Справа № 357/1821/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Гапоненко А. П.
,

при секретарі - Миронова Н. В.,

за участю представників сторін,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду м. Біла Церква,
справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк»,
про визнання удаваним правочину про
розірвання кредитного договору шляхом
прощення безнадійної кредитної
заборгованості та визнання укладеною
угоди про припинення кредитного
зобов'язання передачею позичальником
відступного , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з
вищезазначеним позовом, посилаючись на
те, що 15.08.2007 року вона уклала з
відповідачем договір №CNL-0BB/046/2007 про
надання кредитних коштів. За умовами
Кредитного договору відповідач надав
їй кредитні кошти в сумі 40500,00 доларів
США на споживчі цілі. Надання коштів за
вказаним кредитним договором
відповідало всім ознакам споживчого
кредитування. 15.08.2007 р. відповідачем на
рахунок позивача було перераховано
кредитні кошти в сумі 40500 доларів США
(еквівалентна сумі 204525,00 грн. за курсом
НБУ станом на 15.08.2007 рік - 5,05 грн. за 1
долар США). З метою забезпечення
виконання позивачем фінансових
зобов'язань перед відповідачем,
сторонами було укладено Договір
іпотеки №PCNL-0BB/046/2007 від 15.08.2007 р., згідно
якого предметом іпотеки є квартира, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і
належить позивачу. Під час дії
кредитного договору 20.12.2011року
сторонами було розглянуто питання щодо
можливості припинення кредитного
зобов'язання шляхом сплати позивачем
наперед узгодженої з відповідачем суми
в розмірі 40881,12 доларів США
(еквівалентна сумі 326440,56 грн. за курсом
НБУ станом на 20.12.2011 р. - 7,98 грн. за 1 дол.
США). При цьому списання безнадійної
кредитної заборгованості (прощення
боргу) сторонами не розглядалося, адже
в банківській іпотеці увесь час
перебувала квартира, за рахунок якої
відповідач міг в судовому порядку
задовольнити свої майнові вимоги.

Позивач запропонувала відповідачу
припинити кредитні зобов'язання шляхом
передачі банку відступного в грошовій
формі в національній валюті в сумі
326440,56 грн. шляхом її конвертування в
долари США за офіційним валютним
курсом на день сплати. Щодо погашення
нарахованої в доларах США пені, то у
сторін взагалі не було жодної
домовленості, адже неустойка мала бути
списана (скасована) відповідачем після
отримання відступних. Разом з тим, в
момент оформлення додаткової угоди
щодо припинення кредитних зобов'язань
відповідач надав для підписання
позивачу Додатковий договір до
кредитного договору №CNL-0BB/046/2007 від
15.08.2007 р., в якому вказувався пункт щодо
списання (прощення) боргу в сумі 10454,65
доларів США (83531,60 грн.). З назви та
змісту підписаного Додаткового
договору до Кредитного договору
№CNL-0BB/046/2007 від 15.08.2007 р. не можна
встановити дійсну правову природу
вчиненого правочину, оскільки цим
Додатковим договором передбачено як
внесення позивачем платежу в сумі 40881,12
доларів США, так і прощення (списання)
кредитної заборгованості в сумі 10454,65
доларів США. На думку позивача,
фактично під Додатковим договором до
Кредитного договору №CNL-0BB/046/2007 від
15.08.2007 р. за правовою природою та
змістом досягнутих домовленостей
фактично приховувався Договір щодо
припинення кредитних зобов'язань
шляхом передачі відступного
відповідачу в грошовій формі. Позивач
вважає, що в даному випадку погашення
кредитної заборгованості відбувалося
не шляхом прощенням боргу, а шляхом
припинення кредитного зобов'язання
передачею відповідачу відступного в
сумі еквівалентній 40881,12 доларів США,
тому звернулась до суду з вказаним
позовом, яким просить суд визнати
удаваним правочином Додатковий
договір до Кредитного договору №
CNL-0BB/046/2007 від 15.08.2007 року, укладений нею
та відповідачем щодо прощення боргу в
сумі 10454,65 доларів США, , визнати
укладеним 20.12.2011 року Додатковий
договір до Кредитного договору
№CNL-0BB/046/2007 від 15.08.2007 р. шляхом
передання позичальником відступного
на суму 40881,12 доларів США.

У судовому засіданні представник
позивача повністю підтримав позовні
вимоги, пославшись на обставини та
підстави, викладені у позовній заяві,
просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача позов не
визнала, надала суду письмові
пояснення, які підтримала у судовому
засіданні, посилаючись на те, що
відповідно до укладеного 20.12.2011 року
Додаткового договору кредитор
здійснив анулювання (прощення) боргу в
сумі 10454,65 доларів США, тому підстав
вважати його удаваним не має, просить
суд у задоволені позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи та дослідивши надані
сторонами докази, прийшов до
наступного.

Судом встановлено, підтверджується
наявними у справі доказами і не
заперечується сторонами, що 15.08.2007 року
між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем
ПАТ «ОТП Банк» укладено кредитний
договір № CNL-0BB/046/2007. За умовами
вказаного кредитного договору
відповідач передав позивачу кредитні
кошти в сумі 40500,00 доларів США, що
становило на той час (за банківським
курсом НБУ 5,05 грн. за 1 дол. США) грошову
суму в розмірі 204525,00 грн., дані
обставини

В Законі України «Про фінансові
послуги та державне регулювання
ризиків фінансових послуг» вказано, що
метою цього закону є створення
правових основ для захисту інтересів
споживачів фінансових послуг, правове
забезпечення діяльності і розвитку
конкурентоспроможності ринку
фінансових послуг в Україні. В статті 1
цього Закону зазначено, що учасники
ринків фінансових послуг - юридичні та
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які
відповідно до закону мають право
здійснювати діяльність з надання
фінансових послуг на території України
та споживачі таких послуг.

Відповідно до роз'яснень Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 5 від
12.04.1996 р., Закону України «Про захист
прав споживачів» - до відносин, які
регулюються Законом України «Про
захист прав споживачів», належать
зокрема ті, що виникають з договорів
про надання фінансово-кредитних
послуг, у тому числі про надання
кредитів.Позивач відповідно п.23 ст. 1
Закону України «Про захист прав
споживачів» є споживачем за кредитним
договором, тому що отримав споживчий
кредит, який надавався відповідачем
для задоволення особистих потреб.

Позивач отримала споживчий кредит, що
підтверджується п. 2 кредитного
договору, тобто у відповідності до умов
кредитного договору відповідач надав
позивачу в тимчасове користування на
умовах забезпеченості, повторності,
строковості, платності грошові кошти у
розмірі 40500,00 (сорок тисяч п'ятсот)
доларів США з оплатою по процентній
ставці 5,99 процентів річних та FIDR
(процентна ставка по строкових
депозитах фізичних осіб у валюті,
тотожній валюті кредиту, що розміщені в
банку на строк 366 днів, з виплатою
процентів після закінчення строку дії
депозитного договору), що
підтверджується наданою суду копією
вказаного кредитного договору ( а.с.11-16).

З метою забезпечення виконання
позивачем фінансових зобов'язань перед
відповідачем сторонами укладено 15.08.2007
р. договір іпотеки №PCNL-0BB/046/2007,
предметом якої виступила квартира за
адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.17-19).

Таким чином повернення грошових коштів
позивачем було забезпечено вартістю
квартири, яка була передана в іпотеку
та оцінена в сумі 58526,74 доларів США, що
еквівалентно сумі в розмірі 295560,00 грн.

20.12.2011 року сторонами було розглянуто
питання щодо можливості припинення
кредитного зобов'язання шляхом сплати
позивачем наперед узгодженої з
відповідачем суми в розмірі 40881,12
доларів США (еквівалентна сумі 326440,56
грн. за курсом НБУ станом на 20.12.2011 р. - 7,98
грн. за 1 дол. США). Щодо погашення
процентів та пені, сторони з цього
приводу не домовлялися, оскільки вся
неустойка мала бути списана
відповідачем після одержання
відступних та припинення кредитних
зобов'язань. Узгоджена сторонами сума
відступного перевищувала ринкову
вартість заставного майна - квартири,
що становила 58526,74 доларів США.

Згідно з ч.1 ст. 598 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.

Цивільний кодекс України передбачає
окремі способи, за допомогою яких
сторони за згодою між собою можуть
змінити або розірвати договір, зокрема,
наданням замість виконання
відступного (ст. 600 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 600 ЦК України
зобов'язання припиняється за згодою
сторін внаслідок передання боржником
кредиторові відступного (грошей,
іншого майна тощо). Розмір, строки й
порядок передання відступного
встановлюються сторонами.

За умови погашення позивачем суми в
розмірі 40881,12 доларів США відповідач
запропонував позивачу розірвати
кредитний договір, а також договір
іпотеки від 15.08.2007 р., за яким квартира
фактично могла стати предметом
стягнення.

Враховуючи наведене суд погоджується з
доводами сторони позивача, що на момент
оформлення угоди щодо припинення
кредитних зобов'язань відповідач
безпідставно надав для підписання
позивачу Додатковий договір до
кредитного договору №CNL-0BB/046/2007 від
15.08.2007 р., в якому вказувався пункт щодо
списання (прощення) боргу в сумі 10454,65
доларів США (83531,60 грн.). Із назви та
змісту підписаного 20.12.2011 р. сторонами
Додаткового договору до Кредитного
договору №CNL-0BB/046/2007 від 15.08.2007 року
неможливо встановити правовий зміст
вказаного правочину, оскільки ним
передбачено з однієї сторони внесення
позивачем платежу в сумі 40881,12 доларів
США, а з іншої - прощення (списання)
кредитної заборгованості в сумі 10454,65
доларів США ( а.с.20).

У відповідності до ч.1 ст. 235 ЦК України
удаваним є правочин, який вчинено
сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили.

Підписання сторонами договору про
розірвання кредитного договору від
20.12.2011 р. відбувалося за певних умов,
зокрема виконання позивачем певних
майнових зобов'язань, що притаманні для
передачі відступного.

З досліджених матеріалів справи
вбачається, що сторони досягнули згоди
щодо всіх істотних умов договору
припинення кредитних зобов'язань
передачею відступного відповідачу, які
передбачені ст. 600 ЦК України, зокрема,
щодо розміру відступного, порядку та
строків його передачі кредиторові, а
також порядку припинення кредитних
зобов'язань.

Таким чином суд дійшов висновку, що під
Додатковим договором № 1 від 20.12.2011 року
до Кредитного договору № CNL-0BB/046/2007 від
15.08.2007 р. в дійсності приховувався зміст
правочину щодо припинення кредитних
зобов'язань шляхом передачі
відступного відповідачу в грошовій
формі.

В Додатковому договорі вказано, що
Позичальник до 01.07.2012 року
зобов'язується погасити Боргові
зобов'язання в розмірі 40881,12 доларів
США, Кредитор скасовує всю суму пені,
припиняє претензійно-позовну роботу та
здійснює анулювання (прощення) боргу в
розмірі 10454,65 доларів США (ст. 605
Цивільного кодексу України) і
Позичальник буде вважатись таким, що
погасив свої Боргові зобов'язання
перед Банком. При цьому, Банк
повідомляє про необхідність
відображення суми прощеного боргу у
річній декларації.

Однак, в даному випадку погашення
кредитної заборгованості відбувалося
не шляхом прощенням боргу, а шляхом
припинення кредитного зобов'язання
передачею відповідачу відступного в
сумі еквівалентній 40881,12 доларів США.

Виходячи зі змісту спірних
правовідносин та вимог ст. 600 ЦК
України, можна стверджувати, що з
переданням відступного припиняються
всі зобов'язання по кредитному
договору, включаючи і зобов'язання
позивача по сплаті нарахованої
неустойки та пені.

Оцінивши зібрані докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги ОСОБА_1 про захист
прав споживача підлягають до
задоволення, а укладений 20.12.2011 р.
Додатковий договір до Кредитного
договору № CNL-0BB/046/2007 від 15.08.2007 р.
визнається удаваними правочином, за
яким приховано Договір про припинення
кредитного зобов'язання передачею
відступного.

Позивач звільнена від сплати судового
збору, на підставі ч. З ст. 22 Закону
України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави.

За таких обставин з відповідача на
користь держави підлягають стягненню
судові витрати з оплати судового збору
у сумі 243,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 235, 598, 600, 605 ЦК України, Законом
України «Про захист прав споживачів»,
ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати удаваним правочином
Додатковий договір до Кредитного
договору № CNL-0BB/046/2007 від 15.08.2007 року, що
укладений ОСОБА_1 та ПАТ «ОТП Банк» щодо
прощення боргу в сумі 10454,65 доларів США,
визнати укладеним 20.12.2011 року ОСОБА_1 та
ПАТ «ОТП Банк» Додатковий договір до
Кредитного договору № CNL-0BB/046/2007 від
15.08.2007 року шляхом передання
позичальником відступного на суму 40881,12
доларів США.

Стягнути з ПАТ «ОТП Банк» на користь
держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя А. П. Гапоненко