У Х В А Л А

Іменем України

14 квітня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого - Ігнатюка Б.Ю.

суддів - Мацунича М.В., Панька В.Ф.

при секретарі - Гаврилко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгород справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Мукачівського міськрайонного суду від
16 січня 2014 року по справі за позовом
кредитної спілки «Сяйво Карпат» до
ОСОБА_1 про стягнення матеріальних
збитків,-

в с т а н о в и л а :

КС «Сяйво Карпат» звернулася в суд із
вказаним позовом, в якому просила
стягнути з ОСОБА_1 в її користь
матеріальну шкоду в розмірі 733 781 грн. 72
коп., яка складається з прямої шкоди на
суму 374 862.25 грн. та упущеної вигоди в
сумі 358 919,47 грн. Позов мотивовано тим, що
вказана шкода спричинена в результаті
незаконних дій відповідачки і це
підтверджено вироком Мукачівського
міськрайонного суду.

Рішенням суду позов задоволено
частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь
КС «Сяйво Карпат» завдану матеріальну
шкоду в сумі 374 862,25 грн. В іншій частині
позову відмовлено.

Відповідачка не погодилася з цим
рішенням, порушила питання про його
скасування та ухвалення нового рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог.

Апеляційна скарга мотивована
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального права та
невідповідністю висновків суду
обставинам справи.

В судовому засіданні апелянтка та її
представник скаргу з наведених підстав
підтримали. Апелянтка пояснила, що
вирок суду, яким її визнано винною та
визначено суму збитків нею не
оскаржувався, а представник апелянтки
заявив, що частина суми збитків,
визначених вироком, його довірителькою
частково погашено на протязі
досудового слідства по кримінальній
справі.

Представник позивача вважав, що
підстав для задоволення скарги немає.

Заслухавши доповідача, осіб, які
приймали участь у судовому засіданні
та дослідивши матеріали справи колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
вина відповідачки у вчиненні шкоди
доведена вироком суду. Крім цього,
вимога позивача про стягнення з ОСОБА_1
упущеної вигоди у розмірі 358919,47 грн. не
підлягає до задоволення, оскільки
згідно ч.4 ст.130 КЗпП України на
працівника не може бути покладена
відповідальність за неодержані
організацією прибутки.

Апеляційна ж скарга мотивована тим, що
позивачем пропущено строк звернення до
суду з вказаною вимогою; також
вказується, що крім апелянтки за одну і
ту саму причинену шкоду вироком
Мукачівського міськрайонного суду від
13 серпня 2010 року та вироком
Мукачівського міськрайонного суду від
19 квітня 2011 року засуджено ОСОБА_2 і
тому вони повинні відшкодовувати шкоду
солідарно.

Щодо першого доводу апеляційної скарги
слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа дізналась або могла
дізнатись про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Стосовно даного спору вказана стаття
застосовується в частині відомостей
про особу, яка порушила право позивача
і тому суд констатує, що строк позовної
давності в один рік - ст.233 КЗпП України -
не порушено: вина відповідачки
встановлена вироком від 25 жовтня 2013
року, а звернення до суду з позовом мало
місце 10 грудня 2013 року.

Другий довід апеляційної скарги -
необхідність солідарного стягнення з
іншою особою, засудженої за такі ж дії -
також не заслуговує на увагу, оскільки
позивачем поставлено питання про
стягнення шкоди з відповідачки, вина
якої, як вказано, доведена вироком суду.
Сума шкоди також встановлена цим
вироком і розмір цієї суми в
апеляційній скарзі не оспорюється.

Інших доводів апеляційна скарга не
містить.

В процесі розгляду справи в суді
апеляційної інстанції представник
апелянтки стверджував, що значна
частина спричиненої шкоди його
довірителькою погашена на протязі
досудового слідства по кримінальній
справі, розгляд якої закінчився
постановленням вироку від 25 жовтня 2013
р. Однак, про часткове погашення
спричиненої шкоди у вироку не вказано:
така обставина враховується при
призначенні покарання. Більш цього з
приводу цієї обставини не тільки не
надано жодного доказу, але навіть не
надано розрахунку погашеної шкоди та
не конкретизовано суму, яка, по
твердженню представника апелянтки,
погашена. Тому і цей довід не може бути
прийнятий до уваги.

На підставі наведеного колегія суддів
констатує, що суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, правильно застосував
матеріальний закон та вирішив спір у
відповідності з чинним законодавством.

Керуючись ст.ст.307, 308, 314 ЦПК України,
судова колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 16 січня 2014 року по даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді :