Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/1616/14
Головуючий у 1 інстанції Крамаренко А.І.
Суддя-доповідач Краснокутська О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Савченко О.В.

Суддів: Краснокутської О.М.,

Сапун О.А.,

При секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Перший
Український Міжнародний Банк» на
рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 27 січня 2014
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Перший
Український Міжнародний Банк» до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Приватне
підприємство «Астерікс-2007» про
визнання договору купівлі-продажу
недійсним, скасування державної
реєстрації права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року ПАТ «ПУМБ» звернулось
до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання договору купівлі-продажу
недійсним, скасування державної
реєстрації права власності .

В позовній заяві позивач зазначив,що
між банком та ОСОБА_6 28 травня 2008 року
був укладений кредитний договір,
відповідно до якого банк зобов'язався
надати ОСОБА_6 кредит у розмірі 500000
доларів США, а остання зобов'язалася
використати його за цільовим
призначенням, сплатити проценти за
користування кредитом та повернути
кредит банку в порядку та у строки,
обумовлені договором.

Виконання зобов'язань за зазначеним
кредитним договором забезпечувалося
нерухомим майном, а саме: комплексом
будівель та споруд, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1, відповідно до
іпотечного договору від 28 травня 2008
року, укладеного між банком та ПП
«Астерікс-2007».

У зв'язку з порушенням боржником умов
кредитного договору 07 грудня 2010 року
Господарським судом Запорізької
області було прийнято рішення про
звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом визнання за банком права
власності на комплекс будівель та
споруд, що розташований по АДРЕСА_1, яке
було залишено в силі постановою Вищого
господарського суду України від 21
липня 2011 року

03 серпня 2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у
порушення вимог закону був укладений
договір купівлі-продажу самочинно
збудованого нерухомого майна, а саме: -
індивідуального дачного будинку, що
розташований на земельній ділянці
площею 0,0775 га по АДРЕСА_2.

Зазначеним договором купівлі- продажу
порушуються права та інтереси банка, як
власника предмета іпотеки,оскільки
відповідачі , отримавши спірний об'єкт
нерухомості ,перешкоджають банку
реалізувати свої права власника у
користуванні майновим комплексом.

Позивач просив суд визнати недійсним
договір купівлі-продажу від 03 серпня 2010
року щодо самочинно збудованого
об'єкта нерухомості - індивідуального
дачного будинку, розташованого на
земельній ділянці площею 0,0775 га по
АДРЕСА_2, що укладений між ОСОБА_4 та
ОСОБА_5,посвідчений приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу та
зареєстрований в реєстрі нотаріальних
дій за № 1035.

Ухвалою Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 21
листопада 2013 року залучено до участі у
справі в якості третьої особи , яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, ПП «Астерікс-2007».

Рішенням Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 27 січня 2014
року в задоволенні позову ПАТ «ПУМБ»
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ПАТ «ПУМБ» подало апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати рішення суду
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню за
таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
. Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Згідно до вимог ст.. 1 ЦПК України
завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав,свобод чи інтересів фізичних осіб,
прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК
України цивільні права і обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства. Кожна
особа має право на судовий захист.
Захист же цивільних прав -це
передбачені законом способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення.

Згідно до вимог ст.4 ч.1 ЦПК України
здійснюючи правосуддя,суд захищає
права,свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних
осіб,державі та суспільні інтереси у
спосіб,визначений законами України.

Під способами захисту
суб'єктивних цивільних прав розуміють
закріплені законом
матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника. Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав
та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.
Право вибору способу захисту,
передбаченого законом, належить особі,
яка звернулася за захистом свого права
(ст. ст. 3, 4, 11 ЦПК України).

Згідно із ч. 2 ст. 31 ЦПК України
позивачеві належить і право
визначення предмета і підстав позову.

Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини,на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень, крім
випадків,встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Позивачем у даній справі не
надано суду докази щодо наявності у
нього порушеного відповідачами права
власності на спірний дачний будинок , а
обраний спосіб захисту права
власності на майновий комплекс не
відповідає характеру його порушення.

Судом першої інстанції
встановлено і з матеріалів справи
вбачається те,що рішенням
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 10.03.2010року(а.с.4)
за ОСОБА_4 визнано право власності на
самочинно збудований індивідуальний
дачний будинок літера «А»,розташований
на земельній ділянці площею 0,08га по
АДРЕСА_2.

03 серпня 2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5
був укладений договір купівлі-продажу
індивідуального дачного будинку, що
розташований на земельній ділянці
площею 0,0775 га по АДРЕСА_2,який
посвідчений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу та
зареєстрований в реєстрі нотаріальних
дій за № 1035.

За змістом вимог ст.328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом і
вважається правомірним,якщо інше прямо
не випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Рішенням колегії суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області
від 03 лютого 2011року рішення
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 10.03.2010р.
скасовано. У задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4 до Бердянської міської
ради про визнання права власності на
самовільно збудоване нерухоме майно
відмовлено.

Звертаючись до суду з позовом про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу самочинно зведеного
дачного будинку, що входить до
майнового комплексу і належить
позивачеві на підставі рішення
Господарського суду Запорізької
області від 07.12.2010р. і скасування
реєстрації права власності на будинок,
позивач зазначає про порушення
відповідачами його права власності на
цей будинок.

Між тим рішенням Господарського
суду Запорізької області від 07.12.2010р. у
справі за позовом ПАТ «Перший
Український міжнародний банк» до ПП
«Астерікс-2007», КП БТІ Бердянської
міської ради про звернення стягнення
на предмет іпотеки ,визнання права
власності (а.с.11-15) ,залишеним в силі
постановою Вищого Господарського суду
України від 21.07.2011р.(а.с.16-20), визнано за
Публічним акціонерним товариством
«Перший Український міжнародний банк»
право власності на предмет іпотеки -
комплекс будівель і споруд,загальною
площею 2 144,3 кв.м.,що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Із зазначеного рішення Господарського
суду видно,що право власності за ПАТ
«Перший Український міжнародний банк»
на дачний будинок за адресою: АДРЕСА_2
не визнавалось, а із рішення
апеляційного суду Запорізької області
від 03 лютого 2011року видно,що дачний
будинок за цією адресою є самочинним,
на який у відповідності до вимог ст. 376
ЦК України, Закону України «Про
планування і забудову територій» не
виникає право власності,оскільки у
визначеному законом порядку
забудовник не звертався до
компетентного органу з заявою про
узаконення самовільної будівлі.

Таким чином із матеріалів справи
вбачається,що на час розгляду судом
даної справи спірний об»єкт нерухомого
майна- дачний будинок по АДРЕСА_2 - є
самочинною будівлею, право власності
на який у позивача відсутнє, а відтак
немає підстав вважати,що оспорюваним
договором купівлі-продажу дачного
будинку порушуються права позивача на
цей будинок ,які підлягають захисту.

Крім того із інформаційної
довідки з Реєстру прав власності на
нерухоме майно від 20.12.2013р.(а.с.111)
видно,що право власності на дачний
будинок за адресою: АДРЕСА_2
зареєстровано на ОСОБА_7

За відповідачами ОСОБА_4,ОСОБА_5
реєстрація спірного будинку відсутня.

Згідно до вимог ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог.

Із позовної заяви ПАТ «ПУМБ»
видно,що,посилаючись одночасно на
зведення відповідачами самовільної
будівлі, яка знаходиться серед
майнового комплексу,що належить
позивачеві, порушення права власності
позивача,неможливість користуватися і
розпоряджатись належним йому майном,
позивач не заявляв інших позовних
вимог окрім визнання недійсним
договору купівлі-продажу дачного
будинку.

Вибираючи спосіб захисту свого
права, позивач не врахував норми
статтей 328, 16 ЦК України та роз'яснення,
які містяться в п.1 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06
листопада 2009 року №9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»про те,
що при розгляді справ про визнання
правочинів недійсними суди залежно від
предмета і підстав позову повинні
застосовувати норми матеріального
права,якими регулюються відповідні
відносини, та на підставі цих норм
вирішувати справи.

Виходячи із меж заявленого позову і
обраного позивачем способу захисту
своїх прав,а також того,що у
встановленому законом порядку позивач
не набув право власності на спірну
будівлю, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про
недоведеність порушення прав
власності позивача оспорюваним
договором купівлі-продажу і
недоведеність позовних вимог про
визнання його недійсним і відмовив у
задоволенні позову.

Судом повно і всебічно з»ясовані
обставини справи,що мають для неї
значення, висновки відповідають цим
обставинам і набутим доказам, характер
правовідносин між сторонами судом
визначений правильно, норми
матеріального і процесуального права
не порушені, застосовані вірно,
постановлено законне і обгрунтоване
рішення.

Доводи апеляційної скарги про
незаконність дій ОСОБА_4 щодо
укладення договору купівлі-продажу
спірного дачного будинку не можуть
бути взятими до уваги,оскільки
позивачем не доведено його права
власності на спірний будинок,
порушення оспорюваним договором цих
прав .

Безпідставними також є посилання на
скасування Державних актів на право
власності на земельну ділянку
АДРЕСА_2,оскільки ця обставина не
впливає на висновки суду у цій справі.

Інші доводи є також неспроможними і
не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Перший
Український Міжнародний Банк»
відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 27 січня 2014
року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: