Інгулецький районний суд м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області
Справа № 416/2722/2012
Номер провадження 2-зз/213/1/14
У Х В А Л А

Іменем
України

27 березня 2014 року Інгулецький
районний суд м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Соловйової Л.Я.,

при секретарі - Іващенко Н.О.

за участю позивача - ОСОБА_1,
представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3, представника
відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Інгулецького
районного суду м.Кривого Рогу заяву
ОСОБА_3, представника заявника ОСОБА_4
про скасування заходів забезпечення
позову у цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна
загальною сумісною власністю, розділ
загальної сумісної власності, визнання
права власності, стягнення половини
вартості майна,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4
звернулися до суду із вказаною заявою
посилаючись на те, що в процесі
розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про визнання майна загальною
сумісною власністю, розділ загальної
сумісної власності, визнання права
власності, стягнення половини вартості
майна, ухвалою Інгулецького районного
суду м.Кривого Рогу від 10.12.2012 року були
вжиті заходи забезпечення позову -
накладено арешт на майно, яке належить
на праві власності відповідачу у
справі -ОСОБА_3 Зазначають, що вказана
ухвала була винесена без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі з посиланням на
положення ст.153 ЦПК України. Копію
ухвали відповідачу та його
представнику направлено не було. Про
накладення арешту на майно відповідач
дізнався випадково 13.03.2014р. при зупинці
його автомобіля TOYOTA LAND CRUISER ЗНГ,
реєстраційний номер НОМЕР_1
працівниками ДАІ для перевірки
документів, після чого його повідомили
про накладення арешту на вказаний
автомобіль Дзержинським ВДВС
Криворізького МУЮ. Після цього,
відповідач отримав у державного
виконавця постанову про відкриття
виконавчого провадження від 21.08.2013
року. Копію ухвали про накладення
арешту було отримано представником
відповідача в Інгулецькому районному
суді м.Кривого Рогу 17.03.2014 року.

Вважають, що ухвала підлягає
скасуванню, оскільки підстав для
накладення арешту не було. Позивачем до
заяви про забезпечення доказів не було
надано доказів в обґрунтування
необхідності застосування заходів
забезпечення доказів щодо арешту
майна, належного лише відповідачу, не
надано доказів, що таке майно існує та
знаходиться в його розпорядженні.
Судом невірно та помилково зроблено
висновок щодо необхідності накладення
арешту на майно, якого фактично не
існує, у зв"язку з його розкраданням з
території автобази в 2005 році, а саме -
три напівпричіпи, 1979, 1981 та 1978 року
випуску.

Майно, на яке накладено арешт не
входить до предмету позову та було
придбано відповідачем після
розірвання шлюбу з позивачкою у справі.
Усе спірне майно по позову - згідно
правовстановлюючих документів
належить позивачу.

Зазначають, що ні в заяві, ні в ухвалі
суду не наведено належної мотивації та
посилань на відповідні докази щодо
утруднення чи унеможливлення
виконання рішення суду у випадку
невжиття таких заходів. Не надано
доказів про існування реальних підстав
вважати, що відповідач мав намір
реалізувати належне йому майно, що в
подальшому стане загрозою невиконання
рішення суду.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому
засіданні підтримав свою заяву,
просить скасувати застосовані заходи
забезпечення позову з викладених в
заяві підстав. При цьому пояснив, що в
2004 році на причепах ПЛ 1212, р/н НОМЕР_4, 1979
року випуску, та ПЛ 1212 р/н НОМЕР_5, 1978
року випуску були викрадені колеса, а в
період часу з 2011 року були викрадені
самі причепи, коли конкретно були
викрадені причепи він не знає. Проте,
він не звертався до правоохоронних
органів із заявою про викрадення
вказаних причепів. Доказів того, що
причепи були викрадені - він надати не
може.

Автомобіль TOYOTA LAND CRUISER ЗНГ,
реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року
випуску він продав в 2012 році за 20000
доларів США по генеральній довіреності
своїй доньці. Розписку про отриманні
гроші за продаж автомобіля не брав. В
2014 році хотів переоформити автомобіль
на доньку, але не зміг у зв"язку з
накладенням арешту на нього.

З приводу погіршення стану спірного
нерухомого майна, яке є предметом
спору за позовом - ОСОБА_3 пояснив, що
він зняв плити з будівлі, щоб вони не
травмували нікого.

Представник відповідача ОСОБА_4
підтримала заяву, просить скасувати
заходи забезпечення позову накладені
на майно відповідача ОСОБА_3 з підстав
викладених в заяві.

Позивачка у справі -ОСОБА_1 заперечила
проти заяви відповідача та його
представника. Пояснила, що після
накладення арешту на майно відповідача
вона надала дозвіл на продаж
відповідачем арештованої квартири
АДРЕСА_1, але не відмовлялася від
вказаної квартири. Відповідач ОСОБА_3
може розпорядитися майном, на яке
накладено арешт.

Представник позивачки проти
задоволення заяви заперечував,
зазначив, що вартість майна, яке
підлягає поділу за позовом - є значною.
Вимоги позивачки заявлені на загальну
суму 1471095 грн. 48 коп. Відповідач
призвів до погіршення стану нерухомого
майна, яке є предметом спору. На момент
винесення рішення суду та його
виконання- буде не можливо виконати
рішення суду. В разі скасування
заходів забезпечення позову
відповідач зможе розпорядитися
належним йому майном та продати його,
що в подальшому може вплинути на
виконання рішення суду. Вважає, що
майно, на яке накладено арешт та сума
вимог за позовом є співмірними. При
визначенні вартості майна, на яке
просив накласти арешт, він виходив із
власних міркувань.

Суд, заслухавши думку учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.154 ЦПК України заходи
забезпечення позову можуть бути
скасовані судом, який розглядає справу.
Особа, щодо якої вжито заходи
забезпечення позову без її
повідомлення, протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали може подати до
суду заяву про їх скасування.

Встановлено, що копію ухвали
Інгулецького районного суду м.Кривого
Рогу від 10.12.2012 року про накладення
арешту на майно, згідно заяви позивача
ОСОБА_3- отримала його представник
ОСОБА_4 17.03.2014 року. Заява про
скасування заходів забезпечення
позову подана до суду 17.03.2014 року. Також
встановлено, що шлюб між сторонами
розірвано 06.06.2005 року, актовий запис
№160.

Частина 6 ст. 154 ЦПК України передбачає,
що якщо у задоволенні позову було
відмовлено, провадження у справі
закрито або заяву залишено без
розгляду, вжиті заходи забезпечення
позову застосовуються до набрання
судовим рішенням законної сили. Суд
може одночасно з ухваленням судового
рішення або після цього постановити
ухвалу про скасування заходів
забезпечення позову.

Проте, як вбачається зі змісту заяви,
відповідач та його представник
фактично висловлюють свою незгоду із
застосованими судом заходами
забезпечення позову, проте обставин,
які б відповідно до норм
процесуального закону могли бути
підставою для скасування вищевказаних
заходів в достатньому обсязі не
наводять.

З огляду на викладене, заява підлягає
частковому задоволенню.

Відповідно до п.30 Постанови Пленуму ВСУ
№11 від 21.12.2007р. "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу. визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя" у випадку коли при розгляді
вимоги про поділ спільного сумісного
майна подружжя буде встановлено, що
один із них здійснив його відчуження
чи використав його на свій розсуд
проти волі іншого з подружжя і не в
інтересах сім'ї чи не на її потреби або
приховав його, таке майно або його
вартість враховується при поділі.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22.12.2006 р. №9
«Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», суд розглядаючи
заяву про забезпечення позову, має з
урахуванням доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх
вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних
вимог, дані про особу відповідача, а
також відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати
особа, котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. При встановленні
зазначеної відповідності слід
враховувати, що вжиті заходи не
повинні перешкоджати господарській
діяльності юридичної особи або
фізичної особи, яка здійснює таку
діяльність і зареєстрована відповідно
до закону як підприємець. Вирішуючи
питання про забезпечення позову, суд
має брати до уваги інтереси не тільки
позивача, а й інших осіб, права яких
можуть бути порушені у зв'язку із
застосуванням відповідних заходів,
тобто, обмеження можливості
господарюючого суб'єкта користуватися
та розпоряджатися власним майном що
може призвести до незворотних
наслідків.

Враховуючи те, що цивільна справа про
розділ загальної сумісної власності
перебуває на розгляді в суді, по ній не
винесено судового рішення, дослідивши
матеріали справи при вирішенні питання
про скасування заходів забезпечення
позову, давши належну оцінку
безпосередньому зв'язку доводів заяви
про скасування заходів забезпечення
позову з її вимогами, необхідності
скасування цих заходів та враховуючи
положення ч.3 ст.152 ЦПК України про
співмірність забезпечення із
заявленими позивачем вимогами, суд
дійшов висновку про часткове
скасування заходів забезпечення
позову за ухвалою суду від 10 грудня 2012
року. Підстав для скасування заходів
забезпечення позову в повному обсязі
не має, оскільки існує реальна загроза
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову.

З цих підстав, суд вважає, що слід
частково скасувати застосовані судом
заходи забезпечення позову згідно
ухвали від 10 грудня 2012 року. Необхідно
зняти арешт, накладений на майно, яке
було придбано відповідачем після
розірвання шлюбу - 06.06.2005 року та
зареєстровано за ним, що
підтверджується довідками відділу ДАІ
Криворізького МУ ГУМВС України в
Дніпропетровській області від 26.07.2012
року, а саме:

- Автомобіль TOYOTA LAND CRUISER ЗНГ р/н
НОМЕР_1, 2008 року випуску,

- Автокран КРАЗ-250 р/н НОМЕР_6, 1993
року випуску,

- Автомобіль SCANIA 124L р/н НОМЕР_2, 2001
року випуску,

- Автомобіль VOLKSWAGEN LT35 р/н НОМЕР_7, 2000
року випуску,

- Напівпричіп SCHMITZ SPR24 р/н НОМЕР_3, 1998
року випуску,

- Напівпричіп ПЛ 1212, р/н НОМЕР_4, 1979
року випуску,

- Напівпричіп МАЗ 93866 р/н НОМЕР_8, 1981
року випуску,

- Напівпричіп ПЛ 1212 р/н НОМЕР_5, 1978 року
випуску.

Залишити заходи забезпечення позову в
частині накладення арешту на квартиру,
яка була придбана згідно договору
купівлі-продажу від 18.02.1999 року, тобто в
період шлюбу та зареєстрована за
відповідачем, що підтверджується
довідкою КП ДОР «Криворізьке БТІ».

Вжиті заходи щодо накладення арешту на
нерухоме майно, а саме квартиру - не
перешкоджають господарській
діяльності відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 154 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_3, представника заявника
ОСОБА_4 про скасування заходів
забезпечення позову у цивільній справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визнання майна загальною сумісною
власністю, розділ загальної сумісної
власності, визнання права власності,
стягнення половини вартості майна -
задовольнити частково.

Скасувати частково заходи
забезпечення позову накладені ухвалою
Інгулецького районного суду м.Кривого
Рогу від 10.12.2012 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна
загальною сумісною власністю, розділ
загальної сумісної власності, визнання
права власності, стягнення половини
вартості майна стосовно:

- Автомобіля TOYOTA LAND CRUISER ЗНГ р/н
НОМЕР_1, 2008 року випуску,

- Автокрану КРАЗ-250 р/н НОМЕР_6, 1993
року випуску,

- Автомобіля SCANIA 124L р/н НОМЕР_2, 2001
року випуску,

- Автомобіля VOLKSWAGEN LT35 р/н НОМЕР_7, 2000
року випуску,

- Напівпричіпа SCHMITZ SPR24 р/н НОМЕР_3,
1998 року випуску,

- Напівпричіпа ПЛ 1212, р/н НОМЕР_4, 1979
року випуску,

- Напівпричіпа МАЗ 93866 р/н НОМЕР_8,
1981 року випуску,

- Напівпричіпа ПЛ 1212 р/н НОМЕР_5, 1978
року випуску

Залишити заходи забезпечення
позову в частині накладення арешту на
квартиру за адресою: АДРЕСА_1, яка
зареєстрована на праві приватної
власності за ОСОБА_3.

Копію ухвали надіслати для виконання
Дзержинському відділу ДВС
Криворізького міського управління
юстиції в Дніпропетровській області.

Ухвала суду може бути оскаржена.
Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п»яти днів з дня її
проголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Інгулецький районний суд м.Кривого
Рогу Дніпропетровської області.

Суддя
Л.Я.Соловйова