Єдиний унікальний номер 231/2710/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2347/2014
Головуючий в 1 інстанції - Макаганчук
Доповідач: Принцевська В.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 березня 2014 року Апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого судді Жданової
В.С.,

суддів Принцевської В.П.,
Тимченко О.О.,

при секретарі Баранчикові Є.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на ухвалу Жданівського міського
суду Донецької області від 15 січня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
судді Кіровського міського суду
Донецької області ОСОБА_2 про
відшкодування моральної та
матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Жданівського міського
суду Донецької області від 15 січня 2014
року у відкритті провадження за
позовом ОСОБА_1 до судді Кіровського
міського суду Донецької області ОСОБА_2
про відшкодування моральної та
матеріальної шкоди - відмовлено.

З вказаною ухвалою не
погодився ОСОБА_1 та оскаржив її в
апеляційному порядку, посилаючись на
порушення норм процесуального права,
оскільки судом першої інстанції не
враховано, що позов до ОСОБА_2 подано
ним як до фізичної особи, яка
спричинила йому майнову шкоду,
використовуючи свої службові
обов'язки.

Позивач ОСОБА_1 у судове
засідання апеляційного суду не
з'явився, повідомлений про час і місце
судового засідання судовою повісткою.

Відповідач ОСОБА_2 у судове
засідання апеляційного суду не
з'явилась, була належним чином
повідомлена судовою повісткою.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд вважає необхідним
апеляційну скаргу відхили, ухвалу суду
першої інстанції залишити без змін з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається,
що 02 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернувся із
позовом до судді Кіровського міського
суду Донецької області ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної шкоди в
розмірі 2 000 000 грн. та моральної шкоди в
розмірі 1 000 000 грн., спричинених
винесенням протизаконного рішення
судді у справі № 2-5/2004 про стягнення
нанесеної йому шкоди шахтою
«Жданівська».

Відмовляючи у відкритті
провадження за вказаною позовною
заявою, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що вказаний позов не
підлягає розгляду у порядку цивільного
судочинства, у зв'язку з тим, що даний
спір не пов'язаний із захистом прав,
свобод чи інтересів у
публічно-правових відносинах від
порушень з боку органів державної
влади, оскільки оскаржувані позивачем
дії вчинені при здійсненні правосуддя,
а тому законність таких дій може
перевірятися тільки судом вищої
інстанції в порядку, передбаченому
процесуальним законодавством.

Перевіряючи доводи апелянта
апеляційний суд дійшов висновку щодо
їх безпідставності, оскільки статтею 60
ЦПК України передбачено, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання апелянта про подання
ним позову до ОСОБА_2 як до фізичної
особи, яка спричинила йому майнову
шкоду, використовуючи свої службові
обов'язки, є необґрунтованим, оскільки
з позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1
просить суд переглянути рішення
Кіровського районного суду Донецької
області від 29.06.2004 року, ухвалене у
складі головуючого судді ОСОБА_2, за
результатами чого відшкодувати йому
майнову та моральну шкоду.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК
України, суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо заява не
підлягає розгляду в судах у порядку
цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК
України сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, а також особи,
які не брали участі у справі, якщо суд
вирішив питання про їх права та
обов'язки, мають право оскаржити в
апеляційному порядку рішення суду
першої інстанції повністю або
частково.

Відповідно до ч.5 ст. 1176 ЦК
України, шкода, завдана фізичній або
юридичній особі внаслідок
постановления судом незаконного
рішення в цивільній справі,
відшкодовується державою в повному
обсязі в разі встановлення в діях судді
(суддів), які вплинули на постановления
незаконного рішення, складу злочину за
обвинувальним вироком суду, що набрав
законної сили.

У п.10 постанови Пленуму
Верховлого Суду України від 13.06.2007 року
«Про незалежність судової влади»
роз'яснено, що виключне право перевірки
законності та обґрунтованості судових
рішень має відповідний суд згідно з
процесуальним законодавством.
Оскарження у будь-який спосіб судових
рішень, діяльності судів і суддів щодо
розгляду та вирішення справи поза
передбаченим процесуальним законом
порядком у справі не допускається, і
суди повинні відмовляти у прийнятті
позовів та заяв з таким предметом.

Суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що суддя виступає як
посадова особа, уповноважена на
виконання функцій держави, а не як
приватна особа, до якої можна
звернутися з позовом.

Відповідно до п. 1. ч. 1 ст. 312 ЦПК
України розглянувши скаргу на ухвалу
суду першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

З огляду на викладене,
апеляційний суд вважає, що суд першої
інстанції постановив ухвалу з
дотриманням норм процесуального права,
а отже скаргу слід відхилити, а ухвалу
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 312, 315 ЦПК
України, апеляційний суд

У Х В
А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Ухвалу Жданівського міського
суду Донецької області від 15 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в
момент проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
набрання законної сили.

Головуючий:
Судді: