Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області у складі:

Головуючого
судді: Демянчук С.В.

суддів:
Мельника Ю.М., Шеремет А.М.,

секретаря
судового засідання: Ковальчук Л.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
"Універсал Банк" на рішення
Рівненського районного суду
Рівненської області від 11 грудня 2013
року по справі за позовом публічного
акціонерного товариства "Універсал
Банк", як правонаступника відкритого
акціонерного товариства "Універсал
Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості та
зустрічний позов ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства "Універсал
Банк", ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
кредитного договору та додаткових угод
до нього недійсними та зустрічний
позов ОСОБА_2 до публічного
акціонерного товариства "Універсал
Банк", як правонаступника відкритого
акціонерного товариства "Універсал
Банк", ОСОБА_1 про визнання договору
поруки припиненим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які з'явилися в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського районного суду
Рівненської області від 11 грудня 2013
року позов ПАТ "Універсал Банк", як
правонаступника ВАТ "Універсал Банк" до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості (з врахуванням заяви
про збільшення позовних вимог)
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ
"Універсал Банк" заборгованість за
кредитним договором № 019-2008-1176 від 15
квітня 2008 року, яка утворилася станом
на 28 травня 2013 року в сумі 894390 грн. 45
коп. та судові

________________________________________________________________________
_____________

Провадження № 22ц-787/465/2014
Головуючий у суді 1
інстанції: Остапчук Л.В.

Доповідач : Демянчук С.В.

витрати по справі в загальній сумі 3561
грн. на розрахунковий рахунок 1428.

В решті позовних вимог ПАТ "Універсал
Банк" відмовлено за безпідставністю
позовних вимог.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 до ПАТ "Універсал Банк", ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання кредитного
договору та додаткових угод до нього
недійсними - відмовлено за
безпідставністю позовних вимог.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ
"Універсал Банк" як правонаступника ВАТ
"Універсал Банк", ОСОБА_1 про визнання
договорів поруки припиненим -
задоволено повністю.

Визнано договори поруки № 019-2008-1176-Р/1 і
№ 019-2008-1176-Р/2 від 15 квітня 2008 року (по
кредитному договору № 019-2008-1176,
укладеному 15 квітня 2008 року між ВАТ
"Універсал Банк", правонаступником
якого є ПАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_1.),
що укладені ВАТ "Універсал Банк",
правонаступником якого є ПАТ
"Універсал Банк" з ОСОБА_2 та ОСОБА_3
припиненими.

Не погодившись із вказаним рішенням,
ПАТ "Універсал Банк" подало апеляційну
скаргу, в якій вказують, що рішення суду
першої інстанції є незаконним,
необґрунтованим, неповно та невірно
встановлені обставини, які мають
значення для справи, внаслідок
неправильного дослідження доказів та
їх оцінки ухвалене з істотним
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Зазначають, що твердження позивача по
зустрічному позову про те, що в
кредитному договорі не встановлений
остаточний строк його виконання є
таким, що не відповідає дійсності,
оскільки п. 2.6. Кредитного Договору №
019-2008-1176 від 15 квітня 2008 року та п. 1.2.
Додаткової угоди б/н від 28 квітня 2009
року до даного кредитного договору (з
котрими поручителі були ознайомлені)
чітко встановлено остаточний термін
погашення кредиту: 10 квітня 2028
року.

Термін повного виконання зобов'язань
боржника є вказаним у п. 1.2. Договорів
поруки, тому застосування ч. 4 ст. 559 ЦК
України, а саме: припинення договорів
поруки, внаслідок не пред'явлення
позову до поручителів протягом року з
дня укладення договорів поруки в
даному випадку є неможливим.

Вважають, що у своєму рішенні суд
першої інстанції не вірно трактує
п. 5.2.5. Кредитного договору, зокрема
визначень терміну і строку. Кредитним
договором встановлено строк
кредитування, який становить період з
дати надання кредиту по 10 квітня 2028
року, а отже це доводить, що
зобов'язання за Договорами поруки є
дійсними до 10 квітня 2028 року.

Просили скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким стягнути солідарно на користь
позивача з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
заборгованість по Кредитному Договору
№ 019-2008-1176 від 15 квітня 2008 року
в загальній сумі - 894 390 грн. 45 коп. на
розрахунковий рахунок: 2428.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 до ПАТ "Універсал Банк", ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання кредитного
договору № 019-2008-1176 від 15 квітня 2008 року
та додаткових угод до нього недійсними
відмовити.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ПАТ "Універсал Банк", ОСОБА_1
про визнання договорів поруки №
019-2008-1176-Р/1, № 019-2008-1176-Р/2 від
15 квітня 2008 року відмовити.

Стягнути з Відповідачів на користь ПАТ
"Універсал Банк" судові витрати в
загальній сумі 5388,00 грн. (з яких 1827,00 грн.
сплата судового збору за подачу
апеляційної скарги) на розрахунковий
рахунок: 2428.

В поданих на апеляційну скаргу
запереченнях представник ОСОБА_2
вказує на безпідставність доводів
апеляційної скарги та на законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції.

У судовому засіданні представник ПАТ
"Універсал Банк", підтримавши
апеляційну скаргу повністю, надав
пояснення в межах її доводів. Уточнив,
що ріщення суду першої інстанції в
частині відмови в задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ
"Універсал Банк", ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання кредитного договору № 019-2008-1176
від 15 квітня 2008 року та додаткових угод
до нього недійсними не є предметом
апеляційного оскарження.

ОСОБА_1, представник ОСОБА_2,
заперечуючи проти задоволення
апеляційної скарги, покликалися на
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання
апеляційного суду не з,явилися. Про час
та місце розгляду справи повідомлені
належним чином.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, а також вимог, заявлених в суді
першої інстанції, правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги про
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за
кредитними зобов'язаннями, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив зі
встановлених обставин того, що 15 квітня
2008 року між ВАТ "Універсал Банк",
правонаступником якого є ПАТ
"Універсал Банк", та ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір № 019-2008-1176,
згідно якого відповідачці надано
кредит в сумі 70600 швейцарських франків,
на період з дати надання кредиту по 10
квітня 2028 року зі сплатою 11,45% річних. 10
квітня 2009 року та 28 квітня 2009 року між
банком і ОСОБА_1 укладалися додаткові
угоди.

15 квітня 2008 року між ВАТ "Універсал
Банк" і ОСОБА_2 та ОСОБА_3. укладено
договори поруки, згідно яких
поручителі беруть на себе обов'язок по
сплаті Позичальником кредитних коштів
і несуть солідарну відповідальність
перед Банком нарівні з Позичальником
за Кредитним договором. 28 квітня 2009
року між Банком і ОСОБА_2 та ОСОБА_3.
укладено додаткові угоди до договорів
поруки.

На забезпечення виконання двох
кредитних договорів, 15 квітня 2008 року
між ВАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_1 було
укладено Договір іпотеки нерухомого
майна, житлового будинку, згідно якого
ОСОБА_1 передала в іпотеку нерухоме
майно - житловий будинок з надвірними
будівлями АДРЕСА_1 та земельну ділянку,
на якій розташований цей будинок.

Банк виконав свої обов'язки, однак
відповідачка ОСОБА_1 належним чином не
виконувала своїх зобов'язань і вчасно
не погашала кредит. Станом на 28 травня
2013 року загальна сума заборгованості
за кредитним договором становить 894390, 45
грн., яка складається з заборгованості
по кредиту 26629,66 грн., суми дострокового
стягнення кредиту 554691,82 грн., відсотків
305086,12 грн., підвищених відсотків 7982,84
грн., що підтверджується відповідним
розрахунком, наданим ПАТ "Універсал
Банк".

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа зобов'язується
надати грошові кошти позичальникові, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлено обов'язок
позичальника повернути позику
частинами, то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
ст. 1048 цього Кодексу.

Таким чином є правильними висновки
щодо стягнення боргових зобов'язаннь
позичальника перед банком, що
сторонами не заперечується.

Колегія суддів вважає вірним і
висновки суду першої інстанції про
відмову в стягненні боргу за спірним
договором кредиту з поручителів в
солідарному порядку разом з
позичальником.

При цьому, колегія суддів виходить з
наступного.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК
України).

Разом з тим із настанням певної події,
яка має юридичне значення,
законодавець пов'язує термін, який
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати (ст.ст. 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про
його дію до повного припинення всіх
зобов'язань боржника не свідчать про
те, що договором установлено строк
припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4
ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі
підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559
ЦК України про те, що порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

У даній справі суд, установивши, що
договорами поруки не визначено строк,
після закінчення якого порука
припиняється, оскільки пунктами 4.2 цих
договорів установлено, що вони діють до
повного припинення всіх зобов'язань
боржника за основним договором, та,
встановивши, що позивач в
шестимісячний строк не пред'явив
вимоги до поручителів, суд першої
інстанції, дійшов обґрунтованого
висновку про те, що поруку припинено на
підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Зазначені висновки відповідають
установленим обставинам справи та
нормам матеріального права, а доводи
апеляційної скарги ПАТ "Універсал Банк"
цих висновків не спростовують.

Пленумом Вищого спеціалізованого суду
з розгляду цивільних і кримінальних
справ у пункті 24 постанови від 30
березня 2012 року № 5 "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин" роз'яснено, що
пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору
про дію поруки до повного виконання
позичальником зобов'язання перед
кредитодавцем або до повного виконання
поручителем взятих на себе зобов'язань
не може розглядатися як установлення
строку дії поруки, оскільки це не
відповідає вимогам ст. 252 ЦК України,
згідно з якою строк визначається
роками, місяцями, тижнями, днями або
годинами. Термін визначається
календарною датою або вказівкою на
подію, яка має неминуче настати.

Беззаперечними є встановленими
обставини того, що з 21 серпня 2010 року
настав термін повернення кредиту. Так,
відповідно до п. 5.2.5. кредитного
договору № 019-2008-1176 від 15 квітня 2008 року
та письмової вимоги № 019/1169 від
20 липня 2010 року, пред'явлених позивачем
до ОСОБА_1, термін повернення кредиту є
таким, що настав достроково на тридцять
перший день з дня пред'явлення вимоги, у
разі, якщо протягом тридцяти днів
боржник не усуне порушення умов
договору вказаних в вимозі./ а.с. 69/, яку
позивачем долучено при пред'явленні
позову, та отримання якої визнано
ОСОБА_1 Належних доказів в
підтвердження отримання поручителями
пред'явлення таких вимог чи
повідомлення їх про пред'явлення таких
вимог до позичальника матеріали справи
не містять.

Таким чином, встановивши що порука за
спірними договорами поруки припинена в
силу Закону, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог
до ОСОБА_2 ОСОБА_3, тобто про задоволення
позовних вимог банку про солідарне
стягнення боргу з основного
позичальника та поручителів.

Згідно принципу диспозитивності
цивільного судочинства /ст. 11 ЦПК
України/ суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
норм ЦПК, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Обов'язок доказування і подання
доказів процесуальним Законом /ст. 60
ЦПК/ покладено на сторони.

Поскільки доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, та,
враховуючи, що суд першої інстанції,
вирішуючи спір, правильно встановив
дійсні обставини справи, з'ясував
характер взаємовідносин сторін,
постановив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права,
та зважаючи, що не може бути скасоване
правильне по суті рішення суду з одних
лише формальних міркувань, судова
колегія не вбачає підстав для
скасування оскаржуваного рішення в
вищезазначеній його частині.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції в
частині задоволення зустрічних
позовних вимог ОСОБА_2 про визнання
договору поруки укладеного позивачем з
ОСОБА_3 є незаконним через порушення
судом норм процесуального та
матеріального права.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

З урахуванням викладеного та ч. 1 ст. 15,
ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має
конституційне право на судовий засіб
захисту, зокрема право на пред'явлення
позову в процесуальному розумінні.
Відсутність же права на позов у
матеріально-правовому розумінні є
підставою для ухвалення судом рішення
про відмову в задоволенні позову.

Як убачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 не є стороною оспорюваного
договору поруки, будь-яких доказів в
підтвердження порушення її прав цим
договором не зазначала. Доводи
позовної заяви в цій частині зводилися
до порушення учасниками договору
поруки вимог Закону в цілому.

За вказаних обставин в задоволенні
зазначених позовних вимог слід
відмовити.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія
суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Універсал
Банк" задовольнити частково.

Рішення Рівненського районного суду
Рівненської області від 11 грудня 2013
року в частині задоволення зустрічних
позовних вимог ОСОБА_2 до публічного
акціонерного товариства "Універсал
Банк", як правонаступника відкритого
акціонерного товариства "Універсал
Банк", ОСОБА_1 про визнання договору
поруки № 019-2008-1176-Р/2 від 15
квітня 2008 року (по Кредитному договору
№ 019-2008-1176, укладеному 15 квітня
2008 року між відкритим акціонерним
товариством "Універсал Банк",
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство "Універсал Банк"
та ОСОБА_1), що укладений відкритим
акціонерним товариством "Універсал
Банк", правонаступником якого є
публічне акціонерне товариство
"Універсал Банк" з ОСОБА_3 скасувати,
відмовивши в задоволенні цих вимог.

В решті рішення залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним чинності.

Головуючий суддя:
С.В. Демянчук

Судді :
Ю.М. Мельник

А.М. Шеремет