Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/357/14-ц

Провадження №2-о/377/6/14

23 квітня 2014 року Славутицький
міський суд Київської області у складі
судді Орла А.С., при секретарі
Прохоровій О.О., з участю:

прокурора прокуратури м. Славутича
Столярчука Д.А.,

представника Славутицької міської
ради Олійник З.А.,

розглянувши у судовому засіданні в
залі суду в м. Славутичі цивільну
справу за заявою прокурора м. Славутича
Київської області в інтересах держави
в особі Славутицької міської ради
Київської області про визнання
спадщини відумерлою, -

УСТАНОВИВ:

24 березня 2014 року прокурор м.
Славутича Київської області звернувся
до суду із заявою, у якій просив визнати
відумерлою спадщину у виді нерухомого
майна - ? частини житлового приміщення
за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 130192 грн.,
яка належала ОСОБА_3 та передати її
територіальній громаді м. Славутича в
особі Славутицької міської ради.

Прокурор посилався на те, що на
підставі свідоцтва про право власності
на житло ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві
спільної сумісної власності належала
трикімнатна квартира за вказаною
адресою, у якій було зареєстровано
місце проживання ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2. Після його смерті
спадкова справа не відкривалась, а
відтак спадкоємці за законом і за
заповітом відсутні. Статтею 1277 ЦК
України передбачено, що у разі
відсутності спадкоємців, усунення їх
від права на спадкування, неприйняття
ними спадщини, а також відмови від її
прийняття суд визнає спадщину
відумерлою за заявою відповідного
органу місцевого самоврядування за
місцем відкриття спадщини. При
проведенні прокурорської перевірки
були виявлені порушення закону та
бездіяльність посадових осіб міської
ради, у зв'язку з чим прокурор в
інтересах держави звернувся до суду з
цієї заявою.

У судовому засіданні прокурор просив
задовольнити заяву, пославшись на
зазначені обставини.

Представник міської ради підтримала
заяву прокурора і просила її
задовольнити, пославшись на те, що
після смерті ОСОБА_3 ніхто не звернувся
за оформленням спадщини, у квартирі
ніхто не проживає, комунальні послуги
не оплачує, у зв'язку з чим вона була
передана у тимчасове користування
відділу освіти виконкому до вирішення
питання про власність на квартиру.

Перевіривши надані докази, суд вважає
правильним задовольнити заяву
прокурора з наступних підстав.

Встановлено, що згідно свідоцтва про
право власності на житло від 26.04.1996 р.,
виданого ВО «Чорнобильська АЕС» згідно
розпорядження № 171-пр, квартира за
адресою: АДРЕСА_1, належить на праві
спільної сумісної власності ОСОБА_3 та
ОСОБА_4. Квартира приватизована згідно
з Законом України «Про приватизацію
державного житлового фонду». Загальна
площа квартири становить 59,5 кв.м..
Характеристика квартири та її
обладнання наведені у Технічному
паспорті, який є складовою частиною
цього Свідоцтва. Право спільної
сумісної власності на квартиру
зареєстровано 11.09.1996 р. бюро технічної
інвентаризації комунального
підприємства «Агенство з розвитку
бізнесу в м. Славутичі, номер запису
167/124, що підтверджено наданою копією
свідоцтва про право власності на житло.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер в м.
Славутичі, що підтверджено копією
свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1,
виданого відділом реєстрації актів
цивільного стану Славутицького
міського управління юстиції Київської
області, актовий запис № 51 від 10.05.2007 р.
та повним витягом з державного реєстру
актів цивільного стану громадян щодо
актового запису про смерть від 11.03.2014 р..

Згідно довідки ф.3 від 26 лютого 2014 року,
виданої комунальним підприємством
«Житлово-комунальний центр», ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, був зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1, з 31.01.1989 р., знятий з
реєстрації 23.04.2007 р.. На вказаній площі
ніхто не проживає.

Інформаційною довідкою зі Спадкового
реєстру (спадкові справи та видані на
їх підставі свідоцтва про право на
спадщину) від 01.04.2014 р. підтверджено, що
у Спадковому реєстрі інформація щодо
заповітів, спадкових договорів,
спадкової справи ОСОБА_3 відсутня.

Крім того, листом Славутицької міської
державної нотаріальної контори від
01.04.2014 р. № 186/01/16 підтверджено, що після
смерті ОСОБА_3 спадкова справа не
відкривалася.

Копією особового рахунку по квартирі
від 08.04.2014 р. підтверджено, що
зареєстрованих осіб після смерті
ОСОБА_3 у квартирі немає, оплата за
комунальні послуги не надходила.

Згідно звіту про проведення оцінки
майна - трикімнатної квартири за
адресою: АДРЕСА_1, від 7 березня 2014 року,
ринкова вартість об'єкта оцінки
становить 260384 гривні.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону «Про
приватизацію державного житлового
фонду» від 19 червня 1992 року № 2482-XII (далі
Закон № 2482-XII) передача займаних
квартир (будинків) здійснюється в
спільну сумісну або часткову власність
за письмовою згодою всіх повнолітніх
членів сім'ї, які постійно мешкають у
цій квартирі (будинку), у тому числі тих,
що тимчасово відсутні і за якими
зберігається право на житло, з
обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири
(будинку).

Оскільки Законом № 2482-XII не
визначено умов, за яких один із членів
сім'ї матиме більшу або меншу частку в
приватизованому житлі, то частка
кожного є рівною і не може бути змінена
рішенням суду.

Виходячи з того, що квартира за
адресою: АДРЕСА_1, була передана у
спільну сумісну власність двом особам,
при виділенні частка кожного з них у
праві спільної власності на
приватизовану квартиру становитиме
одну другу частину квартири.

Вартість однієї другої частини
квартири становитиме: 260384 : 2 = 130192 грн..

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 Цивільного
кодексу України спадкуванням є перехід
прав та обов'язків (спадщини) від
фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом
або за законом (ч. 1 ст. 1217 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
померлою.

Згідно ч. 2 цієї статті часом відкриття
спадщини є день смерті особи або день, з
якого вона оголошується померлою
(частина третя статті 46 цього Кодексу).

За правилом ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем
відкриття спадщини є останнє місце
проживання спадкодавця.

Якщо місце проживання спадкодавця
невідоме, місцем відкриття спадщини є
місцезнаходження нерухомого майна або
його основної частини, а за відсутності
нерухомого майна - місцезнаходження
основної частини рухомого майна (ч. 2
цієї статті).

Для прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК
України).

Відповідно до правила ч. 1 ст. 1217 цього
Кодексу якщо спадкоємець протягом
строку, встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її.

Згідно ч. 1 ст. 1277 ЦК України у разі
відсутності спадкоємців за заповітом і
за законом, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття суд визнає спадщину
відумерлою за заявою відповідного
органу місцевого самоврядування за
місцем відкриття спадщини.

Заява про визнання спадщини відумерлою
подається після спливу одного року з
часу відкриття спадщини (ч. 2 цієї
статті).

Спадщина, визнана судом відумерлою,
переходить у власність територіальної
громади за місцем відкриття спадщини
(ч. 3 цієї статті).

Відповідно до ст. 274 ЦПК України заява
про визнання спадщини відумерлою у
випадках, встановлених Цивільним
кодексом України, подається до суду
органом місцевого самоврядування за
місцем відкриття спадщини.

За змістом ч. 2 ст. 45 цього Кодексу з
метою представництва інтересів
громадянина або держави в суді
прокурор в межах повноважень,
визначених законом, поміж іншим
звертається до суду з позовною заявою
(заявою).

При цьому прокурор самостійно
визначає, в чому полягає порушення
інтересів держави, та обгрунтовує
необхідність їх захисту, а також
зазначає орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах.

Відповідно до ст. 278 ЦПК України суд,
встановивши, що спадкоємці за
заповітом і за законом відсутні, або
спадкоємці усунені від права на
спадкування, або спадкоємці не
прийняли спадщину чи відмовилися від
її прийняття, ухвалює рішення про
визнання спадщини відумерлою та про
передачу її територіальній громаді за
місцем відкриття спадщини.

Як встановлено судом, спадкодавцеві
ОСОБА_3 належало на праві спільної
сумісної власності нерухоме майно -
квартира, розташована за адресою:
АДРЕСА_1, частка якого при виділенні
становить одну другу частину квартири.

На час смерті ОСОБА_3 він проживав у
зазначеній квартирі, де і було
зареєстровано в установленому порядку
місце його проживання.

Після смерті ОСОБА_3 у квартирі ніхто не
проживає, її не утримує, спадкова
справа за місцем відкриття спадщини не
відкривалася, заповіти, спадкові
договори не зареєстровані, наявність
спадкоємців за заповітом і за законом,
їх місце проживання не встановлено.

За таких обставин заява прокурора в
інтересах держави в особі Славутицької
міської ради Київської області є
обгрунтованою і підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 7 ст. 235 ЦПК України при
ухваленні судом рішення у справах
окремого провадження судові витрати не
відшкодовуються, якщо інше не
встановлено законом.

Керуючись ст. 209, 212-215, 235, 278 ЦПК України:

ВИРІШИВ:

Заяву про визнання спадщини
відумерлою задовольнити.

Визнати відумерлою після смерті
ОСОБА_3 спадщину, яка складається з
однієї другої частини квартири
вартістю 130192 гривні, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, яка належала йому на
підставі свідоцтва про право власності
на житло від 26 квітня 1996 року, виданого
ВО «Чорнобильська АЕС» згідно
розпорядження № 171-пр, зареєстрованого
11.09.1996 р. бюро технічної інвентаризації
комунального підприємства «Агенство з
розвитку бізнесу в м. Славутичі за №
167/124 та передати її у власність
територіальної громади м. Славутича
Київської області в особі Славутицької
міської ради Київської області.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Київської області
через Славутицький міський суд.
Апеляційні скарги на рішення можуть
бути подані протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо її не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
А. С. Орел