Справа № 2/434/387/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

02 квітня 2014 р.
Артемівський районний суд м. Луганська

в складі : судді
Труфанової М.О.

при секретарі
Тишакової О.А.

з участю позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

представників відповідача
Шатохіної С.В., Манухіної С.В.

спеціаліста
Афанасьєва О.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Луганську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_6, ОСОБА_1 в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_7 до Міського
комунального підприємства "Жилсервіс"
(третя особа - інспекція з питань
захисту прав споживачів) про визнання
недійсним договору, стягнення
матеріальної та моральної шкоди, -

встановив:

Позивачі звернулись до суду з
позовом, який в процесі розгляду справи
уточнили та в якому просили визнати
недійсним договір № 189/07 від 14.07.2006р.
укладений між відповідачем МКП
«Жилсервіс» та позивачем ОСОБА_1 з дати
укладання, стягнути з відповідача
матеріальну шкоду, завдану в наслідок
залиття у розмірі 10 000 грн та моральну
шкоду 3 000грн., по 1000 грн кожному та
судові витрати по справі віднести за
рахунок відповідача. Обгрунтовуючи
свої вимоги тим, що позивачі є
співвласниками квартири АДРЕСА_1.
05.02.2012р. о 9 годині 40 хвилин позивачі
виявили залиття підлоги у одній з
кімнат квартири внаслідок пориву
стояка опалення. Аварійна служба за
викликом позивачів відключила подачу
води та замінила пошкоджений стояк.
06.02.2012р. позивачі звернулись з
письмовою заявою до відповідача МКП
«Жилсервіс» про виклик представників
ДУ з метою складання акту про залиття,
визначення причини залиття та обсягу
матеріальної шкоди, проте ця заява була
залишена без реагування. 07.02.2012р.
позивачі повторно звернулись з
відповідною заявою. Акт про залиття
квартири було складено, в якому
позивачі 31.03.2012р. зробили відмітку про
незгоду з ним. Квартира позивачів
від'єднана від мереж централізованого
опалення та через квартиру проходить
транзитний стояк централізованого
опалення, який ізольований від
теплообміну із приміщення. Внаслідок
залиття квартири було пошкоджено
майно: килим, шпалери, навчальна
література, ламіноване покриття
підлоги, вартість яких позивачі
оцінюють у 17000грн. Крім того, договір №
189/07 від 14.07.2006р. укладений між
відповідачем МКП «Жилсервіс» та
позивачем ОСОБА_1 одноособово, тоб то
ОСОБА_1 уклав його тільки у своїх
інтересах, без урахування інтересів
інших власників квартири, будь-яких
доручень інші позивачі йому не давали,
договір стосується всього об"єкту
нерухомості. Стояк знаходився у
кімнаті їх неповнолітньої доньки,
ремонт не робили, експертної оцінки
завданої шкоди не робили. Вважають,
також що діями відповідача їм завдана
також моральної шкоди, яку вони
оцінюють в 3000 грн, по 1000 грн кожному з
позивачів, яка виразилася в тому, що в
квартирі було холодно, брудно,
відімкнено опалення. Прорив гарячої
води зі стояка затопив кімнату на
чотири сантиметрі, йшов пар чим було
завдано багато шкоди, крім того, аварія
трапилася в кімнаті дитини, що завдало
додаткових хвилювань. Заяву про
розірвання договору подавали до МКП
«Жилсервіс», але результат не відомий.

Позивач ОСОБА_6 в судове засідання не
з"явилася, надала суду заяву про
слухання справи у її відсутність, на
позові наполягала.

Позивач ОСОБА_1 та його представник
ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали
заявлені вимоги та наполягали на їх
задоволенні у повному обсязі.

Представники відповідача МКП
«Жилсервіс» Шатохіна С.В. та Манухіна
С.В. позов не визнали та суду пояснили,
що відповідно до довідки Ф №3 БУ №3 МКП
«Жилсервіс» за №1206 від 13.12.2012р
власником особового рахунку за
адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1. Квартира
позивачів від'єднана від мереж
централізованого опалення та
обладнана системою альтернативного
опалення (автономне). Тож, всі дозволи
та рішення на обладнання автономного
опалення були надані на ім'я ОСОБА_1 та
всі документи щодо цього були ним
підписані як і договір № 189/07 від
14.07.2006р. на утримання, обслуговування та
ремонт транзитних стояків опалення
укладений між МКП «Жилсервіс» та
ОСОБА_1, стояк це власність усіх
позивачів, тож він представляв
інтереси своєї родини та малолітньої
дитини, тому, вважають, що відсутні
законні підстави для визнання
укладеного договору № 189/07 від 14.07.2006р
на утримання, обслуговування та ремонт
транзитних стояків опалення між МКП
«Жилсервіс» та ОСОБА_1 недійсним. З
26.03.2013р. частина труби стояка
знаходиться на балансі «Центржилком».
Просили застосувати строк позовної
давності до цієї частини позних вимог.
Позов в частині стягнення матеріальної
та моральної шкоди взагалі не
обгрунтований та не підтверджений
жодним доказом. Їх підприємство
взагалі не є належним відповідачем,
оскільки ОСОБА_1 підписавши договір №
189

07 від 14.07.2006р взяв на себе зобов"язання
обслуговувати і виконувати ремонт
транзитних стояків опалення та
здійснювати його заміну за свій
рахунок, та позивачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7
повинні стягувати завдану шкоду з
ОСОБА_1

Представник третьої особи -
інспекції з питань захисту прав
споживачів в судове засідання не
з"явився, був повідомлений судом
належним чином, причин неявки не
повідомив, заперечень проти позову не
надав.

В судовому засіданні спеціаліст з
питань експлуатації та безпеки систем
(централізованого) опалення
багатоповерхових будинків, працівник
ТУ Держгірпромнагляду Афанасьєв О.М.
пояснив, що у його обов'язки входить
здійснення нагляду за виконанням робіт
пов'язаних з системою опалення з
підприємствами. Щодо приватних осіб
відповідь надати не може, оскільки
здійснює контроль якщо є трудова угода.
В даному випадку трудова угода між
сторонами не укладалась. Укладений
договір між сторонами не трудового
характеру. Позивач не повинен
утримувати та обслуговувати трубу,
оскільки це протирічить дійочому
законодавству.

Вислухавши пояснення сторін,
представників сторін, спеціаліста,
дослідивши матеріали справи судом
встановлено, що - позивачі є
співвласниками квартири АДРЕСА_1
(а.с.4-10). Згідно довідки Ф3 про склад
родини від 13.12.2012 р. за вищевказаною
адресою зареєстровані і проживають
позивачі (а.с. 98). Будинок, в якому
знаходиться квартира відповідачів
перебуває на технічному
обслуговуванні відповідача МКП
"Жилсервіс", договір про надання послуг
по утриманню будинків, споруд та
прибудинкових теріторій між сторонами
не укладався. Позивачі неодноразово
зверталися до відповідача зі скаргами
на дії працівників відповідача,
перерахунок оплати за ненадані послуги
та інші скарги (а.с. 11-18). 05.02.2012р. о 9
годині 40 хвилин в квартирі позивачів
відбулося залиття підлоги у одній з
кімнат квартири внаслідок пориву
транзитного пластикового трубопроводу
системи центрального опалення
спальної кімнати, заявка була
зареєстрована в журналі АРУ МКП
"Жилсервіс". В наслідок залиття була
пошкоджена підлога (ламінат) в спальній
кімнаті, що підтверджується актом
відповідача від 08.02.2012 р., (в якому
позивачі 31.03.2012р. зробили відмітку про
незгоду з ним(а.с. 39), листом позивача
ОСОБА_1 на адресу відповідача (а.с. 19).
Аварійна служба за викликом позивачів
відключила подачу води та замінила
пошкоджений стояк. Квартира позивачів
від'єднана від мереж централізованого
опалення та через квартиру проходить
транзитний стояк централізованого
опалення (а.с. 40-50). 14.07.2006р. між
відповідачем МКП «Жилсервіс» та
позивачем ОСОБА_1 був укладений
договір № 189/07 про утриманню,
обслуговуванню та ремонту транзитних
стояків опалення. Згідно п. 2.1.3
вказаного договору у випадку виявлення
необхідності ремонту транзитних
стояків на вимогу Підпримства, Власник
зобов"язаний виконувати ремонт або
заміну стояків за свій рахунок, згідно
дійючого законодавства України. Згідно
п. 3.1 вказаного Договору Підприємство
не несе матеріальної відповідальності
по відшкодуванню збитків при
затопленні квартири у випадку виходу
зі строю чи пориву стояків в квартирі
Власника; п. 3.2 та п. 3.3. Власник несе
матеріальну відповідальність та
відшкодовує збитки при затоплені
нижчерозташованих квартир, у випадку
виходу зі строю чи пориву стояків в
квартирі Власника та несе
відповідальність за якість опалення
суміжних по стояку квартир (а.с. 27).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа
якій завдано збитків у результаті
порушення ії цивільного права, має
право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
свої вимог і заперечень.

Вислухавши думку учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що заявлені позовні вимоги у
частині відшкодування матеріальної
шкоди, задоволенню не підлягають.
Оскільки не доведені позивачами в цієї
частині. Сума спричиненої матеріальної
шкоди внаслідок залиття спальної
кімнати не підтверджена жодним
доказом, клопотання про призначення
відповідної судової експертизи
позивачами також не заявлялося, крім
того сума позивачами під час розгляду
справи змінювалася, в первісній
позовної заяві та в тексті уточненої
позовної заяви заявлена сума 17 000 грн,
про те позивачі просили стягнути на їх
користь 10 000 грн, не обґрунтовуючи та не
доводячи вказану суму.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
відшкодовується в особою, яка її
завдала, за наявності її вини...

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року N 4 Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди:

Під моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати, зокрема:
у приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні права власності (в
тому числі інтелектуальної), прав,
наданих споживачам, інших цивільних
прав, у зв'язку з незаконним
перебуванням під слідством і судом, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні, та чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

У відповідності до п.5 а.2 ППВСУ «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» - суд, зокрема повинен з`ясувати,
чим підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру

. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення ії
прав.

На підставі викладеного суд вважає,
що завлені позовні вимоги про
стягнення з відповідача МКП
"Жилсервіс"на користь позивачів
моральної шкоди у сумі 3 000грн., по 1000 грн
кожному не підлягають задоволенню,
оскільки факти вказані позивачем не
знайшли свого підтвердження в судовому
засіданні та не були доведені
позивачем, не встановлена вина
відповідача в заподіяні моральної
шкоди позивачам.

Відповідно до п. 1 статті 242
Цивільного Кодексу України: батьки є
законними представниками своїх
малолітніх та неповнолітніх дітей.

Відповідно до п.2,3 ст.369 Цивільного
Кодексу України: розпорядження майном,
що є у спільній сумісній власності,
здійснюється за згодою всіх
співвласників.

У разі вчинення одним із
співвласників правочину щодо
розпорядження спільним майном
вважається, що він вчинений за згодою
всіх співвласників.

Співвласники мають право
уповноважити одного з них на вчинення
правочинів щодо розпорядження
спільним майном.

Відповідно до ст. 319 Цивільного
Кодексу України: Власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. Власник має
право вчиняти щодо свого майна будь-які
дії, які не суперечать закону. Усім
власникам забезпечуються рівні умови
здійснення своїх прав. Власність
зобов'язує. Власник не може
використовувати право власності на
шкоду правам, свободам та гідності
громадян, інтересам суспільства,
погіршувати екологічну ситуацію та
природні якості землі. Держава не
втручається у здійснення власником
права власності. Діяльність власника
може бути обмежена чи припинена або
власника може бути зобов'язано
допустити до користування його майном
інших осіб лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного
Кодексу України: Договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є одностороннім,
якщо одна сторона бере на себе
обов'язок перед другою стороною
вчинити певні дії або утриматися від
них, а друга сторона наділяється лише
правом вимоги, без виникнення
зустрічного обов'язку щодо першої
сторони. Договір є двостороннім, якщо
правами та обов'язками наділені обидві
сторони договору.

Відповідно до ст. 627 Цивільного Кодексу
України: Відповідно до статті 6 ЦК У
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. У договорах за участю
фізичної особи - споживача
враховуються вимоги законодавства про
захист прав споживачів.

Відповідно до ст. 629 Цивільного Кодексу
України: Договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 631 Цивільного Кодексу
України: Строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати свої
обов'язки відповідно до договору.
Договір набирає чинності з моменту
його укладення. Сторони можуть
встановити, що умови договору
застосовуються до відносин між ними,
які виникли до його укладення.
Закінчення строку договору не звільняє
сторони від відповідальності за його
порушення, яке мало місце під час дії
договору.

Відповідно до ст. 651 Цивільного Кодексу
України: Зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору. У разі
односторонньої відмови від договору у
повному обсязі або частково, якщо право
на таку відмову встановлено договором
або законом, договір є відповідно
розірваним або зміненим.

Відповідно до ст. 653 Цивільного Кодексу
України: У разі зміни договору
зобов'язання сторін змінюються
відповідно до змінених умов щодо
предмета, місця, строків виконання
тощо. У разі розірвання договору
зобов'язання сторін припиняються. У
разі зміни або розірвання договору
зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту досягнення
домовленості про зміну або розірвання
договору, якщо інше не встановлено
договором чи не обумовлено характером
його зміни. Якщо договір змінюється або
розривається у судовому порядку,
зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту набрання
рішенням суду про зміну або розірвання
договору законної сили. Сторони не
мають права вимагати повернення того,
що було виконане ними за зобов'язанням
до моменту зміни або розірвання
договору, якщо інше не встановлено
договором або законом. Якщо договір
змінений або розірваний у зв'язку з
істотним порушенням договору однією із
сторін, друга сторона може вимагати
відшкодування збитків, завданих зміною
або розірванням договору.

З огляду на викладене суд вважає, що
позовні вимоги позивачів про визнання
недійсним договору № 189/07 від 14.07.2006 р,
укладений між Міським комунальним
підприємством "Жилсервіс" та позивачем
ОСОБА_1 з моменту його укладання
підлягаючими задоволенню частково.
Необхідно визнати недійсним вказаний
договір, оскільки він укладений
позивачем ОСОБА_1 одноособово, зачіпає
інтереси інших власників квартири,
стосується цілої квартири, а не лише
його особистої частини. Крім того, є
вкрай невигідним для позивачів, згідно
його умов позивачі несуть
відповідальність по відшкодуванню
збитків при затопленні свої квартири,
нижчерозташованих квартир, у випадку
виходу зі строю чи пориву стояків в
квартирі Власника та несе
відповідальність за якість опалення
суміжних по стояку квартир, що є не
припустимим, враховуючи що ОСОБА_6
взагалі не підписувала договору,
ОСОБА_7 є неповнолітньою та той факт що
позивачі не є спеціалістами по
обслуговуванню транзитних стояків та
не мають можливості та спеціальних
навичок по їх утримуванню та
обслуговуванню належним чином,
відповідно такий обов»язок не міг був
покладений на позивачів відповідачем
згідно чинного законодавства. При
цьому суд, вважає за необхідним
застосувати до цих вимог строк
позовної давнини за заявою відповідача
та відповідно підстав для задоволення
позову про визнання спірного договору
недійсним з дати укладання, не убачає.

Суд не може покласти в основу рішення
фотографіїї, надані позивачами на а.с.
21-27, оскільки вони надані в копіях (без
оригіналів), поганої якості, без
вказівки дати та місця їх виготовлення,
з вказаних фотографій не вбачається, що
вони зроблені в квартирі позивачів та
відображають спричинену їм шкоду.

Відповідно не підлягають стягненню з
відповідача МКП "Жилсервіс" судові
витрати по справі.

На підставі викладеного ст.ст. 319, 626-631,
651, 653, 1166, 1167 ЦК України, ППВСУ «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди»і керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-215, 217,
218 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_1 в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 до
Міського комунального підприємства
"Жилсервіс" (третя особа - інспекція з
питань захисту прав споживачів) про
визнання недійсним договору, стягнення
матеріальної та моральної шкоди,-
задовольнити частково.

Визнати недійсним договір № 189/07 від
14.07.2006 р, укладений між Міським
комунальним підприємством "Жилсервіс"
та ОСОБА_1.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути до апеляційного
суду Луганської області через
Артемівський районний суд м.
Луганська шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
М.О. Труфанова