Справа № 444/2949/13
Головуючий у 1 інстанції: Зеліско Р.Й.
Провадження № 22-ц/783/459/14
Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючої судді -
Копняк С.М.

суддів:
- Бермеса І.В., Савуляка Р.В.

секретар -
Азенко М.В.

з участю представника апелянта -
ОСОБА_4

позивачів -
ОСОБА_5 та ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
відповідача ОСОБА_7 - ОСОБА_4 на рішення
Жовківського районного суду
Львівської області від 15 жовтня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_5
до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на
утримання батьків,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Жовківського районного суду
Львівської області від 15 жовтня 2013
року позов ОСОБА_8, ОСОБА_5 задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
користь батька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 - 250
грн. 00 коп. та в користь матері ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3 - 150 грн. 00 коп., щомісячно,
починаючи з 24.09.2013 року. Вирішено
питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив представник
відповідача ОСОБА_7- ОСОБА_4

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт посилається на те, що рішення
Жовківського районного суду
Львівської області від 15.10.2013 року є
необґрунтованим та таким, що не
відповідає обставинам справи.

Мотивує апеляційну скаргу тим, що судом
першої інстанції не враховано вимог
процесуального законодавства щодо
судового рішення і постановлено
незаконне та необгрунтоване рішення,
яке не відповідає обставинам справи, не
встановлено потреби позивачів у
отриманні аліментів на підставі
належних і допустимих доказів.

В матеріалах справи відсутні довідки
про розмір отримуваних позивачами
пенсій, як і відсутні документальні
докази перевищення видатків позивачів
розміру отримуваних пенсій, тому суд на
мав можливості дати об»єктивну оцінку,
чи потребують позивачі надання їм
додаткової матеріальної допомоги.

Крім того, як стало відомо, позивач
ОСОБА_6 має вклад в Приватбанку, на
якому зберігає значні кошти.

Згідно ст.1 ЗУ «Про прожитковий
мінімум» - «Прожитковий мінімум -
вартісна величина достатнього для
забезпечення нормального
функціонування організму людини,
збереження його здоров'я набору
продуктів харчування (далі - набір
продуктів харчування), а також
мінімального набору непродовольчих
товарів (далі - набір непродовольчих
товарів) та мінімального набору послуг
(далі - набір послуг), необхідних для
задоволення основних соціальних і
культурних потреб особистості.».
Навіть заявлений усно і
непідтверджений розмір пенсій який,
ніби то, отримують позивачі, (в судовому
засіданні було озвучено розмір пенсій
в 1000 грн. 00 коп.), перевищує розмір
прожиткового мінімуму 894 грн. 00 коп. для
осіб, які втратили працездатність.

Судом не взято до уваги
пояснення відповідача ОСОБА_7 і покази
свідків, про те, що останній допомагає
батькам оплачувати комунальні послуги,
надає їм продукти, які сам вирощує.

В судовому рішенні є ряд значних
помилок, які свідчать про те, що воно
«прийняте без належного рівня вивчення
матеріалів справи». Так, в рішенні суду
позивачу ОСОБА_6 приписані хвороби,
якими хворіє відповідач ОСОБА_7 , і про
які він подав до суду медичну довідку.

В рішенні суду вказано, що відповідач
ОСОБА_7 має неповнолітню дочку, хоча
він не має дітей, про що у справі є
довідка.

Просить рішення Жовківського
районного суду Львівської області від
15 жовтня 2013 року скасувати та
постановити нове рішенням, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог
позивачів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника апелянта ОСОБА_4 в
підтримання мотивів, викладених в
апеляційній скарзі та заперечення
позивачів ОСОБА_5, ОСОБА_6 проти мотивів,
викладених в апеляційній скарзі
опонента, перевіривши матеріали справи
та законність рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до положень ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ст.ст.3,4 ЦПК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом своїх порушених прав, а суд,
здійснюючи правосуддя, захищає
порушені права цих осіб у спосіб,
визначений законами України.

За приписами ч.1 ст.303 ЦПК України,
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п.11
Постанови «Про судове рішення у
цивільній справі» від 18 грудня 2009 року
№11 роз»яснив, що у мотивувальній
частині рішення слід наводити дані про
встановлені судом обставини, що мають
значення для справи, їх юридичну оцінку
та визначені відповідно до них
правовідносини, а також оцінку всіх
доказів.

Суд першої інстанції зазначених вимог
закону не дотримався і ухвалив судове
рішення, яке цим вимогам не
відповідає.

Згідно ст.214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. З
приписами ст.ст.10,60,61 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Обставини, визнані сторонами, не
підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що згідно
із свідоцтвом про народження
відповідач ОСОБА_7 є рідним сином
позивачів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с.2).

Суд першої інстанції прийшов
до висновку про необхідність
часткового задоволення позовних вимог
позивачів про стягнення з відповідача
матеріальної допомоги на утримання
батьків з урахуванням майнового стану
сторін, а також того, що позов
пред»явлено лише до відповідача
ОСОБА_7, без врахування можливості
отримувати матеріальну допомогу від
іншої дитини - дочки ОСОБА_9 А при
визначенні розміру стягуваних коштів
врахував, що з відповідача на користь
позивачів слід стягувати аліменти та
додаткові витрати. Однак, погодитись з
такими висновками суду першої
інстанції не можна з наступних
міркувань.

Стаття 202 СК України вказує на підстави
виникнення обов»язку повнолітніх
дочки, сина утримувати батьків, якими є
- непрацездатність батьків і те, що
вони потребують матеріальної допомоги.

Окрім того, ст.203 СК України
передбачає, що дочка, син, крім сплати
аліментів, зобов'язані брати участь у
додаткових витратах на батьків,
викликаних тяжкою хворобою,
інвалідністю або немічністю.

Позивачі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 звернулись
до суду з позовом про стягнення
аліментів на утримання батьків, як на
правову підставу посилаються на вимоги
ст.202 СК України. Що стосується
стягнення додаткових витрат, то така
позовна вимога позивачами не
заявлялась і посилання на ст.203 СК
України в позовній заяві відсутні. В
мотивувальній частині рішення суд
першої інстанції вказує про
необхідність задоволення позову про
стягнення аліментів та додаткових
витрат, а в резолютивній частині
рішення, суд першої інстанції, стягуючи
кошти в твердій грошовій сумі, не
вказує на їх правову природу.

Як вбачається із пенсійних посвідчень
(а.с.3), позивачі дійсно є пенсіонери за
віком, тобто непрацездатні.

В той же час, позивачами не надано суду
доказів, і такі відсутні в матеріалах
справи, на підтвердження їх потреби в
отриманні аліментів (довідки про
розмір пенсій, довідка про вартість
комунальних платежів, довідка про те,
що батько (мати) не отримує дотації від
держави, докази про необхідні понесені
витрати, тощо).

В матеріалах справи наявні довідки про
стан здоров»я позивача ОСОБА_6, однак
такі судом оцінені неналежним чином.
Зокрема, у рішенні суду вказано, що
позивач ОСОБА_6 хворіє хронічним
гепатитом, хронічним панкреатитом з
приводу чого лікується стаціонарно та
амбулаторно, що підтверджується
довідкою Дублянської міської лікарні.
Однак, таке не відповідає дійсності,
оскільки такими хворобами хворіє
відповідач ОСОБА_7, що стверджується
наявною в матеріалах справи довідкою
Дублянської міської лікарні (а.с.17). А з
довідки Дублянської міської лікарні
на а.с.4 вбачається, що позивач ОСОБА_6
хворіє стенокардією, кардіосклерозом
та важкою формою цукрового діабету, що
і не заперечувалось сторонами в
судовому засіданні. При наявності
довідки про стан здоров»я позивача
ОСОБА_6, в матеріалах справи відсутні
довідки з лікувальної установи про
необхідність придбання ліків, яких
потребує хворий, та докази про
придбання таких, чи висновок
лікувальної установи про те, що
батькові (матері) показана операція та
її вартість.

Будь-які докази про стан здоров»я
позивачки ОСОБА_5 в матеріалах справи
взагалі відсутні.

З витребуваних на клопотання
апелянта апеляційним судом довідок
УПФУ в Жовківському районі Львівської
області вбачається, що позивачі ОСОБА_6
та ОСОБА_5 отримують пенсію і її розмір
складає, відповідно, 1194 грн. 29 коп. та
1078 грн. 45 коп. на місяць.

