АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/972/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 30 Пироженко С.А.
Доповідач в апеляційній інстанції
Сіренко Ю. В. РІШЕННЯ
17 квітня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоСіренко Ю. В. суддівМіщенко
С. В. , Трюхан Г. М. при
секретаріПосипайко А.І., Анкудінов О.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_7 на рішення Соснівського
районного суду м. Черкаси від 10 грудня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_8, ОСОБА_9 , Моторного
(транспортного) страхового бюро
України про відшкодування шкоди,
завданої внаслідок ДТП та страхового
відшкодування, заслухавши учасників
судового розгляду, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
в с т а н о в и л а :
У серпні 2013 року ОСОБА_7 звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_9,
Моторного (транспортного) страхового
бюро України про відшкодування шкоди,
завданої внаслідок ДТП та страхового
В обґрунтування позовних вимог,
вказував про те, що 31 травня 2011 року о 09
год. 30 хв. в м.Черкаси по вул. Смілянська
навпроти будинку № 115 відповідач
ОСОБА_8, керуючи автомобілем Део Ланос,
що належить відповідачу ОСОБА_9, не
вибрав безпечної швидкості, не
дотримався безпечної дистанції та
скоїв зіткнення з автомобілем Geely МR 7151
А, під керуванням водія ОСОБА_11, який
Згідно довіреності, виданої 31.01.2011 року
та посвідченої приватним нотаріусом
Черкаського міського нотаріального
округу ОСОБА_12, ОСОБА_13 уповноважив
ОСОБА_7 розпоряджатись автомобілем Geely
Постановою Соснівського районного
суду м.Черкаси від 27 липня 2011 року
відповідача ОСОБА_8 визнано винним у
вчиненні ДТП та притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КпАП України.
дорожньо-транспортної пригоди
позивачу завдано матеріальну та
моральну шкоду. В добровільному
порядку відповідачі відмовляються
відшкодувати завдану шкоду, в зв'язку з
чим позивач був змушений звернутись за
захистом своїх прав до суду.
В ході розгляду справи позивач
змінював та уточнював свої позовні
вимоги та остаточно просив суд
стягнути з Моторного (транспортного)
страхового бюро України на його
користь пеню за прострочення сплати
страхового відшкодування в розмірі 1768,
74 грн. Стягнути солідарно з ОСОБА_8,
ОСОБА_9 на його користь невідшкодовану
МТСБУ частину відновлювального
ремонту 2774, 94 грн., витрати на оплату
експертного авто товарознавчого
дослідження 560, 00 грн., втрату товарної
вартості автомобіля 1965, 00 грн., моральну
Вирішити питання про розподіл судових
Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 10 грудня 2013 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 в
рахунок відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди в сумі 4 739 грн. 94 коп., витрати за
оплату експертного авто
товарознавчого дослідження в сумі 560
грн., судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп., 1
389 грн. 34 грн. витрат на правову допомогу
та 2 000 грн. в рахунок відшкодування
моральної шкоди а всього в сумі 8 918 грн.
34 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_7,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
зазначене судове рішення скасувати та
ухвалити нове, яким його позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в порядку
статті 303 ЦПК України, колегія суддів
судової палати приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення, виходячи з
наступних підстав.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

За змістом статті 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив із
того, що 31 травня 2011 року о 09 год. 30 хв. в
м.Черкаси по вул. Смілянська навпроти
будинку № 115 відповідач ОСОБА_8, керуючи
автомобілем Део Ланос, що належить
відповідачу ОСОБА_9 не вибрав безпечної
швидкості. Не дотримавшись безпечної
дистанції, скоїв зіткнення з
автомобілем Geely MR 7151А, під керуванням
водія ОСОБА_11, який рухався попереду.
Своїми діями відповідач ОСОБА_8 порушив
п.п.2.3б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху.
(а.с. 9)

Постановою Соснівського районного
суду м.Черкаси від 27 липня 2011 року
відповідача ОСОБА_8 визнано винним у
вчиненні ДТП та притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КпАП України. (а.с. 10)

Вказані обставини не підлягають
доказуванню в силу ст. 61 ЦПК України.

Розмір матеріальних збитків,
спричинених позивачу пошкодженням
зазначеного автомобіля, визначений
висновком експертного авто
товарознавчого дослідження № 111 від 11
липня 2011 року, складеним судовим
експертом-автотоварознавцем згідно
якого, вартість матеріального збитку,
завданого власнику автомобіля Geely МR 7151
А, д.н.з. НОМЕР_1 в результаті його
пошкодження при ДТП з урахуванням
втрати товарної вартості на дату
оцінки складає: 18614 грн. 67 коп.

Шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом іншим
об'єктом, використання, зберігання або
утримання якого створює підвищену
небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України)

В даному випадку вина відповідача
ОСОБА_8, підтверджена матеріалами
справи та постановою суду, проте, що
останній визнаний винним у вчиненні
ДТП, в результаті якої автомобіль
позивача, отримав механічні
пошкодження.

Врахувавши надані докази, та
дотримуючись вимог ст. 1187 ЦК України
суд обґрунтовано стягнув із
відповідача на користь позивача
грошову суму на відшкодування завданої
матеріальної шкоди 4739 грн. 94 коп.

Не заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги щодо солідарного
стягнення завданої шкоди, внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди з ОСОБА_8
та ОСОБА_9, оскільки вони не ґрунтуються
вимогах закону. Зокрема, між діями
ОСОБА_9 та завданою внаслідок
дорожньо-транспортною пригодою шкодою
відсутній причинний зв'язок.

Разом з тим, колегія суддів вважає
необґрунтованою відмову суду у
стягненні з відповідача МТСБУ пені за
прострочення сплати страхового
відшкодування.

Так, право на отримання відшкодування
за рахунок МТСБУ виникає у потерпілого
не з моменту настання ДТП, а з моменту
звернення до МТСБУ у встановленому
законом порядку.

Відповідно до приписів ст. 36.2 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15
днів з дня узгодження ним розміру
страхового відшкодування з особою, яка
має право на отримання відшкодування,
за наявності документів, зазначених у
ст. 35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
проводить виплату або відмовляє у
такій виплаті.

Відповідно до ст. 33.1.4 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування, водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених ст. 41 цього закону - МТСБУ
), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу.

Відповідно до ст. 35.1 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» для отримання
страхового відшкодування потерпілий
чи інша особа, яка має право на
отримання відшкодування, протягом 30
днів з дня подання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду подає
страховику заяву про страхове
відшкодування.

Встановлено, що заяву про страхове
відшкодування позивач подав до МТСБУ
26.06.2012 року, що підтверджується
відміткою про отримання на заяві.

П. 35.2 ст. 35 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» визначено
перелік документів, які додаються до
заяви.

Позивач, на виконання вищевказаних
вимог, надав всі необхідні документи.

П. 35.2 ст. 35 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» не зобов'язує
позивача надавати страховику (МТСБУ)
будь-які інші документи.

За наявності заяви про страхове
відшкодування та зазначених
документів, МТСБУ повинно було
виплатити страхове відшкодування або
прийняти рішення про відмову у виплаті
протягом 90 днів з моменту їх отримання.

П. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» Страховик
(МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження
ним розміру страхового відшкодування з
особою, яка має право на отримання
відшкодування, за наявності
документів, зазначених у статті 35 цього
Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний, у разі визнання ним вимог
заявника обґрунтованими - прийняти
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентованої
виплати) та виплатити його.

За таких обставин, МТСБУ повинно було
протягом 90 днів з моменту подання
позивачем заяви про страхове
відшкодування та відповідних
документів, виплатити страхове
відшкодування або ж прийняти рішення
про відмову у виплаті.

Заяву та відповідні документи подано
26.06.2012 року. Строк на виплату з 26.06.2012
року до 24.09.2012 року (90 днів).

Страхове відшкодування 24.09.2012 року
сплачено не було. Відмови у виплаті
відшкодування МТСБУ також не
надіслало.

Лист № 19367/3-2-05 від МТСБУ про надання
додаткових документів датовано 06.08.2012
року.

Однак, МТСБУ з цього приводу не надало
жодного доказу того, що вказаний лист
було направлено на адресу позивача
саме 06.08.2012 року.

З наданих позивачем доказів
вбачається, що лист № 19367/3-2-05 від 06.08.2012
року про надання додаткових документів
МТСБУ надіслало позивачу лише 28.12.2012
року у якості додатку до відповіді №
33833/4.4-10 від 26.12.2012 року.

Тоді як термін виплати страхового
відшкодування сплив 24.09.2012 року.

Крім того, документи, які вимагалися до
надання у листі № 19367/3-2-05, вже були
надані позивачем до МТСБУ разом із
заявою про страхове відшкодування -
26.06.2012 року, окрім довідки з Укргазбанку
про відсутність договору
добровільного страхування майна
(КАСКО) на дату ДТП, оскільки т.з. було
придбано в кредит.

