АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/4702/2014
Головуючий у І інстанції - Фролова І.В.
Доповідач - Андрієнко А.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

Головуючого судді Андрієнко
А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Редька О.А.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
Міністерства закордонних справ
України - Каламарчука
ВолодимираВасильовича на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 20 січня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до Міністерства
закордонних справ України, Державної
казначейської служби України про
стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2013 року позивач ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом, в якому
просив стягнути з відповідача на свою
користь 6000 грн. моральної шкоди,
посилаючись на бездіяльність
Міністерства закордонних справ
України щодо виконання рішень судів
про поновлення ОСОБА_3 на посаді, що
набули законної сили. В ході розгляду
справи позивач збільшив позовні вимоги
та просив стягнути з відповідача
моральну шкоду у розмірі 21984 грн.,
витрати на оплату судово-психологічної
експертизи у розмірі 5200 грн., на
перерахування коштів у розмірі 41,60 грн.
та судовий збір у розмірі 344,10 грн., а
всього 27509, 70 грн.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 20 січня 2014 року позов
задоволено частково. Стягнуто з
Державного бюджету України шляхом
списання з відповідного рахунку ДКС
України на користь ОСОБА_3
відшкодування моральної шкоди 21984 грн.
та витрати, пов'язані з проведеною
судово-психологічною експертизою у
розмірі 5200 грн.

В апеляційній скарзі
представник відповідача просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким відмовити в задоволенні
позову, посилаючись на те, що суд
неповно з'ясував обставини справи,
зібраним доказам не дав належної
оцінки та допустив порушення норм
матеріального і процесуального закону
.

В судовому засіданні апелянт
просив апеляційну скаргу
задовольнити, рішення суду першої
інстанції скасувати, в задоволенні
позовних вимог відмовити.

Позивач просив апеляційну скаргу
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обгрунтованість постановленого
рішення в цій частині, колегія суддів
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ст.. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Судом встановлено, що постановою
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 3 жовтня 2012 року, залишеною
без змін ухвалою колегії суддів
Київського апеляційного
адміністративного суду від 5 грудня 2012
року, задоволено позов ОСОБА_3 до
Міністерства закордонних справ
України про поновлення на роботі та
виплату заробітної плати за час
вимушеного прогулу.

8 жовтня 2012 року Окружний
адміністративний суд м. Києва видав
виконавчий лист, яким допустив до
негайного виконання рішення суду в
частині поновлення позивача на посаді
з 5 квітня 2012 року та стягнення на його
користь середньомісячного заробітку в
розмірі 6404, 31 грн.

11 жовтня 2012 року копію виконавчого
листа було вручено відповідачеві.

З огляду на відмову відповідача
добровільно виконати рішення суду
головним державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України 5
листопада 2012 року відкрито виконавче
провадження стосовно негайного
поновлення на роботі позивача та
стягнення на його користь
середньомісячного заробітку.

Незважаючи на рішення двох судів і
постанову державного виконавця від 25
грудня 2012 року про накладення на
боржника штрафу в розмірі 680 грн. та
вимогу виконати у п'ятиденний строк
рішення Окружного адміністративного
суду м. Києва Міністерство закордонних
справ України не вжило заходів
стосовно виконання рішення суду.

Крім того, Перший заступник Міністра
закордонних справ України надіслав до
Державної виконавчої служби листа щодо
неможливості поновлення позивача на
посаді радника відділу Російської
Федерації через відсутність вакантних
посад радників у штатному розписі
Першого територіального департаменту
МЗС України.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995
року обов'язковому з'ясуванню при
вирішенні спору про відшкодуванню
моральної ( немайнової) шкоди
підлягають: наявність такої шкоди,
протиправність дій її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між
шкодою та протиправними діяннями
заподіювача, а також вини останнього в
її заподіянні.

Суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку про те, що
позивачу винними діями відповідача
було заподіяну моральну шкоду шляхом
невиконання рішень судів,
постановлених іменем України та
відповідно до ст..124 Конституції
обов'язкових до виконання на всій
території України.

Рішення суду не було виконане саме
Міністерством закордонних справ
України, яке зобов'язане було виконати
рішення суду. Особа, яка отримала
рішення суду і розраховувала на
відновлення його порушеного права,
невиконанням цього рішення отримала
моральну шкоду. Вина МЗС у невиконанні
рішення встановлена постановою
державного виконавця від 25 грудня 2012
року про накладення на боржника штрафу
в розмірі 680 грн.

За таких обставин колегія суддів не
приймає доводи апеляційної скарги про
те, що вина Міністерства відсутня, що
позивачу не завдано моральної шкоди.

Однак, задовольняючи позовні вимоги в
частині стягнення моральної шкоди в
розмірі 21984 грн, яка була визначена
експертом, суд першої інстанції не
врахував, що відповідно до ст.. 23 ЦК
України розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом, що рішення суду
частково було виконано, а саме в
частині стягнення місячного заробітку
позивача. Крім того, колегія суддів, з
урахуванням характеру правовідносин,
що склалися між сторонами, ступеню вини
відповідача та глибини страждань
позивача, прийшла до висновку, що
розмір моральної шкоди повинен бути
зменшений до 2000 грн.

Оскільки колегія суддів не
погоджується з висновком експертизи
та не приймає її до уваги , то відмовляє
у стягненні витрат , понесених
позивачем на проведення експертизи в
розмірі 5200 грн.

В решті суд першої інстанції
повно та всебічно з'ясував обставини
справи, зібраним доказам дав належну
оцінку і прийшов до правильного
висновку про задоволення позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313-315, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу Міністерства
закордонних справ України
задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м.Києва від 20 січня 2014 року
скасувати та постановити нове рішення
, яким позовні вимоги ОСОБА_3 до
Міністерства закордонних справ
України, Державної казначейської
служби України про стягнення моральної
шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету
України шляхом списання з відповідного
рахунку Державної казначейської
служби України на користь ОСОБА_3
моральну шкоду, завдану Міністерством
закордонних справ України в розмірі 2000
грн.

В задоволенні іншої частини
позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом 20 днів з
дня набрання ним законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді :