АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 2208/7470/12
Провадження № 22-ц/792/361/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року
м.
Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючої - судді
Спірідонової Т.В.,

суддів - Фанди В.П., Купельського
А.В.

при секретарі - Чебан О.М.

за участю: апелянтів - ОСОБА_1, ОСОБА_2

представників апелянтів-
ОСОБА_9., ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_1; апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Кам'янець-Подільського міськрайонного
суду Хмельницької області від 16 грудня
2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, ОСОБА_1, третя особа без
самостійних вимог: ОСОБА_5 державна
нотаріальна контора про усунення від
права на спадкування за законом,
визнання свідоцтва про право на
спадщину за законом недійсним,
визнання недійсним договору
купівлі-продажу нерухомого майна,
визнання права власності на
домоволодіння та майно, витребування
майна із чужого незаконного володіння,

встановила:

В жовтні 2012 року позивач ОСОБА_2
звернулась до суду з позовом та після
уточнення позовних вимог просила
усунути відповідача ОСОБА_4 від права
на спадкування за законом після смерті
її чоловіка ОСОБА_6, визнати недійсним
свідоцтво про право на спадщину за
законом, видане ОСОБА_4, визнати
недійсним договір купівлі-продажу
житлового будинку від 31.07.2012 року,
укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, визнати
за ОСОБА_2 право власності на спадкове
майно, що відкрилось після смерті
ОСОБА_6, визнати за ОСОБА_2 право
власності на домоволодіння АДРЕСА_1
витребувати майно із чужого
незаконного володіння та зобов'язати
ОСОБА_4 повернути ОСОБА_2 належне їй
майно, що знаходиться у будинку АДРЕСА_1
та у АДРЕСА_2

________________________________________________________________________
________

Головуюча у першій інстанції - Семенюк
В.В.

Доповідач - Спірідонова Т.В.

Категорія 37

В обґрунтування позовних вимог
вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її
рідний брат ОСОБА_6, після смерті якого
відкрилась спадщина на домоволодіння в
АДРЕСА_1 Спадкодавець ОСОБА_6 був
інвалідом другої групи та потребував
постійного догляду, однак ОСОБА_4
відмовилась від догляду за ним та не
надавала кошти на операцію, після його
смерті не приймала участі у похованні
чоловіка. На вказане домоволодіння
23.07.2012 року відповідач ОСОБА_4 отримала
свідоцтво про право на спадщину за
законом та 31.07.2012 року уклала фіктивний
договір купівлі-продажу вказаного
будинковолодіння, оскільки ОСОБА_1 є
племінницею ОСОБА_4 та була її
представником в нотаріальній контори
при оформленні спадщини. Кошти при
укладенні договору не передавалися та
реального наміру відчужувати будинок
ОСОБА_4 не мала. Крім того, у будинку у
АДРЕСА_1 знаходяться особисті речі
ОСОБА_2 та речі, придбані її мамою, які
відповідачі не повертають.

Рішенням Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 16 грудня 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_2 в частині
вимог про усунення від права на
спадкування за законом, визнання
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за законом, визнання
недійсним договору купівлі-продажу
нерухомого майна, визнання права
власності на домоволодіння відмовлено;
задоволено частково позов в частині
вимог про визнання права власності на
усе рухоме майно (речі) та витребування
цього майна із чужого незаконного
володіння та витребувано у ОСОБА_4 та
ОСОБА_1 та обернуто у власність ОСОБА_2
майно, яке знаходиться у АДРЕСА_1
області загальною вартістю 8000грн., а
саме: шкаф трьох дверний - орієнтовна
вартість 300 гривень; журнальний столик -
орієнтовна вартість 50 гривень; два
крісла зеленого кольору - орієнтовна
вартість 200 гривень; шість м'яких
стільців зеленого кольору- орієнтовна
вартість 120 гривень; три дивани -
орієнтовна вартість 600 гривень; сервант
- орієнтовна вартість 300 гривень, одне
трюмо-орієнтовна вартість 100 гривень;
кухонний шкаф помаранчевого кольору -
орієнтовна вартість 100 гривень;
кухонний стіл - орієнтовна вартість 50
гривень; дві табуретки - орієнтовна
вартість 20 гривень; плитку електричну
двох камфорну - орієнтовна вартість 100
гривень; холодильник - орієнтовна
вартість 100 гривень; шкаф кухонний
білого кольору - орієнтовна вартість 50
гривень; стіл овальної форми -
орієнтовна вартість 100 гривень; стіл з
точеними ніжками - орієнтовна вартість
100 гривень; стіл розкладний - орієнтовна
вартість 100 гривень; два паласи жовтого
кольору - орієнтовна вартість 400 грн.;
палас коричневого кольору - орієнтовна
вартість 100 гривень; палас червоного
кольору - орієнтовна вартість 50
гривень; палас тканий - орієнтовна
вартість 100 гривень; коври у кількості
п'яти штук - орієнтовна вартість 800
гривень ; доріжки звичайні - три штуки -
орієнтовна вартість 60 гривень; посуд
(каструлі, тарілки, сервізи, фужери,
рюмки, міксер) орієнтовна вартість 300
гривень; одіяла шерстяні - дві штуки -
орієнтовна вартість 200 гривень;
постільну білизну - орієнтовна
вартість 200 гривень; швейну машинку
ручну - орієнтовна вартість 100 грн.; стіл
розкладний новий - орієнтовна вартість
100 грн.; паркет орієнтовна вартість 1000
грн.; ліжко дерев'яне - орієнтовна
вартість 200 грн.; шкаф трьох дверний
орієнтовна вартість 200 грн.; шкаф трьох
дверний орієнтовна вартість 50 грн.;
тумбочку під телевізор орієнтовна
вартість 50 грн.; телевізор орієнтовна
вартість 100 грн.; стіл орієнтовна
вартість 100 грн.; ліжко металеве
орієнтовна вартість 50 грн.; люстри
чотири штуки орієнтовна вартість 200
грн.; сервант - орієнтовна вартість 150
грн.; посуд орієнтовна вартість 200 грн.;
газову плиту орієнтовна вартість 200
грн.; подушки у кількості 7 штук
орієнтовна вартість 300 грн.; стіл
орієнтовна вартість 300 грн. В решті
вимог відмовлено. Вирішено питання про
стягнення судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8, ОСОБА_1
просять рішення в частині задоволення
позову ОСОБА_2 скасувати і ухвалити
нове, посилаючись на порушення норм
процесуального права. Зазначають, що
суд не вірно оцінив пояснення ОСОБА_1,
оскільки у судових засіданнях вона
позовні вимоги не визнавала. Апелянти
вважають, що позивач не надала належних
доказів щодо належності їй рухомого
майна.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення в частині відмови в
задоволенні позовних вимог скасувати
та позов задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.
Посилається на те, що спадкодавець
потребував постійного догляду, який
надавали вона та сусіди. Суд першої
інстанції не врахував, що ОСОБА_4 не
була в момент смерті чоловіка
важкохворою та завідомо залишила
спадкодавця у безпорадному стані, всі
витрати по похованню понесла ОСОБА_2
Судом безпідставно проігноровано, що
укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, договір
купівлі-продажу є фіктивним, оскільки
кошти за договором не передавалися та
наміру відчужувати будинок ОСОБА_4 не
мала. Відмовляючи у задоволенні вимог в
частині витребування майна, судом не
враховано, що воно перебувало на
зберіганні у брата та повинно бути їй
повернуто.

Апелянт ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_9 апеляційну скаргу підтримали,
апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_1
просять відхилити.

Апелянт ОСОБА_1 та представник
апелянтів ОСОБА_4 та ОСОБА_1 - ОСОБА_3
апеляційну скаргу підтримали,
апеляційну скаргу ОСОБА_2 просять
відхилити.

Третя особа без самостійних вимог -
ОСОБА_5 державна нотаріальна контора
повідомлена належним чином про час і
місце слухання справи, представник у
судове засідання не з'явився, причини
неявки не повідомив.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
ОСОБА_2 слід відхилити, а апеляційна
скарга ОСОБА_4 та ОСОБА_1 підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Частиною 1 статті 309 цього Кодексу
визначено, що підставами для
скасування, зміни рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення є: неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, а також розгляд і
вирішення справи неповноважним судом;
участь в ухваленні рішення судді, якому
було заявлено відвід на підставі
обставин, що викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про його
відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення чи
підписання постанови не тим суддею,
який розглядав справу.

Разом із тим, зазначеним вимогам закону
оскаржуване рішення не відповідає.

Суд першої інстанції не в повній мірі
з'ясував обставини, якими
обґрунтовувались позовні вимоги та
заперечення сторін. У зв'язку з
неповним з'ясуванням судом обставин, що
мають значення для справи, та
порушенням судом норм матеріального
права рішення суду в частині
задоволення вимог про витребування
майна та повернення його у власність
слід скасувати та ухвалити нове
рішення.

Відповідно до ст.88 ЦПК України слід
скасувати рішення в частині стягнення
судового збору.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_4
з 25 вересня перебували у шлюбі,
зареєстрованому Устянською сільською
радою Кам'янець-Подільського району
Хмельницької області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер, після
смерті якого відкрилась спадщина на
будинковолодіння АДРЕСА_1 та земельну
ділянку для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею 2,25га, що розташована на
території Устянської сільської ради
Кам'янець-Подільського району
Хмельницької області.

Спадщину оформила дружина померлого
ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом
про право на спадщину за законом від 23
липня 2012 року.

Відповідно до вимог ч.5 ст.1224 ЦК України
особа може бути усунена від права на
спадкування за законом, якщо судом буде
встановлено, що вона ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України
та з урахуванням роз'яснень, наданих у
п.6 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30 травня 2008 року № 7 "Про
судову практику у справах про
спадкування", правило ч. 5 ст. 1224 ЦК
України стосується всіх спадкоємців за
законом, зокрема й тих, які відповідно
до СК України не були зобов'язані
утримувати спадкодавця. Безпорадним
слід розуміти стан особи, зумовлений
похилим віком, тяжкою хворобою або
каліцтвом, коли вона не може самостійно
забезпечити умови свого життя,
потребує стороннього догляду, допомоги
та піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення
особи від права на спадкування повинен
установити як факт ухилення особи від
надання спадкодавцеві допомоги, так і
факт перебування спадкодавця в
безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво та потребу
спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який потребує допомоги,
полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
ухилення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю,
тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій. Таким чином, ухилення
характеризується умисною формою вини.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про усунення ОСОБА_4 від права на
спадкування після смерті ОСОБА_6 та
визнання недійсним свідоцтва про право
на спадщину за законом, суд першої
інстанції правильно виходив з того, що
позивач не надала доказів перебування
ОСОБА_6 у безпорадному стані та того, що
відповідач умисно ухилялася від
обов'язку забезпечити підтримку та
допомогу чоловіку.

Відповідно до довідки
Великослобідської амбулаторії
загальної практики судової медицини та
довідки ЦРЛ від 05.11.2013р. ОСОБА_6 на
лікуванні з 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року
не перебував.

Ні в суді першої інстанції, ні в суді
апеляційної інстанції, позивач не
надала доказів того, що ОСОБА_6
перебував у безпорадному стані у
зв'язку з тяжкою хворобою або каліцтвом
та потребував стороннього догляду. Не
підтвердили вказані обставини свідки
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, які в
судовому засіданні пояснили, що до
моменту смерті ОСОБА_6 в безпорадному
стані не перебував, міг самостійно
забезпечити умови свого життя.

Таким чином колегія суддів приходить
до висновку, що рішення суду в цій
частині узгоджується із матеріалами
справи та відповідає закону.

31 липня 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1
укладено договір купівлі-продажу
житлового будинку з
господарсько-побутовими будівлями, що
знаходиться у АДРЕСА_1, посвідчений
приватним нотаріусом
Кам'янець-Подільського районного
нотаріального округу ОСОБА_14 та
зареєстрований в реєстрі за №3166.

Пунктом 3 зазначеного договору
купівлі-продажу передбачено, що продаж
житлового будинку з
господарсько-побутовими будівлями за
домовленістю сторін вчиняється за
95880грн., які продавцем будуть одержані
від покупця після підписання договору.
В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_4 не заперечувала
отримання коштів від продажу будинку.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.234 ЦК України
фіктивним є правочин, який вчинено без
наміру створення правових наслідків,
які обумовлювалися цим правочином.
Фіктивний правочин визнається судом
недійсним.

Відповідно до ч.1, ч.4 ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу свої вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Позивачем ОСОБА_2 не надано, а судом не
здобуто належних та допустимих доказів
того, що ОСОБА_4 не отримала кошти за
проданий будинок та не мала наміру
відчужувати вказаний будинок.

Тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_2
про те, що укладений договір
купівлі-продажу є фіктивним не
заслуговують на увагу та ґрунтуються
на припущенні.

За таких обставин, давши належну оцінку
зібраним по справі доказам, суд першої
інстанції правильно дійшов висновку
про недоведеність позивачкою обставин
недійсності договору купівлі-продажу
та відсутність підстав для визнання за
ОСОБА_2 права власності на будинок і
обґрунтовано відмовив в позові в цій
частині.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують даних висновків суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про повернення майна, яке
знаходиться у с.Тарасівка, в тому числі
котла (бойлера), трьох радіаторів,
особистих речей померлого, суд
обґрунтовано виходив з того, що вказане
майно було придбане подружжям ОСОБА_4 у
2011-2012 роках, що підтверджується
паспортами на бойлер та радіатори та
показами свідка ОСОБА_6

В цій частині рішення суду ґрунтується
на повно і всебічно досліджених
обставинах справи та ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому підстав
для його скасування в межах доводів
апеляційної скарги не вбачається.

Рішенням Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 16 грудня 2013 року
витребувано у ОСОБА_4 та ОСОБА_1 та
повернуто у власність ОСОБА_2 майно, яке
знаходиться у АДРЕСА_1 області, а саме
три шафи трьох дверні; журнальний
столик; два крісла зеленого кольору;
шість м'яких стільців зеленого кольору;
три дивани; сервант, одне трюмо;
кухонний шкаф помаранчевого кольору;
кухонний стіл; дві табуретки; плитку
електричну двох камфорну; холодильник;
шкаф кухонний білого кольору; стіл
овальної форми; стіл з точеними
ніжками; стіл розкладний; два паласи
жовтого кольору; палас коричневого
кольору; палас червоного кольору; палас
тканий; коври у кількості п'яти штук;
три доріжки звичайні; посуд (каструлі,
тарілки, сервізи, фужери, рюмки, міксер);
два одіяла шерстяні; постільну
білизну; швейну машинку ручну; стіл
розкладний новий; паркет; ліжко
дерев'яне; тумбочку під телевізор;
телевізор; стіл; ліжко металеве; люстри
чотири штуки; сервант; посуд; газову
плиту; подушки у кількості 7 штук; стіл.

Задовольняючи частково позовні вимоги
про витребування майна суд першої
інстанції виходив з того, що речі у
будинок були неодноразово завезені
ОСОБА_2 та у судовому засіданні
відповідач ОСОБА_1 не заперечувала
повернення спірних речей.

Проте з вказаним висновком погодитися
не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 387 ЦК України
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

Аналіз наведеної норми свідчить про те,
що віндикаційний позов може бути
пред'явлено лише власником майна і лише
тоді, коли відповідач незаконно
заволодів річчю.

При вирішенні спору в цій частині на
позивача покладається обов'язок
довести, а на суд- встановити факти, які
доводять право власності позивачки на
майно, а відтак і її право на
витребування цього майна, зокрема,
вибуття майна з володіння позивачки і
знаходження його у відповідача.

Разом з тим, належних та допустимих
доказів, які б підтверджували факт
належності спірного майна позивачу та
доказів його утримання відповідачами
без законних підстав позивачем суду не
надано.

Даючи оцінку показанням свідків
колегія суддів виходить з наступного.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що він
допомагав розвантажувати речі, однак
про обставини придбання речей свідок
нічого не пояснив. Не підтвердили у
судовому засіданні належність
позивачу спірних речей на праві
власності і свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17,
та пояснили, що про належність спірних
речей ОСОБА_2 знають з її слів. Свідок
ОСОБА_13 пояснила, що речі, які просить
витребувати ОСОБА_2, знаходилися у
будинку в с.Устя до 1986 року.

Відповідно до ст.60 ЦПК України позивач
не довела як право власності на ці речі,
так і передачу їх на тимчасове
зберігання ОСОБА_6

Вказані обставини не були враховані
судом першої інстанції, що потягнуло за
собою ухвалення неправильного рішення.
Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку щодо
необхідності скасування рішення суду в
цій частині та ухвалення нового
рішення про відмову у задоволенні
даних позовних вимог.

Враховуючи, що у задоволенні позову
ОСОБА_2 відмовлено, підстави для
стягнення судового збору відповідно до
ч.5 ст.88 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст.ст.88, 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 16 грудня 2013 року в частині
задоволення вимог про витребування
майна та повернення його у власність
скасувати та ухвалити нове рішення, та
скасувати в частині стягнення
судового збору.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2
до ОСОБА_4, ОСОБА_1, третя особа без
самостійних вимог: ОСОБА_5 державна
нотаріальна контора про витребування
майна та повернення його у власність із
чужого незаконного володіння.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржене шляхом подачі
касаційної скарги протягом двадцяти
днів після набрання ним законної сили
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуюча:/підпис/
Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом:

суддя апеляційного суду
Т.В.Спірідонова