Зазначена довідка не є обов'язковим
документом для подання до МТСБУ згідно
п. 35.2 ст. 35 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» та не впливає
жодним чином на порядок і розмір
виплати страхового відшкодування за
обов'язковим страхуванням
відповідальності.

Отже, протягом визначених Законом 90
днів МТСБУ жодних додаткових
документів від позивача не вимагало.
Позивач надав усі необхідні документи
згідно п. 35.2 ст. 35 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».

МТСБУ було зобов'язане протягом 90 днів,
до 24.09.2012 року виплатити страхове
відшкодування.

Станом на 28.12.2012 року - момент
направлення позивачу листа № 19367/3-2-05
від 06.08.2012 року про надання додаткових
документів, - вже настав строк
виконання МТСБУ своїх зобов'язань з
виплати відшкодування.

Однак, МТСБУ не здійснило вчасно
виплату страхового відшкодування.

Страхове відшкодування було виплачене
лише 05.08.2013 року, тоді як виплата
повинна була настати 24.09.2012 року.

Прострочення становить 314 днів - з 25.09.2012
року по 05.08.2013 року.

Зазначене є підставою для нарахування
пені згідно п. 36.5 ст. 36 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що пеня за прострочення
сплати страхового відшкодування в
сумі 1768, 74 грн. підлягає до стягнення з
МТСБУ на користь ОСОБА_7

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001
року із змінами та доповненнями «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної шкоди», розмір
моральної шкоди визначає суд залежно
від характеру та обсягів страждань,
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат та з урахуванням
інших обставин.

Оскільки встановлена вина відповідача
ОСОБА_8 у скоєнні ДТП, а також те, що
внаслідок порушення прав позивача на
керування та розпорядження
автомобілем у зв'язку із його
пошкодженням, порушилися нормальні
життєві зв'язки позивача, він пережив
моральні страждання, а тому із
урахуванням вимог розумності та
справедливості, характеру порушення
прав позивача та глибину його
страждань, суд обгрунтовано частково
задовольнив вимоги позивача про
відшкодування моральної шкоди та
стягнув із відповідача 2 000 грн. на
підставі ст. 1167 ЦК України.

Колегія суддів вважає безпідставними
вимоги позивача про стягнення ПДВ від
вартості відновлювального ремонту
транспортного засобу, оскільки вони не
відповідають фактичним обставинам та
не ґрунтуються на законі.

У разі якщо придбання послуг по
ремонту, заміщенню, відтворенню
застрахованого об'єкта чи
товарно-матеріальних цінностей, які
мають бути використані в процесі його
ремонту здійснюється у неплатника
податку на додану вартість, то
розрахунок сум виплати здійснюється
без урахування сум податку на додану
вартість.

Тобто висновок автотоварознавчого
дослідження не є підставою для
виникнення податкових зобов'язань, що
виникають з надання послуг щодо
проведення відновлювального ремонту
пошкодженого транспортного засобу.
Зазначені зобов'язання виникають лише
внаслідок фактичного надання послуг з
проведення такого ремонту за умови, що
виконавець цієї послуги є платником
ПДВ. Таким чином, у випадку проведення
фактичного ремонту транспортного
засобу, або проведення його особою, яка
не є платником ПДВ, податкові
зобов'язання не виникають.

Що стосується вимог позивача про
відшкодування 1965, 00 грн. втрати
товарної вартості пошкодженого
автомобіля, то вказані вимоги також до
задоволення не підлягають.

З матеріалів справи вбачається, що
власником автомобіля Geely являється
ОСОБА_13, який згідно довіреності від
31.01.2011 року уповноважив ОСОБА_7
розпоряджатися вищевказаним
автомобілем. (а.с. 11).

В силу ч. 3 ст. 386 ЦК України саме власник
майна має право вимагати у особи, дії
якої призвели до втрати товарної
вартості автомобіля, відшкодування
вказаних збитків.

В силу ст. 88 ЦПК України, на користь
ОСОБА_7 підлягають стягненню понесені
ним судові витрати, пов'язані з
викликом до суду.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що рішення суду
підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 -
задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 10 грудня 2013 року у даній
справі змінити.

Стягнути з Моторного (транспортного)
страхового бюро України на користь
ОСОБА_7 пеню за прострочення оплати
страхового відшкодування в розмірі 1768,
74 грн.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7
судові витрати, пов'язані з явкою до
суду в розмірі 61 грн. 40 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з часу
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :