Справа 688/672/14-ц
№ 4-с/688/1/14
Ухвала

Іменем України

03 квітня 2014 року
Шепетівський
міськрайонний суд Хмельницької
області в складі :

головуючого - судді Березової І.О.

при
секретарі Каправчук Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Шепетівки

скаргу ОСОБА_1

на бездіяльність державного виконавця
та зобов'язання відновити виконавче
провадження,

в с т а н о в и в:

Скаржник ОСОБА_1 в поданій до суду
скарзі просить скасувати рішення
державного виконавця Давидюк В.В., а
саме постанови від 29.01.2014 про
повернення виконавчого документа
стягувачеві - виконавчого листа №
1-207/2010 р., оскільки останньою не в
повній мірі виконанні передбачені
законодавством заходи по виконанню
рішення суду.

В судовому засіданні скаржник
підтримав свою скаргу, посилаючись на
обставини, вказані у скарзі, крім того,
вказав, що у зв'язку із роз'їздним
характером роботи та перебуванням за
межами м. Шепетівки протягом трьох
місяців не зміг своєчасно звернутися
до суду з даною скаргою. Наполягав на
постановленні рішення суду стосовно
своїх вимог, зазначених у скарзі.
Пояснив, що в матеріалах кримінальної
справи, порушеної відносно ОСОБА_2,
накладався арешт на майно, але
державний виконавець не взяв це до
уваги.

Державний виконавець Давидюк В.В.
в судовому засіданні не заперечувала
проти задоволення вимог скаржника,
пояснив, що вона здійснила всі заходи
по виконанню рішення Шепетівського
міськрайонного суду на виконання
виконавчого листа № 1-207 від 02.08.2011 року,
постанова від 29.01.2014 року була винесена
не про закінчення виконавчого
провадження, а про повернення
виконавчого листа, а тому стягувач
ОСОБА_1 має змогу знову звернутися до
відділу ДВС із заявою про прийняття
виконавчого листа для виконання.

Заслухавши скаржника, державного
виконавця, перевіривши матеріали
справи, суд вважає необхідним
задовольнити вимоги скаржника з
наступних підстав.

Відповідно до матеріалів вказаного
виконавчого провадження у відділі ДВС
Шепетівського МРУЮ перебувало
виконавче провадження №557/10, номер за
ЄДРВП 38055986, по примусовому виконанню
виконавчого листа №1-207 від 02.08.2011 року
про стягнення шкоди з ОСОБА_2 на
користь скаржника ОСОБА_1 в розмірі 58 751
грн. 90 к., виданого Шепетівським
міськрайонним судом Хмельницької
області.

Державним виконавцем органу державної
виконавчої служби Шепетівського
міськрайонного управління юстиції
Давидюк В.В. 22.05.2013 року винесена
постанова про відкриття виконавчого
провадження по примусовому виконанню
виконавчого листа №1-207 від 02.08.2011 року
про стягнення шкоди з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 1 751 грн. 90 к. у
відшкодування матеріальної шкоди, 50 000
грн. у відшкодування матеріальної
шкоди та 7 000 грн. витрат за надання
юридичної допомоги адвокатом, а всього
58 751 грн. 90 коп.

Як вбачається з оглянутих матеріалів
виконавчого провадження, з метою
виявлення майна боржника, на яке може
бути звернено стягнення, державним
виконавцем зроблено відповідні запити
до управління Держкомзему у м.
Шепетівка, управління Пенсійного фонду
України у м. Шепетівка, ВРЕВ з
обслуговування в м. Шепетівка,
реєстраційної служби Шепетівського
міськрайонного управління юстиції,
Державної інспекції сільського
господарства в Хмельницькій області,
на які отримані відповіді про
відсутність зареєстрованого на ім'я
боржника ОСОБА_2 відповідного майна.

Наведені обставини стали підставою для
прийняття ВДВС оскаржуваної постанови
від 29.01.2014 року про повернення
виконавчого документа стягувачеві на
підставі п. 2 ч.1 ст. 47, ст. 50 Закону
України «Про виконавче провадження»
відповідно до якого виконавчий
документ, прийнятий державним
виконавцем до виконання, за яким
стягнення не проводилося або було
проведено частково, повертається
стягувачеві, якщо у боржника відсутнє
майно, на яке може бути звернено
стягнення, і здійснені державним
виконавцем відповідно до цього Закону
заходи щодо розшуку такого майна
виявилися безрезультатними.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, регламентуються Законом
України «Про виконавче провадження».
Вказаний нормативний акт є спеціальним
стосовно інших нормативних актів при
вирішенні питання щодо оцінки дій
державної виконавчої служби.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, зазначених у
цьому Законі, спрямованих на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону, та іншими законами, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Державний виконавець як працівник
органу державної виконавчої служби за
ст. 7 Закону України «Про виконавчу
службу» зобов'язаний сумлінно
виконувати службові обов'язки, не
допускати в своїй діяльності порушення
прав громадян та юридичних осіб,
гарантованих Конституцією та законами
України, а з огляду на ст. 7 Закону
України «Про виконавче провадження» -
використовувати надані йому права у
точній відповідності до закону.