На виконання вимог ухвал Апеляційного
суду Львівської області від 30 грудня 2013
року та від 21 лютого 2014 року ПАТ
«Приват Банк» надав суду довідки про
рух грошових коштів по депозитних
рахунках, які відкриті на ім»я ОСОБА_6
та ОСОБА_5 З даних довідок вбачається,
що у позивачів у період з 2008 року по 31
грудня 2013 року на депозитних рахунках
накопичувались значні кошти. Депозитні
рахунки закрито позивачами під час
розгляду справи в Апеляційному суді
Львівської області, а саме 31 грудня 2013
року. Позивач ОСОБА_6 зняв з рахунку 16211
грн. 45 коп., позивачка ОСОБА_5 зняла з
рахунків 10870 грн. 41 коп. та 21432 грн. 96 коп.,
що і не заперечувалося самою
позивачкою ОСОБА_5 в судовому
засіданні. Посилання позивачки ОСОБА_5
про те, що у неї існувала
заборгованість перед кредиторами і всі
кошти вона витратила на погашення
боргів колегією суддів до уваги не
приймаються, оскільки на підтвердження
таких суду не надано жодного належного
та допустимого доказу, в той час, як в
діях позивачів (ухвала колегії суддів
про забезпечення доказів постановлена
30 грудня 2013 року, а позивачами кошти з
депозитних рахунків знято та рахунки
закриті наступного дня, тобто 31 грудня
2013 року) прослідковується намагання
приховати від суду наявність кошті на
рахунках, а відтак і свій дійсний
матеріальний стан та відсутність
необхідності в отриманні аліментів від
дітей. Окрім того, сама позивачка в
судовому засіданні апеляційної
інстанції пояснила, що вони з чоловіком
надають матеріальну допомогу своїй
дочці, оскільки у останньої на
утриманні є п»ятеро дітей.

Таким чином, позивачами не надано
суду доказів про те, що їх видатки
перевищують розмір пенсії та інших
отримуваних доходів. Відсутнє і
обґрунтування цього у рішенні суду.

Також судом першої інстанції не
надано належної оцінки наявним в
матеріалах справи доказам щодо
матеріального стану відповідача, який,
як вбачається з матеріалів справи, з 2008
року ніде не працює (а.с.23), хворіє (а.с.18),
його дружина працює лише на 0,52 ставки
(а.с.18), однак відповідач займається
підсобним господарством, від якого має
мінливий дохід, що не заперечили
сторони в судовому засіданні.

Крім того, колегія суддів
вважає за необхідне зазначити і про те,
що в описовій частині рішення суд
покликався на те, що у відповідача
ОСОБА_7 на утриманні знаходиться
неповнолітня дитина, хоча в матеріалах
справи будь-які документи, які б про це
свідчили відсутні. В судовому
засіданні апеляційної інстанції
відповідач та його представник даний
факт заперечили та пояснили, що у
відповідача дітей немає і ніколи не
було, через незадовільний стан
здоров»я подружжя.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що оскаржуване
рішення не відповідає вимогам ст.213 ЦПК
України щодо законності й
обґрунтованості. Судом першої
інстанції неповно з»ясовано обставини,
що мають значення для справи, висновки
суду першої інстанції, викладені у
оскаржуваному рішенні, не
відповідають обставинам справи, що
полягає у неправильній оцінці
встановлених судом фактичних обставин
і помилковому визначенні юридичних
наслідків цих обставин. Відповідно до
ст.309 ЦПК України це є підставою для
скасування судового рішення та
ухвалення нового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Витрати присуджуються
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог. Якщо суд апеляційної
інстанції не передаючи справи на новий
розгляд, змінює рішення або ухвалює
нове, суд відповідно змінює розподіл
судових витрат. А відтак, колегія судді
приходить до висновку, що з позивачів
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 слід стягнути в
користь держави 229 грн. 40 коп. судового
збору за подачу позову до суду та в
користь ОСОБА_7 114 грн. 70 коп. за подачу
апеляційної скарги.

Керуючись ст.209 ч.3, п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1
ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_7 - ОСОБА_4 -
задовольнити.

Рішення Жовківського районного суду
Львівської області від 15 жовтня 2013
року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
ОСОБА_6, ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про стягнення
коштів на утримання батьків -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в
користь держави 229 грн. 40 коп. (двісті
двадцять дев»ять грн. 40 коп.) судового
збору за подачу позову до суду та в
користь ОСОБА_7 114 грн. 70 коп. (сто
чотирнадцять грн. 70 коп.) за подачу
апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом 20-ти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з дня набрання рішенням
апеляційного суду законної сили.

Головуюча
Копняк С.М.

Судді:
Бермес І.В.

Савуляк Р.В.