РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 рокум. Бердянськ
Бердянський міськрайонний суд
Запорізької області у складі судді
Полянчука Б.І., при секретарі Панченко
Л.І., розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом
до ОСОБА_2 про стягнення грошових
коштів, вказуючи, що 10.01.2009 року між нею
та відповідачем укладено договір
позики на суму 873 000 грн., за яким
передача грошових коштів позичальнику
може здійснюватися як в готівковому
порядку шляхом внесення коштів
позикодавцем на поточний рахунок
позичальника в АТ «ОТП Банк», так і в
безготівковому порядку шляхом
перерахування коштів на поточний
рахунок позичальника. Виконуючи умови
договору вона квитанціями та
платіжними дорученнями передала
відповідачу 873 000 грн. Згідно умов
договору ОСОБА_2 зобов'язався повернути
грошові кошти у строк 10.01.2013 року, але не
повернув визначені договором позики
грошові кошти. Пунктом 3.2 договору
передбачено сплату позичальником 90%
річних від простроченої суми за весь
час прострочення. Сума цих відсотків за
час прострочення грошового
зобов'язання за період з 11.01.2013 року по
28.11.2013 року складає 693137,20 грн. Крім того,
згідно п. 3.1 договору позики відповідач
повинен сплатити пеню від неповернутої
суми у розмірі подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла в період, за який стягується
пеня. Розмір пені за період з 11.01.2013 року
по 28.11.2013 року складає 108824,20 грн.
Загальна сума боргу станом на 28.11.2013
року з урахуванням пені та відсотків
річних складає 1674961,40 грн. Просила
стягнути з відповідача на її користь
1674961 грн. 40 коп. та витрати по сплаті
судового збору.

Позивач та його представник
у судове засідання не з'явився, подав до
суду заяву в якій позовні вимоги
підтримав і просив розглянути справу
без нього та представника.

Відповідач у судове
засідання не з'явився, про слухання
справи повідомлений належним чином,
подав заяву про визнання позову та про
розгляд справи в його відсутності.

З'ясувавши всі обставини
справи та перевіривши їх доказами, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

10.01.2009 року між позивачем та
відповідачем укладено договір позики
873000 грн., який відповідає формі, що
передбачена ст. 1047 ЦК України. Цим
договором передбачено обов'язок
позичальника повернути позикодавцю
грошові кошти в сумі 873000 грн. у строк
10.01.2013 року (а.с.5-6).

Судом встановлено, що
позикодавець виконав зобов'язання за
договором позики від 10.01.2009 року та
квитанціями №120 від 12.01.2009 року, №5 від
13.01.2009 року, №14 від 16.01.2009 року, №25 від
28.01.2009 року, №15 від 06.03.2009 року та
платіжними дорученнями №2/2 від 23.03.2009
року, №1 від 19.03.2010 року перерахував
позичальнику грошові кошти загальною
сумою 873000 грн. (а.с.7-14), але відповідач в
передбачений договором термін не
виконав взятих на себе зобов'язань та
ухиляється від поверненню суми позики.

Згідно ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Приймаючи до уваги, що
відповідач не виконує взятих на себе
зобов'язань, тому з нього підлягає
стягненню 873000 грн. боргу за договором
позики від 10.01.2009 року.

Стаття 1050 ЦК України
передбачає, що якщо позичальник
своєчасно не повернув суму позики, він
зобов'язаний сплатити грошову суму
відповідно до статті 625 ЦК.

Згідно ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлено
договором або законом.

Пунктом 3.2 договору позики
від 10.01.2009 року передбачено, що на
підставі ст. 625 ЦК України позичальник
за прострочення виконання грошового
зобов'язання, на вимогу позикодавця
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 90 % (дев'яносто процентів) річних
від простроченої суми за весь час
прострочення.

Оскільки в судовому
засіданні встановлено, що відповідач
прострочив виконання грошового
зобов'язання, тому з нього підлягають
стягненню 693137 грн. 20 коп. відсотків
річних згідно наданого позивачем
розрахунку (а.с.4).

За ст. 549 ч. 3 ЦК України пенею
є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання

Стаття 624 ЦК України
передбачає, що якщо за порушення
зобов'язання встановлено неустойку, то
вона підлягає стягненню у повному
розмірі, незалежно від відшкодування
збитків.

У пункті 3.1 договору позики
від 10.01.2009 року зазначено, що у разі
неповернення або несвоєчасного
повернення позикодавцю грошових
коштів в сумі 873000 грн. позичальник
сплачує позикодавцю пеню від
неповернутої або несвоєчасно
повернутої суми в розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла в період, за який
стягується пеня.

Згідно з постановою
Національного банку України №102 від
21.03.2013 року з 23.03.2013 року до 10.06.2013 року
діяла облікова ставка в розмірі 7,5 %
річних.

З 10.06.2013 року за постановою
Національного банку України №209 від
06.06.2013 року встановлено облікову ставку
в розмірі 7,0 % річних, яка діяла до 13.08.2013
року.

Постановою Національного
банку України №315 з 13.08.2013 року
встановлена нова облікова ставка в
розмірі 6,5 % річних.

У судовому засіданні
встановлено, що відповідач не повернув
позикодавцю грошові кошти за договором
позики від 10.01.2009 року, тому з нього слід
стягнути пеню відповідно до умов п. 3.1
договору та з урахуванням облікової
ставки Національного банку України,
яка діяла в період з 11.01.2013 року по 28.11.2013
року в сумі 108824 грн. 20 коп. відповідно до
розрахунку (а.с.4).

На підставі ст. ст. 79, 88 ЦПК
України з відповідача підлягає
стягненню судові витрати по оплаті
судового збору в розмірі 3441грн. (а.с.1).

Керуючись ст. ст. 79, 88, 209, 212-215
ЦПК України, ст.ст. 549, 624, 625, 1046, 1049, 1050 ЦК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 1674961 грн. 40 коп. та 3441 грн.
судового збору, а всього 1678402 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подається
апеляційному суду через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
рішення.

Суддя