Справа №485/3064/13-ц 08.04.2014 08.04.2014 08.04.2014
Провадження №22-ц/784/1093/14
Рішення

Іменем
України

08 квітня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б.,
Яворської Ж.М.,

при секретарі Рудніку Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні без участі сторін цивільну
справу

за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства
Комерційного банку(далі - ПАТ КБ)
«ПриватБанк»

на рішення Снігурівського районного
суду Миколаївської області від 11
лютого 2014 року

за позовом

ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1

про

стягнення заборгованості за кредитним
договором,

в с т а н о
в и л а:

У грудні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Позивач зазначав, що на підставі
кредитного договору, укладеного 29
квітня 2008 року між Банком та ОСОБА_1,
останній отримав кредит у вигляді
встановлення кредитного ліміту на
платіжну картку в розмірі 3000 гривень.
Зобов'язання за кредитним договором
відповідач не виконує, у зв'язку з чим
станом на 22 листопада 2013 року
утворилась заборгованість в розмірі 20
009 грн. 71 коп.

Рішенням Снігурівського районного
суду Миколаївської області від 11
лютого 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі Банк просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення про задоволення позову,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши наведені в апеляційній
скарзі доводи та дослідивши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що вона
підлягає задоволенню із наступних
підстав.

Судом встановлено, що 29 квітня
2008 року ОСОБА_1 подано до ПАТ КБ
«ПриватБанк» заяву, яка разом з
пам'яткою клієнта, умовами та правилами
про надання банківських послуг, а також
тарифами банку складає договір про
надання кредиту (CASH-кредит).

За цим договором Банк надав
відповідачу кредит у вигляді
встановлення кредитного ліміту на
платіжну картку в розмірі 3000 гривень
під 24% річних з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Наказом ПАТ КБ «ПриватБанк» №
СП-2007-354 від 08 жовтня 2007 року «Про
введення продукту «CASH-кредит»
затверджені умови оформлення
споживчого кредиту по технології
«CASH-кредит», яким у разі несвоєчасного
виконання договірних зобов'язань
передбачена процентна ставка 180%
річних.

Затверджені наказом тарифи та
умови є складовою кредитного договору
згідно домовленості сторін.

При оформленні кредитної картки
позичальник був ознайомлений і
погодився з Умовами та правилами
надання банківських послуг, а також
тарифами банку, які були надані йому
для ознайомлення у письмовій формі, що
підтверджується його підписом на заяві
про видачу кредиту та не заперечував
проти них.

Із розрахунку заборгованості,
наданого Банком, вбачається, що
відповідач зобов'язання за кредитним
договором належним чином не виконував,
у зв'язку з чим станом на 22 листопада 2013
року заборгованість становить 20 009 грн.
71 коп., з них: 2 277 грн. 32 коп.
заборгованості за кредитом, 9 583 грн.36
коп. заборгованості за процентами за
користування кредитом, 6 720грн.
заборгованості з комісії за
користування кредитом, 500 грн. штрафу
(фіксована частина) та 929 грн. 03 коп.
штрафу (процентна складова).

Відмовляючи в задоволенні
позову, суд першої інстанції виходив із
того, що Банк пропустив строк позовної
давності, який застосовується
незалежно від наявності заяви
відповідача.

Проте, з таким висновком суду
погодитись не можна.

Згідно зі ст. ст. 526,530,610, ч. 1 ст. 612
ЦК України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином, у
встановлений термін, відповідно до
умов договору та вимог чинного
законодавства. Порушенням зобов'язання
є його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України
обов'язком позичальника за кредитним
договором є, зокрема, повернення
кредиту та сплата процентів за
користування ним.

Відповідно до ч. 1 ст.631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору.

Статтею 256 ЦК України визначено,
що позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки, а
відповідно до вимог ч. 5 ст. 261 ЦК України
за зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Частиною 1 ст.259 ЦК України позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.

Сплив позовної давності є
підставою для відмови в позові (ч. 4 ст.
267 ЦК України). Якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

ЦК України не передбачає
заборони пред'явлення окремих вимог у
зв'язку з пропущенням позовної
давності.

Згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Отже, для застосування
позовної давності необхідна заява
відповідача.

Однак у матеріалах справи відсутні
підтвердження того, що відповідачем
зроблено заяву про застосування
позовної давності.

Із журналу судового засідання теж
не вбачається, що відповідачем
заявлялося клопотання про
застосування наслідків пропущення
Банком строку позовної давності, а тому
у суду не було правових підстав для
застосування положень ч.3 ст. 267 ЦК
України.

Вирішуючи спір та посилаючись на п.
31 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику розгляду судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
суд неправильно застосував пункт 7 ч. 11
ст.11 Закону України «Про захист прав
споживачів», яким кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, та зробив помилковий
висновок про можливість застосування
позовної давності без заяви сторони, не
врахував, що це положення стосується
позасудового порядку повернення
споживчого кредиту і спрямоване на те,
щоб встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавця з
метою захисту прав споживача як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту.

Така правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
20 листопада 2013 року № 6-126цс13, яка
відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є
обов'язковою для всіх судів України.

Вирішуючи спір, суд на зазначене
не звернув уваги та дійшов помилкового
висновку про відмову в здоволенні
позову, що в силу п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України
є підставою для скасування
оскаржуваного рішення і ухвалення
нового рішення, яким позов Банку слід
задовольнити, стягнувши із ОСОБА_1 на
користь Банку 20 009 грн. 71 коп.
заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з
відповідача на користь Банку підлягає
стягненню 351 грн. 20 коп. судових витрат,
які складаються із витрат Банку в
розмірі 229 грн. 40 коп. по оплаті
судового збору при подачі позовної
заяви і 121 грн. 80 коп. судового збору за
подачу апеляційної скарги.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш
и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Снігурівського районного
суду Миколаївської області від 11
лютого 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення.

Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
від 29 квітня 2008 року , яка станом на 22
листопада 2013 року складає 20 009 грн. 71
коп., з них: 2 277 грн. 32 коп.
заборгованості за кредитом, 9 583 грн.36
коп. заборгованості за процентами за
користування кредитом, 6 720грн.
заборгованості з комісії за
користування кредитом, 500 грн. штрафу
(фіксована частина) та 929 грн. 03 коп.
штрафу (процентна складова), а також 351
грн. 20 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді