Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Кострицький В.В.
Справа № 411/2825/13-ц
Провадження № 22ц/782/1536/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого - Кострицького
В.В.,

суддів: Коротких О.Г.., Стахової Н.В.,

при секретарі - Щуровій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на рішення Кіровського міського
суду Луганської області від 18 березня
2014 року по справі за позовом
Комунального підприємства
«Житлосервіс» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за надані
послуги по утриманню будинку, споруд та
прибудинкової території, пені, 3% річних
та суми індексу інфляції, -

в с т а н о в и л а:

Комунальне підприємство «Житлосервіс»
звернулося до суду з позовом про
стягнення заборгованості за надані
послуги по утриманню будинку, споруд та
прибудинкової території, пені, 3% річних
та суми індексу інфляції з ОСОБА_3,
ОСОБА_4. Рішенням Кіровського міського
суду Луганської області від 18 березня
2014 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь
комунального підприємства
«Житлосервіс» солідарно:
заборгованість за надані послуги з
утримання будинку і прибудинкової
території в розмірі 3243 (триста двадцять
сорок три) грн. 04 коп.; втрати пов'язані з
інфляцією в розмірі - 475 (чотириста
сімдесят п'ять) грн. 57 коп.; 3 % річних у
розмірі - 247 (двісті сорок сім) грн. 58 коп.
В решті позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_3, ОСОБА_4 як незгодні з рішенням
суду звернулися з апеляційною скаргою,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Апелянти вважають, що оскаржуване
рішення суду першої інстанції повинно
бути скасовано та ухвалено нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог відмовити. Доводами апеляційної
скарги є ті обставини, що вони ніколи не
укладали з позивачем договору щодо
надання житлово-комунальних послуг
саме через вину позивача. Крім того, на
думку апелянтів, позивач звернувся з
вимогами за межами строку позовної
давності, однак суд першої інстанції не
врахував це.

Сторони до суду не з'явилися, були
повідомлені належним чином відповідно
до вимог ст..ст.74-77 ЦПК України про час
та місце розгляду справи, що згідно з ч.
2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає
розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
дослідивши матеріали справи ,
перевіривши законність й
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів апеляційного
суду приходить до наступного.
Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених такими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення по справі, суд першої
інстанції виходив з того, що
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і одностороння відмова
від зобов'язання не допускається.
Власник та члени його сім'ї зобов'язані
своєчасно вносити квартирну плату та
плату за комунальні послуги щомісячно
у встановлені строки. Таким чином, за
період обслуговування будинку АДРЕСА_2
з жовтня 2006 р. по листопад 2013 р. по
квартирі АДРЕСА_3 утворилась
заборгованість по платі за
обслуговування будинку та
прибудинкової території в сумі 3243,04
грн., яка підлягає примусовому
стягненню.

Проте, повністю погодитися з такими
висновками суду першої інстанції не
можна.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до статуту КП «Житлосервіс»
(а.с.56), свідоцтва про державну
реєстрацію юридичної особи № 579655 ( а.с.
80), рішення Новотошківської селищної
ради м. Кіровська Луганської області №
27 від 05.10.2006р. (а.с.55), акту
приймання-передачі від 23.08.2006 (а.с. 53)
позивач є виконавцем послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, в тому числі
будинку АДРЕСА_1. З особового рахунку
вбачається (а.с. 3-4), що за відповідачем
ОСОБА_3 в період з жовтня 2006 р. по
листопад 2013 р. утворилася
заборгованість з утримання будинків та
прибудинкової території в розмірі 3243,04
грн. за адресою: АДРЕСА_3. Розмір плати
утримання будинку та прибудинкової
території за спірний період було
встановлено відповідними рішеннями
Новотошківської селищної ради (а.с.6-8). З
відповіді «Луганського енергетичного
об'єднання» Кіровського району
електричних мереж від 05.03.2014 року № 04-1/84
вбачається, що за вищевказаною адресою
особистий рахунок відкритий на ОСОБА_3
За даним особистим рахунком з моменту
відкриття споживання електроенергії
не було (а.с. 76). З відповіді ОКП
«Компанія «Луганськвода» ВП
Світлічанське управління від 12.03.2014 р.
№ 03/1106 вбачається, що за адресою вул.
Театральна, 17/87 с. Новотошківське
водопостачання відсутнє з 2007 року (
а.с.78).

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги" законодавство України у сфері
житлово-комунальних послуг базується
на Конституції України і складається з
нормативно-правових актів у галузі
цивільного, житлового законодавства,
цього Закону та інших
нормативно-правових актів, що
регулюють відносини у сфері
житлово-комунальних послуг.

Статтею 1 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги"
передбачено, що утримання будинків і
прибудинкової території є
господарською діяльністю, спрямованою
на задоволення потреби фізичної чи
юридичної особи щодо забезпечення
експлуатації, та (або) ремонту жилих та
нежилих приміщень, будинків і споруд,
комплексів будинків і споруд, а також
утримання прилеглої до них
(прибудинкової) території відповідно
до вимог нормативів, норм, стандартів,
порядків і правил, передбачених
законодавством.

Згідно зі статтею 68 ЖК України, статтею
20 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" наймач
(споживач) зобов'язаний своєчасно
вносити плату за комунальні послуги.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання не допускається.

Так, статтями 20, 21 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" визначені
обов'язки споживача та виконавця
житлово-комунальних послуг. Зокрема,
обов'язком споживача є укладення
договору на надання
житлово-комунальних послуг, а також
оплата житлово-комунальних послуг у
строки, встановлені договором або
законом, а обов'язком виконавця -
надання житлово-комунальних послуг
вчасно та відповідної якості згідно з
законодавством та умовами договору, а
також підготовка та укладення із
споживачем договору надання
житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотриманням умов його виконання згідно
з типовим договором.

Обов'язок власника квартири укласти
договір на надання житлово-комунальних
послуг та оплачувати надані послуги
передбачено також п. 7 Правил
користування приміщеннями житлових
будинків, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 8 жовтня
1992 року №572 "Про приватизацію
державного житлового фонду" (у редакції
2006 року).

Колегія суддів погоджується з
висновками суду щодо укладення
договору на надання
житлово-комунальних послуг між
сторонами повинно бути в письмовій
формі, але фактичним виконанням
сторонами істотних умов цього договору
(надання послуг з обслуговування
будинку та прибудинкової території та
їх прийняття), відповідно до ст.638 ЦК
України договір між сторонами є
укладеним. Вважаючи на викладене,
доводи апелянтів стосовно того, що вони
не укладали з позивачем договору щодо
надання житлово-комунальних послуг є
безпідставними, Оскільки, необхідність
укладення договору на надання
житлово-комунальних послуг
передбачена законом і його укладення
визначено як обов'язок, а не право
сторін. Таким чином, сам по собі факт
відсутності договору не звільняє
відповідача від виконання зобов'язань
по оплаті за фактично спожиті послуги
централізованого теплопостачання, які
були надані позивачем та не може бути
підставою для відмови у задоволенні
позову про стягнення заборгованості по
оплаті витрат на обслуговування житла.
Крім того, в матеріалах справи відсутні
відомості, а відповідачами не надано
доказів того, що вони зверталися з
претензією, заявою або з відповідним
позовом до суду до КП «Житлосервіс»
щодо неналежного надання
житлово-комунальних послуг.

Разом з тим, судова колегія прийшла до
висновку, що доводи апеллянта, що суд
першої інстанції неправильно
визначився із сумою заборгованості в
межах застосованого строку позовної
давності, - є частково обґрунтованими .
Відповідно до ч. 3 та 4 ст..267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.
Для справ по спору даної категорії
встановлена загальна позовна давність
у три роки відповідно до ст. 257 ЦК
України. Як вбачається з технічного
звукозапису судового засідання від
13.02.2014 р. (а.с. 43, 44) відповідачем ОСОБА_3
неодноразово було заявлено, що він
визнає позов КП «Житлосервіс» в
частині боргу виниклого в межах строку
позовної давності та просить про
застосування меж позовної давності.
Враховуючи, що позивач звернувся до
суду з позовом до відповідачів 25.12.2013
року, судова колегія вважає, що при
застосуванні позовної давності, суд
мав право проводити стягнення лише за
останні три роки, починаючи з 25.12.2010
року, що згідно з розрахунком
заборгованості (а.с.3-4) становить
(26,18+538,93+699,48+696,56) = 1961,15 грн.

З розрахунку, наданого позивачем до
суду (а.с. 25-27), вбачається, що сума
заборогованості відповідачів за
послуги з утримання будинку та
прибудинкової території за період з
грудня 2010 року по 24.12.2013 року складає
1961,15 грн, інфляційні витрати 3,09 грн, 3%
за користування грошовими коштами 63,38
грн, а разом 2027,62 грн.

Таким чином, сума, стягнута
судом першої інстанції з
відповідачів, не відповідає
наданому розрахунку, в зв'язку з чим
судова колегія вважає що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального права, що є підставою для
зміни рішення та вважає за необхідне
змінити рішення суду першої інстанції
зменшивши розмір стягнення з 3243,04 грн.
до 2027,62 грн.

На підставі ч. 3, 4 ст.267 ЦК України, ст. 257
ЦК України, керуючись ст.ст. 303,307,п.4
ч.1ст. 309, 313, 314,316,317,319 ЦПК України судова
колегія ,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення Кіровського міського суду
Луганської області від 18 березня 2014
року змінити, зменшивши розмір
стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь
комунального підприємства
«Житлосервіс» солідарно:

- заборгованості за надані
послуги з утримання будинку і
прибудинкової території з розміру 3243
(триста двадцять сорок три) грн. 04 коп.
до розміру 1961 грн. 15 коп. ;

- втрат пов'язаних з інфляцією з
розміру - 475 (чотириста сімдесят п'ять)
грн. 57 коп. до розміру 3 гривні 09 копійок;

- 3 % річних з розміру - 247 (двісті
сорок сім) грн. 58 коп. до розміру 63
гривні 38 копійок.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набуває чинності негайно, але
може бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий: Судді: