22-ц/775/174/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Троян Л.Г.
У Х В А Л А

Іменем України

05 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого Песоцької Л.І.

Ткаченко Т.Б., Мальцевої Є.Є.

при секретарі Кузнецові А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_3 до Рибінської сільської
ради Волноваського району Донецької
області про визнання права власності
на спадщину за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Волноваського
районного суду Донецької області від 11
грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом про визнання за ним
права власності в порядку спадкування
після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року його
батька ОСОБА_4 на житловий будинок
АДРЕСА_1 Волноваського району
Донецької області та земельну ділянку,
площею 0,40 га, на території Рибінської
сільської ради Волноваського району
Донецької області, посилаючись на те,
що спадщину він фактично прийняв,
оскільки проживав з батьком до його
смерті, але через відсутність
правовстановлюючих документів на це
майно не може отримати свідоцтво про
право на спадщину.

Рішенням Волноваського районного суду
Донецької області від 11 грудня 2013 року
у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
неврахування його доводів, просить
скасувати рішення суду і ухвалити
рішення про задоволення позову.

У судове засідання представник
Рибінської сільської ради не з'явився,
про розгляд справи сільська рада
повідомлена. До суду надійшла заява
голови сільської ради про розгляд
справи за відсутності їх представника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
ОСОБА_3, який підтримав доводи скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

У відповідності з вимогами ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року
помер батько позивача ОСОБА_4, після
смерті якого відкрилася спадщина на
житловий будинок АДРЕСА_2
Волноваського району Донецької
області та на земельну ділянку, площею
0,40 га, для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка розташована на території
Рибінської сільської ради
Волноваського району Донецької
області. Спадкова справа до майна
померлого Волноваською державною
нотаріальною конторою Донецької
області не заводилась.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
виходив із того, що позивачем не надано
даних про відмову нотаріуса у видачі
свідоцтва про право власності на
спадкове майно і не доведено
неможливість відновлення втрачених
правовстановлюючих документів. З
висновком суду не можна не погодитись.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини. Заява про
прийняття спадщини подається
спадкоємцем особисто.

Частиною першою статті 1297 ЦК України
передбачено, що спадкоємець, який
прийняв спадщину, у складі якої є
нерухоме майно, зобов'язаний
звернутися до нотаріуса за видачею
йому свідоцтва про право на спадщину на
нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 34, ч. 2 ст. 48, ст. ст.
66-68 Закону України «Про нотаріат»
обов'язок щодо встановлення спадкового
майна, кола спадкоємців та видачі
свідоцтв про право власності на
спадкове майно покладений на органи
нотаріату.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30 травня 2008 року N 7
«Про судову практику у справах про
спадкування» роз'яснено, що якщо
постійне проживання особи зі
спадкодавцем на час відкриття спадщини
не підтверджено відповідними
документами, у зв'язку із чим нотаріус
відмовив особі в оформленні спадщини,
спадкоємець має право звернутися в суд
із заявою про встановлення факту
постійного проживання зі спадкодавцем
на час відкриття спадщини, а не про
встановлення факту прийняття спадщини.
Свідоцтво про право на спадщину
видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають. У
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Зі справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2
року помер ОСОБА_4, батько позивача (а.с.
6).

Згідно довідки-характеристики
Волноваського бюро технічної
інвентаризації Донецької області
ОСОБА_4 був власником житлового будинку
АДРЕСА_2 Волноваського району
Донецької області на підставі
свідоцтва про право приватної
власності на житловий будинок,
виданого за рішенням виконкому
Рибінської сільської ради
Волноваського району Донецької
області № 3 від 28 січня 1987 року (а.с.7).

З повідомлення відділу
держземагенства у Волноваському
районі Донецької області від 16 жовтня
2013 року вбачається, що ОСОБА_4 був
власником земельної ділянки, площею 0,40
га, яка розташована на території
Рибінської сільської ради
Волноваського району Донецької
області, цільовим призначення для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
(а.с. 13).

За даними паспорту позивача місце його
проживання зареєстровано АДРЕСА_3
(а.с.4).

Неможливість оформлення права на
спадщину, ОСОБА_3 обґрунтував
відсутністю правовстановлюючих
документів на спадкове майно.

Проте, ним не надано доказів того, що в
установленому законом порядку він
звертався до нотаріальної контори і
нотаріусом йому відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину.

Згідно з повідомленням Волноваської
державної нотаріальної контори
Донецької області спадкова справа
після смерті ОСОБА_4 не заводилась (а.с.
20 а).

Таким чином, суд, залишаючи без
задоволення позовні вимоги щодо
визнання права власності на спадкове
майно, дійшов правильного висновку, що
позивач передчасно звернувся до суду з
даними вимогами, оскільки в матеріалах
справи відсутні докази того, що
нотаріусом було відмовлено йому у
видачі свідоцтва про право власності
на спадкове майно.

Посилання суду на положення Інструкції
про заповнення бланків державних актів
на право власності на земельну ділянку
і на право постійного користування
земельною ділянкою, затвердженої
наказом Державного комітету України із
земельних ресурсів від 22 червня 2009 року
N 325, який згідно з наказом Міністерства
аграрної політики та продовольства
України від 9 вересня 2013 року № 537
визнано таким, що втратив силу, не
призвело до неправильного вирішення
справи.

Не погоджуючись з рішенням суду
позивач не навів доводів у
спростування правильності висновків
суду.

За таких обставин підстав для
задоволення апеляційної скарги і
скасування рішення суду немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Волноваського районного суду
Донецької області від 11 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Судді