Справа № 459/98/14
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/2464/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого судді Савуляка
Р.В.,

суддів: Бермеса І.В.,
Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря:
Азенко М.В.

з участю: представника
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Червонограді - Дез Н.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Львові цивільну справу за апеляційною
скаргою відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
на рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 24 січня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
Львівської області про стягнення
моральної шкоди, завданої професійним
захворюванням,-

ВСТАНОВИЛА:

оскаржуваним рішенням
Червоноградського міського суду
Львівської області від 24 січня 2014 року
позов ОСОБА_3 до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
Львівської області про стягнення
моральної шкоди завданої професійним
захворюванням - задоволено частково.

Стягнуто з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
Львівської області в користь ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає по АДРЕСА_1 - 9000
(дев'ять тисяч) грн. відшкодування
моральної шкоди. спричиненої внаслідок
професійного захворювання.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено.

Рішення суду оскаржило відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді.

В апеляційній скарзі посилається на те,
що , довідка МСЕК про відсоток стійкої
втрати працездатності є тільки
підставою для розрахунку і
відшкодування потерпілому
матеріальної шкоди - частини
втраченого заробітку, і не є
підтвердженням факту заподіяння
моральної шкоди.

Також зазначає, що позивачем не було
долучено жодного медичного висновку
про наявність факту спричинення йому
моральної шкоди у зв»язку з
ушкодженням здоров»я на виробництві.

Жодних медичних документів, які б
підтверджували перенесені
стрес-депресію, які зазнав позивач
внаслідок моральних страждань у
результаті отриманого ушкодження
здоров»я на виробництві до матеріалів
судової справи не подано.

Позивачем не надано жодного медичного
висновку та доказу про т що саме від
професійного захворювання він терпить
моральні і фізич страждання, а не від
загальних захворювань.

Просить рішення Червоноградського
міського суду Львівської області від 24
січня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні позову
ОСОБА_3 відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника відповідача відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді -
Дез Н.І. на підтримання апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом та матеріалами справи
встановлено, що протягом 1978 - 2002 р.р.
років позивач працював
напідприємствах по видобутку вугілля,
що в даний час є структурними
підрозділами ДП «Львіввугілля» в
шкідливих умовах праці. 24.07.2002 р.
звільнений з роботи внаслідок
невідповідності виконуваній роботі за
станом здоров'я.

Згідно акту розслідування
професійного захворювання форми П-4 від
22.07.2002р. було проведено розслідування
випадку хронічного професійного
захворювання зроблено висновок про
шкідливі умови праці і вони
характеризуються умовами основному
пов'язаними контактом з вугільно -
породним пилом в концентрації вин ГДК,
несприятливим мікрокліматом. Названі
захворювання виникли внаслідок роботи
шкідливих умовах у підземних виробках
вугільних шахт на протязі часу роботи
професіях.

Згідно довідки міжрайонної
профпатологічної МСЕК серії ЛВА-2 №007425
від 12.09.2002 р. позивачу вперше
встановлено III групу інвалідності та 45%
втрати працездатності.

Наступним оглядом міжрайонної
профпатологічної МСЕК від 12.09.2002 р.
позивачу безтерміново встановлено
III групу інвалідності та 45%
втрап працездатності, рекомендоване
санітарно-курортне лікуваня.

Доводи апеляційної скарги не
підлягають задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до статей 1, 3, 21, 43, 46
Конституції України - Україна, як
соціальна держава, зміст і
спрямованість якої визначають права і
свободи людини та їх гарантії,
проголосили право громадян на належні,
безпечні і здорові умови праці,
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника
тощо. Право на соціальний захист
гарантується, зокрема,
загальнобов"язком державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення.

Окремим видом загальнообов"язкового
державного соціального страхування,
згідно з абзацом 5 ст. 4 Основ
законодавства України "По
загальнообов"язкове державне
соціальне страхування" - є страхування
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності .

Відповідно до 2 ст. 4 ЗУ "Про охорону
праці", державна політика в галузі
охорони праці базується, зокрема, на
принципах пріоритету життя і здоров"я
працівників, повної відповідальності
роботодавця за створення належних,
безпечних і здорових умов праці,
соціального захисту працівників,
повного відшкодування шкоди особам,
які потерпіли від нещасних випадків
на виробництві та професійних
захворювань.

Ч. 3 ст.34 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в Україні", діючої на час
встановлення позивачу групи
інвалідності та втрати професійної
працездатності, на яку посилається
відповідач, дійсно було передбачено, що
потерпілий вправі звернутися до фонду
з заявою про відшкодування моральної
шкоди з викладом характеру шкоди та
поданням відповідного висновку
медичних органів, але у випадку, якщо
така не спричинила втрати професійної
працездатності, а в даному випадку таку
втрату працездатності спричинено. Крім
того, зазначеною нормою права
передбачено, що суму шкоди визначає
суд. Таким чином, суд підставно прийняв
даний позов до розгляду та з
врахуванням заперечення позову
відповідачем його доводи в цій частині
є необґрунтованими.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, місцевий суд
обґрунтовано виходив з того, що з
моменту встановлення позивачу МСЕК
втрати професійної працездатності в
останнього виникло право відповідно до
чинних на цей момент положень закону на
відшкодування моральної шкоди за
рахунок Фонду.

При цьому, апеляційним судом
враховується той факт, що відповідач у
справі не заявляв клопотання про
призначення по справі відповідної
експертизи на предмет визначення
підстав та/або розміру заподіяної
позивачу моральної шкоди. Відсутність
у матеріалах справи висновку МСЕК з
цього питання не спростовує правильних
висновків суду.

Рішенням Конституційного Суду
України від 27 січня 2004 року
регламентовано, що громадяни, яким
встановлена стійка втрата професійної
працездатності, мають право на
стягнення на їх користь моральної
шкоди. Відповідно до п.4.1 цього ж
рішення ушкодження здоров'я, заподіяне
потерпілому під час виконання трудових
обов'язків, незалежно від ступеня
втрати професійної працездатності,
заподіюють йому моральні та фізичні
страждання. У випадку каліцтва
потерпілий втрачає працездатність і
переносить значно більшу моральну
шкоду, чим працівник, що не втрачає
професійної працездатності.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 4 "Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" (із відповідними змінами), розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає в межах заявлених
вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням у
кожному конкретному випадку ступеня
вини відповідача та інших обставин.
Зокрема, враховуються характер і
тривалість страждань, стан здоров'я
потерпілого, тяжкість завданої травми,
наслідки тілесних ушкоджень,
істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках.

Визначаючи розмір суми, що підлягає
стягненню на відшкодування моральної
шкоди, суд навів у рішенні відповідні
мотиви: час роботи позивача у шкідливих
умовах праці, характер отриманого
позивачем професійного захворювання,
час лікування та інші докази, надані
позивачем на підтвердження
перенесених ним страждань, а відтак,
визначив розмір моральної шкоди
частково, виходячи з принципів
виваженості, розумності та
справедливості і колегія суддів
погоджується з даним висновком.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
те, що шкоду здоров'ю позивача було
завдано в результаті його роботи в
шкідливих умовах праці на підприємстві
ДП "Львіввугілля" на протязі 22 років,
він втратив 45 % професійної
працездатності, є інвалідом третьої
групи, що призвело до втрати ним
нормальних життєвих зв'язків та
вимагає від нього додаткових зусиль
для організації свого життя, чим йому
заподіяно моральну шкоду у визначеній
судом сумі.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримано
процедуру розгляду справи, встановлену
ЦПК України, ухвалено справедливе
рішення, тому підстав для його зміни чи
скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313,
п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді -
відхилити.

Рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 24 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подачі касаційної скарги.

Головуючий :
Савуляк Р.В.

Судді:
Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.