Справа № 434/5296/13-ц,2/434/319/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2014 року Артемівський
районний суд м. Луганська в складі
головуючого судді Головіної Т.М., при
секретарі Височиній А.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні, у залі
суду в місті Луганську цивільну справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить суд стягнути з
відповідача борг за кредитним
договором № Ск-1083-016204/7/2008 від 15 липня
2008 р. в загальному розмірі 153931,45 грн., з
якого: прострочений кредит 12886,40грн.,
прострочені проценти 23,03 грн.,
прострочена плата за обслуговування
кредиту 8747,86 грн., пеня за прострочення
кредиту 75256,57 грн., пеня за прострочення
процентів 134,50 грн., пеня за
прострочення плати за обслуговування
кредиту 51087,51 грн., 3% річних за
прострочення кредиту 1453,96 грн., 3%
річних за прострочення процентів 2,59
грн., 3% річних за прострочення плати за
обслуговування кредиту 977,66 грн.,
інфляційні витрати за прострочення
кредиту 2013 грн., інфляційні витрати за
прострочення процентів 3,60 грн.,
інфляційні витрати за прострочення
плати за обслуговування кредиту 1344,77
грн. та судовий збір у сумі 1539,31 грн.,
мотивуючи тим, що взяті на себе за
кредитним договором зобов»язання
відповідач не виконав, допустив
прострочення в платежах.

Сторони у судове засідання не
з'явилися, надали заяви про слухання
справи за їх відсутності, представник
позивача на позовних вимогах
наполягав; представник відповідача,
згідно наданих письмових заперечень,
позов не визнав, посилаючись на те, що
відповідач не пам'ятає чи укладав даний
договір; в реквізитах договору не
міститься вказівки на те, що даний
договір є кредитним; позивач не є
банком, не має ліцензії ; договір не
чинний, оскільки його зміст суперечить
ст. 1054 ЦК України; позивачем пропущено
строк позовної давності звернення до
суду; позивачем не доведено факт
отримання коштів відповідачем;
позивачем завищено розмір пені, яка не
може перевищувати розмір подвійної
облікової ставки НБУ .

З наданих доказів встановлено
наступне:

15 липня 2008 року між ВАТ
«Родовід Банк» і ОСОБА_1 укладено
кредитний договір № Ск-1083-016204/7/2008 про
відкриття карткового рахунку НОМЕР_1
з оформленням платіжної картки Visa
Еlесtrоn (далі Договір), згідно якого
позивач надав відповідачу споживчий
кредит у розмірі 14727,15 грн., строком
дії до 15.07.2010 р. включно, зі сплатою 0,1 %
річних та плату за обслуговування
споживчого кредиту в розмірі 2, 70 %
від суми наданого споживчого кредиту
згідно з встановленим графіком; у
разі порушення строків (термінів)
погашення споживчого кредиту та /або
сплати процентів за користування
кредитом та / або плати за
обслуговування споживчого кредиту -
сплачувати Банку пеню за кожний день
прострочки у розмірі 1,6 % від суми
простроченого платежу.

Договір підписано обома
сторонами і прийнято до виконання.
Представник відповідача посилається
на те, що відповідач не пам'ятає чи
укладав даний договір з банком, однак
факт належності підпису у договорі
саме відповідачу не спростував жодним
належним із засобів доказування, тому у
суду відсутні підстави вважати, що
даний договір підписав не відповідач, а
банк діяв недобросовісно, підробив
його підпис. Таким чином, суд дійшов
висновку, що підпис у договорі
належить відповідачу, тобто , що саме
він уклав даний договір з банком ,
іншого відповідач не довів.

Встановлено також, що з усіма умовами
кредитування позичальник був
ознайомлений, погоджувався.
Відповідач вважає договір кредиту
недійсним, але позов стосовно цього не
заявив, тому при розгляді даної справи
суд виходить з того, що договір кредиту
є чинним, його умови за формою і
змістом не суперечать чинному
законодавству , тому виходячи з вимог
ст.11 ЦПК України про межі розгляду
цивільної справи, приймаються судом,
як дійсні, і як такі, що регулюють
правовідносини між сторонами, і є для
них обов'язковими .

З підписаної позивачем (позичальником)
заяви на відкриття карткового рахунку
встановлено, що останній суму,
передбачену договором, отримав, тобто
позивач умови договору зі свого боку
виконав, однак позичальник умови
договору порушив, зобов»язання по
поверненню кредиту виконав частково,
порушив строки повернення кредиту і
сплати відсотків за користування
кредитом порушив також.

Згідно розрахунку суми
заборгованості, у відповідача існує
станом на 05.07.2013 р. заборгованість в
загальному розмірі 153931,45 грн., з якого:
прострочений кредит 12886,40грн.,
прострочені проценти 23,03 грн.,
прострочена плата за обслуговування
кредиту 8747,86 грн., пеня за прострочення
кредиту 75256,57 грн., пеня за прострочення
процентів 134,50 грн., пеня за
прострочення плати за обслуговування
кредиту 51087,51 грн., 3% річних за
прострочення кредиту 1453,96 грн., 3%
річних за прострочення процентів 2,59
грн., 3% річних за прострочення плати за
обслуговування кредиту 977,66 грн.,
інфляційні витрати за прострочення
кредиту 2013 грн., інфляційні витрати за
прострочення процентів 3,60 грн.,
інфляційні витрати за прострочення
плати за обслуговування кредиту 1344,77
грн.

Суд вважає встановленим факт
неналежного виконання боржником
зобов'язань за кредитним договором,
факт заборгованості за кредитним
договором.

08.07.2009 р. назву ВАТ «Родовід
Банк» змінено на ПАТ «Родовід Банк»,
тобто ПАТ «Родовід Банк» є належним
позивачем у спорі.

Згідно ст.627 ЦК України, сторони
є вільними в укладанні договору, виборі
контрагента, визначенні умов договору
з урахуванням вимог ЦК, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно ст.638,639 ЦК України , якщо
сторони досягли домовленості і уклали
договір, в якому передбачені певні
зобовязання, то вони мають
виконуватись і вважатись такими, що
момент домовленості настав.

Згідно ст.631 ЦК України, строком
договору є час, протягом якого сторони
можуть здійснити свої права і виконати
свої обовязки у відповідності з
договором. Збіг строку договору не
звільняє сторони від відповідальності
за його порушення, що мало місце під час
дії договору.

Згідно ст.526, 611, 615 ЦК України,
зобов»язання повинні виконуватись
належним чином і одностороння відмова
від зобовязання не допускається. У
разі порушення зобовязання настають
правові наслідки, встановлені умовами
договору або законом, зокрема зміна
умов зобовязання, сплата неустойки.

Згідно ст.1048, ч.1 ст.1054 ЦК України,
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів на умовах
договору.

Згідно ст.549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума чи інше майно, котре боржник
зобовязаний передати кредитору у
випадку порушення боржником
зобовязання. Пенею є неустойка, яка
обчислюється в процентах від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобовязання за кожен день прострочення
виконання.

Згідно ст..550 ЦК України, право на
неустойку виникає незалежно від
наявності у кредитора збитків,
спричинених невиконанням або
неналежним виконанням зобовязання.

Згідно ст.617 ЦК України, особа, що
порушила зобовязання, звільняється від
відповідальності за порушення
зобовязання, якщо доведе, що це
порушення сталось внаслідок випадку
або непереборної сили. Не вважається
випадком, зокрема, невиконання
зобовязань контрагентом боржника,
відсутність на ринку товарів,
необхідних для виконання зобовязання,
відсутність у боржника необхідних
коштів.

Згідно ст. 616 ЦК України, якщо
порушення зобовязання виникло з вини
кредитора, суд відповідно зменшує
розмір збитків і неустойки, стягуваних
з боржника. Суд має право зменшити
розмір збитків і неустойки, стягуваних
з боржника, якщо кредитор навмисно або
з необережності сприяв збільшенню
розміру збитків, спричинених
порушенням зобовязання, або не вжив
заходів до їх зменшення.

Згідно ч.3 ст..551 ЦК- розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, і при
наявності інших обставин, що мають
суттєве значення.

Згідно п.27 Постанови Пленуму
ВССУ від 30.03.2012р. «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» - положення
ч.3 ст.551 ЦК України, про зменшення
розміру неустойки може бути
застосовано до сум, які нараховуються
згідно з ч.2 ст.625 ЦК України , які мають
іншу правову природу; проценти, які
підлягають сплаті згідно з положеннями
ст.1054, 1056-1 ЦК України, у такому порядку
не підлягають зменшенню через
неспівмірність з розміром основного
боргу, оскільки вони є платою за
користування грошима і підлягають
сплаті боржником за правилами
основного грошового боргу.

Аналізуючи виниклі правовідносини між
сторонами, суд робить такі висновки:

між сторонами виникли договірні
стосунки з договору кредиту і у
відповідача виникли перед позивачем
(кредитором) певні зобов'язання по
виконанню умов кредитного договору. У
кредитора виникло на підставі
договору право вимоги до
позичальника, а саме - право на
отримання належних йому за кредитним
договором грошових сум.

Позивач свої зобов'язання за
кредитним договором виконав повністю,
відповідач (боржник) прострочив
виконання грошових зобов'язань за
договором кредиту. Кінцевий строк
повернення кредиту , визначений
договором, закінчився, тому є підстави
для стягнення всієї суми кредиту і
нарахованих відсотків за користування
кредитом, а також комісії (плати за
обслуговування кредиту), передбаченої
умовами договору. На час розгляду
справи по суті відсутні відомості про
виконання боржником грошових
зобов'язань перед кредитором, тому суд
виходить з того, що грошові
зобов'язання за даним договором не
виконані.

Згідно наданого розрахунку,
заборгованість становить:
прострочений кредит - 12886,40грн.,
прострочені проценти 23,03 грн.,
прострочена плата за обслуговування
кредиту 8747,86 грн.

Підстав для зменшення даних сум
немає, нарахування процентів і плати за
обслуговування кредиту мало місце за
умовами договору кредиту.

Відповідач не довів суду і не
спростував правильності розрахунку
заборгованості по кредиту і
розрахунку відсотків, тому суд визнає
представлений позивачем розрахунок
вірним та об'єктивним, як такий, що
виконаний у відповідності до умов
договору і до відомостей про
здійснення платежів позичальником.
Підстав ставити під сумнів наданий
позивачем розрахунок у суду не має.

Щодо нарахування пені, то суд
вважає, що згідно п. 4.1.23 договору є
підстави для нарахування пені на
прострочену суму по тілу кредиту,
процентах і плати за обслуговування
кредиту, і такі підстави виникли після
першого допущення прострочення
платежу, тобто ще до закінчення строку
дії договору - строку, на який був
виданий кредит і протягом якого кредит
повинен був бути повернутий
позичальником; а з закінченням строку
повернення кредиту, передбаченого
договором, простроченою стала вся сума
кредиту, нараховані проценти за
користування кредитом і плата за
обслуговування кредиту.

За прострочення виконання
зобов'язань Банком нарахована пеня, яка
складається з : пеня за прострочення
кредиту 75256,57 грн., пеня за прострочення
процентів 134,50 грн., пеня за
прострочення плати за обслуговування
кредиту 51087,51 грн.

Враховуючи розмір невиконаного
відповідачем грошового зобов'язання,
суд вважає, що нарахована позивачем
пеня є надмірно високою і такою, що
значно перевищує розмір завданих
збитків, що згідно ч.3 ст.551 ЦК дає суду
підстави для зменшення розміру
неустойки .