В силу ст. 5 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець здійснює необхідні заходи
щодо своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного у документі на
примусове виконання рішення, в спосіб і
в порядку, що визначені виконавчим
документом.

В силу абзаців 5, 6 частини 2 вказаної
вище статті державний виконавець при
здійсненні виконавчого провадження
має право накладати арешт на майно
боржника, опечатувати, вилучати,
передавати таке майно на зберігання та
реалізовувати його в порядку,
встановленому законодавством; на
виконання рішення суду про стягнення
коштів або накладення арешту в порядку,
встановленому цим Законом, накладати
арешт на грошові кошти та інші цінності
боржника, в тому числі на кошти, які
знаходяться на рахунка та вкладах в
установах банків, інших кредитних
установах, на рахунки в цінних паперах.

Згідно зі ст. 50 названого Закону
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті (опису), вилученні
та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами в
першу чергу звертається на кошти
боржника в гривнях та іноземній валюті,
інші цінності, в тому числі кошти на
рахунках та вкладах боржника в
установах банків та інших кредитних
організаціях, на рахунки в цінних
паперах у депозитаріях цінних паперів.

У разі відсутності у боржника коштів та
цінностей, достатніх для задоволення
вимог стягувача, стягнення звертається
також на належне боржникові інше майно,
за винятком майна, на яке згідно з
законом не може бути накладено
стягнення.

Відповідно до ст. 55 Закону арешт на
майно боржника може накладатися
державним виконавцем шляхом, зокрема,
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту. При цьому
арешт застосовується для забезпечення
збереження майна боржника, що підлягає
наступній передачі стягувачеві або
реалізації.

Згідно з п. 5.1.1 Інструкції про
проведення виконавчих дій звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його виявленні ( шляхом надіслання
запитів до органів державної
податкової інспекції, банків,
дорожньої автомобільної інспекції,
бюро технічної інвентаризації,
нотаріату, тощо описі, арешті, вилучені
та примусової реалізації.

Абзацом п. 5.1.3 Інструкції встановлено,
що у разі відсутності у боржника коштів
та цінностей, достатніх для
задоволення стягувача, стягнення
звертається на належне боржникові інше
майно.

Пунктом 5.1.4 Інструкції передбачено, що
стягнення може бути звернено на майно
боржника, яке належить йому на праві
приватної власності.

Державний виконавець в судовому
засіданні посилалась на те, що,
оскільки майна у боржника не виявлено,
то ВДВС обґрунтовано повернув
стягувачу виконавчий документ без
виконання з посиланням на п. 2 ч.1 ст.47,
ст.50 Закону України «Про виконавче
провадження». За змістом названого
пункту підставою для повернення
виконавчого документа є відсутність у
боржника майна, на яке може бути
звернено стягнення, та
безрезультатність здійснених
державним виконавцем заходів щодо
розшуку такого майна.

Відповідно до ст. 54 Закону не
допускається звернення стягнення на
майно, зазначене в Переліку видів майна
громадян, на яке не може бути звернено
стягнення за виконавчими документами.

Як зазначав в судовому засіданні
скаржник, в матеріалах кримінальної
справи по обвинуваченню ОСОБА_2 у
вчиненні злочину, містяться дані про
арешт на майно останнього.

В силу ст. 59 Закону особа, яка вважає, що
майно, на яке накладено арешт, належить
їй, а не боржникові, може звернутися до
суду з позовом про визнання права на
майно і про звільнення майна з-під
арешту.

У разі прийняття судом рішення про
звільнення майна з-під арешту або
сплати боржником повної суми боргу за
виконавчим документом до реалізації
арештованого майна боржника майно
звільняється з-під арешту за
постановою державного виконавця не
пізніше наступного дня, коли йому стало
відомо про такі обставини. Крім того, в
матеріалах виконавчого провадження не
встановлено факту того, що конкретне
майно належить іншій особі, а не
боржникові, відсутні дані й про
заборону на звернення стягнення на
майно боржника.

Отже з огляду на положення Закону
України «Про виконавче провадження»,
які покладають на державного
виконавця обов'язок своєчасного,
повного та реального виконання рішення
судів, суд вважає, що у ВДВС не було
фактичних та правових підстав для
повернення без виконання виконавчого
документа стягувачу з мотивів
відсутності у боржника майна.

На підставі наведеного суд визнає
доводи заявника правомірними.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 47, 50 Закону України «Про
виконавче провадження», ст. 368 ЦПК
України,

суд, -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову
Відділу Державної виконавчої служби
Шепетівського міськрайонного
управління юстиції від 29.01.2014 про
повернення виконавчого документа
стягувачу задовольнити.

Постанову Відділу Державної
виконавчої служби Шепетівського
міськрайонного управління юстиції від
29.01.2014 про повернення виконавчого
документа стягувачу ОСОБА_1 визнати
неправомірною і скасувати.

На дану ухвалу протягом 5 (п'яти) днів з
дня її проголошення (отримання особами,
без участі яких постановлено ухвалу)
може бути подана апеляційна скарга до
апеляційного суду Хмельницької
області через Шепетівський
міськрайонний суд.

Суддя: