Справа №
№ 2/336/141/2014
31 березня 2014 року
Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя в складі: головуючого судді
Голубкової М.А. при секретарі
Ходирєвій О.О., розглянувши позовну
заяву ОСОБА_1 до Територіальної
громади Запорізької міської Ради в
особі районної адміністрації по
Шевченківському району м. Запоріжжя
про визнання права власності на
житловий будинок та господарські
Позивач звернулася до суду з
позовом до Територіальної громади в
особі Запорізької міської Ради в
особі районної адміністрації по
Шевченківському району м. Запоріжжя, в
якій просить визнати за нею право
власності на житловий будинок літ. Б,
прибудову літ. б, погріб під б літ. пг,
прибудову літ.б1, погріб літ. пг, що
розташовані на земельній ділянці
площею 435 кв.м по АДРЕСА_1
У судовому засіданні представник
позивача підтримала позовні вимоги,
наполягала на задоволенні позову на
підставах, викладених у позовній
Представник відповідача до суду не
з'явився, про причину неявки не
повідомив, про день, час та місце
слухання справи був повідомлений у
встановленому законом порядку, проти
задоволення позовних вимог не
заперечує, про що повідомив у заяві.
Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до переконання, що позов
позивача підлягає задоволенню у
зв'язку з наступним.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
з 1979 року є користувачем житлового
будинку, господарських та службових
споруд, розташованих на земельній
ділянці по АДРЕСА_1 а саме житловий
будинок літ. Б побудований в 1958 році,
прибудова літ. б (1958 р.), погріб під б
літ. Пг (1960), прибудова літ.б1(1978), погріб
Право власності на вказані об'єкти
нерухомості за нею не зареєстровано.
ОСОБА_1 з 1979 року проживає та
користується вказаними будинком та
земельною ділянкою, сплачує комунальні
послуги та податки, обробляє
Для вирішення питання про визнання
за нею права власності на самочинно
побудовані будівлі та споруди вона
неодноразово зверталася до
відповідача. Листом від 12.04.2013 р. №В-1649-Ш
їй було повідомлено, що відповідно до
ст. 120 Земельного кодексу право
власності на земельну ділянку
переходить до особи, яка набула право
власності на будівлю або споруду, яка
розміщена на земельній ділянці у разі
державної реєстрації права власності
на житловий будинок.
Рішенням сесії Запорізької міської
ради № 51 від 22.06.2011 р. визначався
порядок встановлення меж та розміру
земельної ділянки, якою колристується
фізична особа, однак на цей час
рішенням Запорізької міської ради від
05.03.2014 р. №16 вказане рішення скасовано.

Таким чином, на теперішній час
оформлення земельних ділянок, на яких
розташовані самочинно побудовані
будинки і замовник є не власником, а
користувачем - неможливе, а відсутність
державної реєстрації права на земельну
ділянку виключає можливість визнання
за забудовником права власності на
самочинне будівництво в позасудовому
порядку.

З наведеного суд встановив, що
внаслідок неузгодженості нормативних
актів, прийнятих органами місцевого
самоврядування з питання оформлення
земельних ділянок та нерухомого майна
у власність, оформлення земельних
ділянок, на яких розташовані самочинно
побудовані будинки і замовник не є
власником, а користувачем - неможливе,
що виключає оформлення прав на
житловий будинок в позасудовому
порядку.

Таким чином, судове рішення про
визнання за позивачкою права власності
є єдиним правовстановлюючим
документом, на підставі якого може
здійснюватись державна реєстрація
нерухомого майна, після чого позивачка
і набуває право власності на нього.

Згідно Постанови ВССУ № 6 «Про
практику застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)» від 30.03.2012 року, суди
розглядають наступні спори щодо
самочинного будівництва:

- про визнання права
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно власником земельної
ділянки;

- про визнання права
власності на самочинно збудоване майно
на земельній ділянці, що не була
відведена особі, яка здійснила
самочинне будівництво;

Відповідно до ч.3 ст. 376 ЦК України,
право власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно.

Звітом від 31.04.2014 р. про проведення
технічного обстеження будівельних
конструкцій та інженерних мереж
об'єкта, проведеним ТОВ «Настрой»,
(ліцензія № 459320 від 30.03.2009 р. ) житловий
будинок літ. Б, прибудова літ. б, погріб
під б літ. пг, прибудова літ.б1, погріб
літ. пг, що розташований по АДРЕСА_1
встановлено його відповідність
вимогам надійності і можливість його
безпечної експлуатації.

Згідно акту комісійного обстеження
житлового будинку та господарчих
споруд по АДРЕСА_1 від 21.03.2014 року:
відповідно до технічного паспорту (
інвентаризаційна справа № 36041/18410) на
земельній ділянці по АДРЕСА_1 площею 435
кв. м. розташовані: житловий будинок
літ. Б 1958 року забудови, прибудова літ. б
1958 року забудови, погріб 1960 року
забудови, прибудова літ. б1 1978 року
забудови, сарай літ. В 1950 року забудови,
недобудований гараж Ж 2012 року забудови,
навіс З 2000 року забудови, вбиральня И 1993
року забудови, душ К 1995 року забудови.
Остання інвентаризація обєктів
нерухомого майна по АДРЕСА_1 була
проведена техніком ОП ЗМБТІ 18.01.2013 року.
Користувачем зазначених будівель є
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована
за адресою: АДРЕСА_1 з 18.10.1979 р.н.
Житловий будинок загальною площею 64,9
кв. м., житловою 31,1 кв. м.,
одноповерховий, має три житлові
кімнати, опалення - газове,
організоване водовідведення та
каналізація. Подвір"я благоустроєне.
Порушень межі земельної ділянки не
встановлено. Скарг від сусідів по факту
користування земельною ділянкоюдо
районної адміністрації не надходило.
Висновок данного акту: ОСОБА_1 оформити
самовільно збудовані обєкти
нерухомого майна у встановленому
законом порядку.

Стаття 41 Конституції України
гарантує кожному захист прав
власника на володіння, користування та
розпорядження своєю власністю,право
приватної власності набувається в
порядку,визначеному законом.

За змістом ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах,що
не заборонені законом.

Цивільні права можуть виникати з
рішення суду,як зазначено у ч.5 ст. 11 ЦК
України, лише у випадках,встановлених
актами цивільного законодавства.

ЦК України передбачає можливість
виникнення права власності на підставі
рішення суду у випадках,передбачених
ст.335,376 та 392 ЦК України.

Згідно ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ст. 376 ч.3 ЦК України,
право власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, за умовами надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до ст. 375 ЦК України, на
вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за
ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудоване на ній, якщо це
не порушує права інших осіб.власник
земельної ділянки набуває право
власності на зведені ним будівлі,
споруди та інше нерухоме майно.

На підставі викладеного, відповідно
до ст.ст. 328, 375, 376 ЦК України, ст.ст. 213-215
ЦПК України, суд

В
И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Територіальної
громади Запорізької міської Ради в
особі районної адміністрації по
Шевченківському району м. Запоріжжя
про визнання права власності на
житловий будинок та господарські
споруди - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на житловий будинок літ. Б, прибудову
літ. б, погріб під б літ. пг, прибудову
літ.б1, погріб літ. пг, що розташовані на
земельній ділянці площею 435 кв.м по
АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
шляхом подання через Шевченківський
районний суд м. Запоріжжя протягом
десяти днів після проголошення рішення
суду апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя

М.А.Голубкова