Суд також враховує, що кредитор
тривалий час не реагував на допущене
боржником прострочення у виконанні
грошових зобов»язань за договором
кредиту, і маючи право і всі підстави
для вжиття заходів по захисту своїх
прав шляхом направлення вимоги
боржнику, шляхом звернення до суду з
відповідним позовом, як протягом
строку дії договору в частині
прострочених платежів, так і після
настання кінцевої дати повернення
кредиту- 15.07.2010р., своїми правами не
скористався, допустивши збільшення
збитків і розмір прострочення.
Оскільки позивач наявність інших
поважних причин не довів, то суд дійшов
висновку, що не направлення вимоги
боржнику, не звернення до суду з
позовом кредитор допустив навмисно, з
метою збільшення розміру пені, або
принаймні через свою
недобросовісність (тобто
необережність). А дана обставина є
підставою для зменшення розміру
неустойки згідно ч.2 ст.616 ЦК України.
Тому, враховуючи розмір кредиту, строки
невиконання грошових зобов»язань
позичальником, конкретні умови , що
сприяли збільшенню збитків, а також
враховуючи принцип справедливості і
розумності, співмірності
відповідальності допущеному
порушенню, суд згідно ч.2 ст.616 і ч.3 ст.551
ЦК- України вважає можливим зменшити
розмір нарахованої неустойки (пені) до
12886,40 грн.

Щодо позовних вимог ПАТ «Родовід
Банк» про нарахування індексу інфляції
і 3% річних, дані вимоги не підлягають
задоволенню, оскільки позивач всупереч
ст.ст.10, 60 ЦПК України не довів
правильності поданих ним розрахунків в
даній частині і не зміг їх
обґрунтувати.

Таким чином, з відповідача
підлягають стягненню на користь
позивача наступні суми: прострочений
кредит 12886,40грн., прострочені проценти
23,03 грн., прострочена плата за
обслуговування кредиту 8747,86 грн., пеня -
12886,40грн., а всього 34543,69грн.

Частково задовольняючи позовні
вимоги Банку суд не бере до уваги
ствердження представника відповідача
про те, що в реквізитах договору не
міститься вказівки на те, що даний
договір є кредитним , оскільки закон
цього не вимагає . Із самої суті
договору, виниклих між сторонами
правовідносин вбачається, що ними було
укладено саме кредитний договір, а не
будь-який інший.

Посилання представника
відповідача на те, що позивач не є
Банком, не має ліцензії , є надуманими,
такими, що суперечать п.13,1.5. Статуту ПАТ
«Родовід Банк», згідно якого ПАТ
«Родовід Банк» є банком, створеним у
формі Публічного акціонерного
товариства на базі АТ «Родовід Банк»,
який здійснює свою діяльність на
підставі ліцензії санаційного банку.

Посилання представника
відповідача на те, що позивачем не
доведено факту отримання відповідачем
коштів спростовано самим фактом
часткового проведення відповідачем
оплат по кредиту.

Посилання представника
відповідача , як на підставу відмови
позивачу у позові, на пропуск
встановленого ст. 267 ЦКУ трирічного
строку позовної давності , суд вважає
необґрунтованими , оскільки сторонами
в договорі оговорено строк його дії - до
15.07.2010 року , з позовом позивач
звернувся до суду 15.07.2013 року , тобто у
межах трирічного строку позовної
давності.

Також стягненню з відповідача на
користь позивача підлягає судовий збір
у розмірі 345,44 грн. - тобто пропорційно
задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, 526, 549, 550,
551, 615, 616, 617, 625, 631, 638, 639, 1046-1053, 1054 - 10561 ЦК
України, керуючись ст.213, 214, ст. 218 ЦПК
України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк» заборгованість за
договором кредиту № 1083-016204/7/2008 від 15
липня 2008 р., яка станом на 05.07.2013 р.
складає 34543,69грн, судовий збір в сумі
345,44 грн., в іншій частині позову
відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення
суду може бути подана протягом 10 днів з
дня його проголошення.

Суддя
Т.М. Головіна