Ухвала

іменем україни

10 квітня 2014 рокум.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євграфової Є.П.,

суддів: Горелкіної Н.А.,
Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Харківської міської ради,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - комунальне
підприємство «Харківське міське бюро
технічної інвентаризації», про
визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, Харківської міської ради,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа -
комунальне підприємство «Харківське
міське бюро технічної інвентаризації»,
про визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 23 травня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 09 грудня 2013
року зазначене судове рішення змінено
та позов задоволено частково. Визнано
за ОСОБА_1 право власності на квартиру
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_5 У решті
рішення залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4
просить рішення апеляційного суду
скасувати, посилаючись на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_5 у 1997 році складено заповіт,
відповідно до умов якого все своє майно
вона заповідала ОСОБА_1, вказаний
заповіт за життя спадкодавця не
скасований. Рішення суду, яким визнано
за ОСОБА_2 право власності на квартиру
АДРЕСА_1 скасовано та позов залишено
без розгляду. Указане свідчить про
відсутність належних підстав для
набуття ОСОБА_2 права власності на
спірну квартиру та відсутність
правовстановлюючих документів.

За таких обставин апеляційний суд
дійшов обґрунтованого висновку про
часткове задоволення позову ОСОБА_1,
оскільки у встановлений рішенням суду
строк він звернувся до нотаріальної
контори щодо оформлення спадщини та з
причин, не залежних від нього, не зміг
отримати відповідне свідоцтво.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Установлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення
апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права; наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів cудової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської
області від 09 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.П.
Євграфова

судді:
Н.А. Горелкіна

В.І. Журавель