОБА_4 у задоволенні
позовних вимог.

Зокрема, посилається на те, що розмір
суми відшкодування моральної шкоди,
стягнутий з відповідача на користь
позивача, завищений та не відповідає
засадам розумності, виваженості та
справедливості.

Суд першої інстанції не прийняв до
уваги, що позивач працював у шкідливих
та небезпечних умовах праці не тільки
на ПАТ «Кривбасзалізрудком», а й на
шахті «Ювілейна» РУ ім. XX п/з'їзду,
правонаступником якого є ПАТ «Євраз
Суха Балка» та на шахті "Саксагань",
правонаступником якої є ДП
"Кривбасшахтозакриття", у зв'язку з чим
ПАТ «Кривбасзалізрудком» не може нести
відповідальність за шкоду, яка була
заподіяна позивачу іншим
підприємством.

Крім того, почавши хворіти з 2008
року, позивач продовжував свідомо
працювати на підприємстві в тому числі
і в тяжких умовах праці до 2013 року, що
ОСОБА_4, укладаючи з відповідачем
трудовий договір, відповідно до ст. 29
КЗпП України, був повідомлений і
ознайомлений під розпис про його права
і обов'язки, про умови праці, наявність
на робочому місці, де він буде
працювати, небезпечних і шкідливих
виробничих факторів.

Також апелянт зазначив, що згідно
висновку МСЕК №0007379 від 09.09.2013 року
ОСОБА_4 потребує медикаментозного
лікування, що свідчить про обов'язок
саме Фонду здійснювати відшкодування
витрат на медикаментозне лікування
позивача, тоді як здійснення такого
лікування за рахунок відповідача буде
суперечити вимогам законодавства.

Судом не взято до уваги, що позивачу
було встановлено тільки тимчасову
втрату працездатності в розмірі 30% з
09.09.2013 року з наступним переоглядом
01.08.2014 року, тобто стійкоївтрату
працездатності не встановлено, що
свідчить про можливість зменшення при
черговому переогляді відсотку втрати
працездатності.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що вона
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач в період
з 27.07.1998 року по 05.09.2013 року працював на
шахті « Родіна» ПАТ
"Кривбасзалізрудком" підземним ГРОЗ,
підземним гірничим майстром,
заступником начальника дільниці.

Висновком МСЕК від 09.09.2013 року йому
вперше було встановлено всього 30%
втрати професіональної
працездатності, з яких:15% - хронічне
обструктивне захворювання легень
першого - другого ст.( пиловий бронхіт 1-2
ст., емфізема легенів 1-2 ст.), 10% -
деформуючий артоз в поєднанні з
перартрозом колінних суглобів, ПФ
другого ст. і ліктьових суглобів, ПФ 1-2
ст., дв. плечолопатковий періартроз ПФ
другого ст., 5%- нейросенсорна
приглухуватість першого ст. ( з легким
зниженням слуху) ( а.с.18).

Згідно п.17 акту розслідування
хронічного професійного захворювання
від 08.07.2013 року причиною професійного
захворювання ОСОБА_4 є перевищення
гранично-допустимого рівня
небезпечних та шкідливих факторів
виробничого середовища та робота
протягом 23 років 7 міс. в умовах
підвищеного рівня шуму та запиленості
повітря робочої зони, що перевищували
нормативні.

Так, запиленість повітря робочої зони:
пил з вмістом вільного SiO2 від 10 до 70% в
концентраціях від 4,20 до 5,6 мг/м3 при ГДК
2,0 мг/м3. Шум еквівалентний рівень звуку
в дБА: від 97 до 105дБА при ГДР до 80.

У зв'язку з отриманим хронічним
професійним захворюванням позивач
періодично проходить лікування, що
підтверджується виписками із медичних
карток амбулаторного хворого та
історії хвороби. Він проходив
неодноразово стаціонарне лікування в
Українському науково - дослідному
інституті промислової медицини та в 6 -
й і 16-тій міських лікарнях міста
Кривого Рогу з приводу професійних
захворювань. Відповідно медичних
документів позивачеві рекомендовано
спостереження лікарів, щорічні курси
відновної терапії, прийом
медикаментів, санаторно - курортне
лікування (Хмільник, Бердянськ,
Приморськ та інші).

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач ПАТ
«Кривбасзалізорудком» винен у
виникненні у позивача професійного
захворювання, у зв'язку з чим йому було
спричинену моральну шкоду.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду першої інстанції
з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода,
заподіяна працівникам каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням трудових обов'язків,
відшкодовується у встановленому
законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України
передбачено відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику у разі
порушення його законних прав, що
призвело до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року № 4
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» роз'яснено, що відповідно до
статті 237-1 КЗпП України за наявності
порушення прав працівника у сфері
трудових відносин, зокрема, виконання
робіт у небезпечних для життя і
здоров'я умовах, яке призвело до його
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків чи вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок по відшкодуванню
моральної (немайнової) покладається на
власника або уповноважений ним орган
незалежно від форми власності, виду
діяльності чи галузевої належності.

Факт спричинення моральної шкоди
позивачу у зв'язку з професійним
захворюванням був встановлений. Він
отримав професійне захворювання,
висновком МСЕК від 09.09.2013 року позивачу
вперше було встановлено 30% втрати
професіональної працездатності.
Позивач періодично потребує
амбулаторного і стаціонарного
лікування, оздоровлення, переносить
щоденно фізичний біль та моральні
переживання, змушений приймати ліки. У
ОСОБА_4 порушено звичайний життєвий
ритм, нормальні життєві зв'язки. На
теперішній час позивач зазнає
фізичного болю, прикладає значні
додаткові зусилля для організації
свого життя.

У зв'язку з чим, висновок суду щодо
спричинення позивачу неправомірними
діями відповідача ПАТ
«Кривбасзалізорудком» моральної шкоди
є правильним.

Висновок суду про відшкодування
відповідачем ПАТ
«Кривбасзалізорудком» позивачу
моральної шкоди відповідає Рішенню
Конституційного Суду України від 08.10.2008
року № 20-рп2008р., відповідно до якого,
статтею 237-1 КЗпП України громадянам, що
потерпіли від нещасного випадку або
професійного захворювання, надано
право на відшкодування моральної шкоди
за рахунок власника або уповноваженого
ним органу.

Однак, колегія суддів вважає, що
при визначенні суми моральної шкоди,
стягнутої з ПАТ
«Кривбасзалізорудком» на користь
ОСОБА_4, судом не в повній мірі
враховані положення п.9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", відповідно до якого розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає в межах заявлених
вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням в
кожному конкретному випадку ступеня
вини відповідачів та інших обставин.
Зокрема, враховується характер і
тривалість страждань, стан здоров'я
потерпілого, тяжкість завданої травми,
істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках,
конкретних обставин по справі і
наслідків, що наступили.

Тому, враховуючи загальний період
роботи позивача у шкідливих умовах
праці протягом 23 років і 7 місяців, з
яких період роботи ОСОБА_4 у шкідливих
умовах праці на підприємстві ПАТ
"Кривбасзалізорудком" складає 15 років,
характер і тривалість його страждань,
стан здоров'я, тяжкість професійного
захворювання, істотність вимушених
змін у його життєвих і виробничих
стосунках, конкретних обставин по
справі і наслідків, що наступили,
колегія суддів вважає, що сума
моральної шкоди, яка підлягає
стягненню з ПАТ "Кривбасзалізорудком"
на користь позивача ОСОБА_4 повинна
бути зменшена з 18 000 грн. до 10 000 грн.

За таких обставин, апеляційна
скарга ПАТ «Кривбасзалізорудком»
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду - зміні, відповідно до
положень п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Криворізький
залізорудний комбінат" задовольнити
частково.

Рішення Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 13 березня 2014 року
змінити в частині розміру суми
моральної шкоди, стягнутої з
Публічного акціонерного товариства»
на користь ОСОБА_4, зменшивши цей розмір
з 18 000 грн. до 10 000 (десяти тисяч) грн.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: