Номер провадження 2/754/1345/14
РІШЕННЯ

Іменем України

23.04.2014 року Деснянський
районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

при секретарі
Скребньовій А.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Комунального підприємства
виконавчого органу Київської міської
ради «Кінотеатр Флоренція» Комісія з
припинення КП «Кінотеатр «Флоренція»
шляхом приєднання до Комунального
підприємства виконавчого органу
Київської міської державної
адміністрації «Київкінофільм» про
стягнення середньомісячного заробітку
за час затримки розрахунку при
звільненні з роботи, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом про стягнення
середньомісячного заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні з
роботи, посилаючись на те, що з
листопада 2003року він працював на
посаді директора Комунального
підприємства «Кінотеатр «Флоренція»
на підставі контракту, укладеного з
Головною Київською міською державною
адміністрацією. Підприємство
безпосередньо підпорядковувалось
Головному управлінню культури.

Наказом Головного управління культури
№418-к від 14.11.2011р. ОСОБА_1 було звільнено
з займаної посади 21.11.2011р., оскільки
позивач не був ознайомлений з наказом,
то 21.11.2011р. Наказом № 78 «Про призначення
директора», продовжував керувати
підприємством, виконувати
організаційно-розпорядчі функції.
Документи за підписом ОСОБА_1
приймалися Головним управлінням
культури, розпорядження від цього
органу надходили на ім'я позивача, як
керівника підприємства.

Розпорядженням Заступника міського
голови - секретаря Київради Г. Гереги
від 20.08.2012р. №140 на посаду директора КП
«Кінотеатр «Флоренція» з 22.08.2012р. було
призначено ОСОБА_2, що надало їй
підстави у силовий спосіб усунути
позивача від посади. А саме, 22 серпня
2012р. під час того як позивач перебував
на лікарняному, як він вважає, його
неправомірно було усунуто з роботи у
спосіб заміни замків на вхідних дверях
та фактичного недопущення до
службового приміщення. 28 серпня 2012року
після виходу на роботу з лікарняного,
до робочого місця так і не був
допущений.

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського
районного суду м. Києва про поновлення
його на роботі, однак Рішенням суду
позивачу було відмовлено в позові.
Одночасно позивач звертався до нового
керівника КП «Кінотеатр «Флоренція» з
проханням провести з ним остаточний
розрахунок. Після численних звернень 28
травня 2013р. з позивачем було проведено
остаточний розрахунок у розмірі
42831,79грн.

22 травня 2013р. Київська міська
рада на своєму пленарному засіданні
прийняла рішення про реорганізацію
кінотеатрів комунальної форми
власності, в тому числі, КП «Кінотеатр
«Флоренція» шляхом їх приєднання до
Комунального підприємства виконавчого
органу Київради (Київської міської
державної адміністрації)
«Київкінофільм».

Розпорядженням Київської міської
державної адміністрації від 21.06.2013р.
№1005 було утворено комісією з
припинення КП «Кінотеатр «Флоренція»,
яка у встановленому порядку розмістила
оголошення про прийом заяв кредиторів
у термін до 10 вересня 2013року.
Позивач звернувся до комісії з
припинення із заявою про включення
його кредиторських вимог до реєстру, в
заяві позивачем було зазначено, що
через затримку розрахунку при
звільненні він має право отримати
середню заробітну плату за весь час
затримки і просив виплатити йому
середній заробіток за період з 22серпня
2012р. по 28 травня 2013р. у відповідь
позивачу була надана відповідь листом
в якому йому було відмовлено. Таким
чином, позивач вважає, що його права
було порушено через, що він змушений
звернутись до суду за захистом своїх
порушених прав.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
підтримав позов з викладених в ньому
підстав та просив задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні надала свої заперечення та
пояснила, що позов не визнають в
повному обсязі, оскільки відомості
викладені в позовній заяві є
неправдивими та такими, що не
відповідають дійсності з наступних
підстав. Позивач був обізнаний про
виплату розрахунку при звільненні в
встановлений чинним трудовим
законодавством строк ще у 2012році та
отримав розрахунок при звільненні
28.05.2013р., а звернувся до Деснянського
районного суду м. Києва з позовними
вимогами про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні тільки 09.12.2013р., тобто з
пропущенням тримісячного строку
встановленого для звернення
відповідно до ст. 233 КЗпПУ, в зв'язку з
чим позовні вимоги не підлягають
задоволенню. Також позивач працюючи на
посаді директора КП «Кінотеатр
«Флоренція» вимагав від нового
керівника провести з ним розрахунок
при звільненні з 22 серпня 2012р. Однак,
розрахунок при звільненні позивач
повинен був отримати за своїм наказом,
як директора КП «Кінотеатр
«Флоренція», а не призначеного
Генерального директора ОСОБА_2 і
обов'язок, передбачений ст.47 КЗпП
України, щодо видачі в день звільнення
належно оформленої трудової книжки і
проведення розрахунку у строки,
зазначені в ст. 116 КЗпП, покладався на
позивача, як директора. Відповідно
несвоєчасна виплата заробітної плати
працівнику при звільненні, є
персональною відповідальністю
керівника підприємства і не може бути
покладена ні в якому разі на іншу особу.
Відповідно до п.3 ст. 59 Господарського
кодексу України, у разі приєднання
одного або кількох суб'єктів
господарювання до іншого суб'єкта
господарювання до цього останнього
переходять усі майнові права та
обов'язки приєднаних суб'єктів
господарювання. Відповідачем
зазначено, що під час роботи Комісії в
процедурі реорганізації КП «Кінотеатр
«Флоренція» шляхом приєднання до КП
«Київкінофільм» була проведена
інвентаризація майна та основних
фондів, зобов'язань перед кредиторами,
аналіз бухгалтерських та інших
фінансових документів КП «Кінотеатр
«Флоренція» в яких кредитором
підприємства не рахується ОСОБА_1.
Рішень суду відносно КП «Кінотеатр
«Флоренція» про сплату належних сум
ОСОБА_1 не виявлено. Тому просила в
позові відмовити.

Вислухавши думку учасників судового
процесу, дослідивши письмові докази,
суд вважає, що позов не підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що Головним
управлінням культури і мистецтв з
22.11.2003р. ОСОБА_1 був призначений на
посаду директора КП «Кінотеатр
«Флоренція» за контрактом.

Відповідно до Наказу Головного
управління культури від 14.11.2011р. № 418-к,
ОСОБА_1 - директора Комунального
підприємства «Кінотеатр «Флоренція»,
звільнено з займаної посади 21
листопада 2011року, у зв'язку з
закінченням терміну дії контракту, п.2
ст. 36 КЗпП України. Виконання обов'язків
директора Комунального підприємства
«Флоренція» покладено на заступника
директора даного підприємства ОСОБА_3 з
22 листопада 2011року, до призначення
директора цього підприємства у
встановленому законодавством порядку.

Однак, 21.11.2011р. Наказом № 78 «Про
призначення директора», ОСОБА_1
призначено директором КП «Кінотеатр
«Флоренція» з 22.11.2011р., і тому позивач
продовжував керувати підприємством,
виконувати організаційно-розпорядчі
функції.

Як встановлено в судовому засіданні,
Наказом № 562-к Головного управління
культури виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) від 28.11.2012р.
наказ Головного управління культури
від 14.11.2011р. №418-к «Про звільнення
ОСОБА_1» скасовано.

Наказом № 562-к Головного управління
культури виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) від 28.11.2012р.,
відповідно до Постанови Оболонського
районного суду м.Києва від 25.10.2012р. №
3-7740/12 та ч.3 ст. 22 Закону України «Про
засади запобігання і протидії
корупції», ОСОБА_1 - директора КП
«Кінотеатр «Флоренція», звільнено з
займаної посади 28.11.2012року, у зв'язку з
притягненням його до відповідальності
за корупційне правопорушення п.7-1 ст. 36
КЗпП України.

Розпорядженням Заступника міського
голови - секретаря Київради Г. Гереги
від 20.08.2012р. №140 на посаду директора
комунального підприємства виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) «Кінотеатр «Флоренція»
з 22.08.2012р. було призначено ОСОБА_2, в
порядку переведення з комунального
підприємства виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
«Київкінофільм», на контрактній
основі.

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського
районного суду м. Києва про поновлення
його на роботі, однак Рішенням
Шевченківського районного суду міста
Києва від 19.02.2013р. ОСОБА_1 було
відмовлено в позові. Ухвалою
апеляційного суду міста Києва від
14.05.2013р. рішення Шевченківського
районного суду міста Києва від 19.02.2013р.
залишено без змін.

Як встановлено в судовому
засіданні, Рішенням Київської міської
рада від 22.05.2013р. №336/9393 «Про
реорганізацію кінотеатрів комунальної
власності територіальної громади
міста Києва», прийнято Розпорядження
виконавчого органу Київради (Київської
міської державної адміністрації) від
21.06.2013р. № 1005 «Про
організаційно-правові заходи,
пов'язані з виконаннями рішення
Київської міської ради 22.05.2013р. №336/9393»,
яким утворено комісію з припинення КП
«Кінотеатр «Флоренція» шляхом їх
приєднання до Комунального
підприємства виконавчого органу
Київради (Київської міської державної
адміністрації) «Київкінофільм».

Позивач 11.07.2013р. звернувся до
комісії з припинення із заявою про
включення його кредиторських вимог до
реєстру, в заяві позивачем було
зазначено, що через затримку
розрахунку при звільненні він має
право отримати середню заробітну плату
за весь час затримки і просив виплатити
йому середній заробіток за період з 22
серпня 2012р. по 28 травня 2013р. На
звернення, позивачу була надана
відповідь на заяву від 21.11.2013р., якою
йому було відмовлено.

Відповідно до відповіді на заяву від
21.11.2013р. № 78, Головою комісії з
припинення КП «Флоренція» ОСОБА_4, було
повідомлено ОСОБА_1, про те, що
розрахунок при звільненні він повинен
був отримати за своїм наказом, а не
наступного Генерального директора
ОСОБА_2 І обов'язок, передбачений
ст. 47 КЗпП України, щодо видачі в день
звільнення належно оформленої
трудової книжки і проведення
розрахунку у строки, зазначені в ст. 116
КЗпП України, покладався на ОСОБА_1, як
директора.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідно до довідки про середню
заробітну плату (дохід) видану ОСОБА_1
КП «Кінотеатр «Флоренція» від 03.08.2012
року, сумарна заробітна плата (дохід) за
період з серпня по липень 2012року,
склала 63554,95грн., яку він отримав в
повному обсязі, що не заперечувалось
позивачем ОСОБА_1

Встановлено, що на час звільнення
позивач ОСОБА_1 отримав заробітну плату
в повному обсязі, також в день
звільнення була отримана і трудова
книжка. Однак, йому не було здійснено
виплату компенсацію за невикористану
відпустку за 2003-2012р. у кількості 279днів
та лікарняних виплат за період з
16.08.2012р. по 27.08.2012р., про що не
заперечував позивач ОСОБА_1 Що також
було підтверджено показами свідка
ОСОБА_5, яка працювала на підприємстві
бухгалтером.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при
звільненні працівника, виплата всіх
сум належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимог про
розрахунок.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір,
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Відповідно до ст. 24 ч. 1 Закону
України "Про оплату праці", заробітна
плата працівнику повинна
виплачуватися регулярно в робочі дні у
строки, встановлені колективним
договором, але не рідше двох разів на
місяць.

Відповідно до ст. 97 КЗпП України,
оплата праці працівників здійснюється
в першочерговому порядку. Всі інші
платежі здійснюються власником або
уповноваженим ним органом після
виконання зобов'язань щодо оплати
праці.

Відповідно до Пленуму ВСУ № 13 від 24.12.1999
року «Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці», при
розгляді справи про стягнення
заробітної плати у зв'язку із затримкою
розрахунку при звільненні, якщо
працівникові не були виплачені належні
йому від підприємства, установи,
організації суми в день звільнення,
коли ж він у цей день не був на роботі -
наступного дня після пред'явлення ним
роботодавцеві вимог про розрахунок,
суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на
користь працівника середній заробіток
за весь період затримки розрахунку, а
при не проведенні його до розгляду
справи - по день постановлення рішення,
якщо роботодавець не доведе
відсутності в цьому своєї вини.

Відповідно до Наказу КП
«Кінотеатр «Флоренція» від 26.04.2013р.,
Генеральним директором ОСОБА_2, було
здійснено розпорядження бухгалтерії
провести остаточний розрахунок з
ОСОБА_1 станом на 27 серпня 2012р., оплатити
листок непрацездатності за період з
16.08.2012р. по 27.08.2012р. та врахувати
компенсацію за невикористану
відпустку за 2003-2012 роки у кількості 279
днів.

Відповідно до відомості на виплату
грошей №ВЗП-000025 за травень 2013року
ОСОБА_1 було виплачено 42831,79грн., що
підтверджується особистим підписом
про одержання коштів 28.05.2013р.

Відповідно ст. 233 КЗпП України,
працівник може звернутися з заявою про
вирішення трудового спору
безпосередньо до районного, районного
у місті, міського чи міськрайонного
суду в тримісячний строк з дня, коли він
дізнався або повинен був дізнатися про
порушення свого права.

Рішенням Конституційного суду
України від 22.02.2012р. № 4-рп/2012 по справі
№1-5/2012 встановлено, що для
звернення працівника до суду з заявою
про вирішення трудового спору щодо
стягнення середнього заробітку за весь
час затримки по день фактичного
розрахунку при звільненні встановлено
тримісячний строк, перебіг якого
розпочинається з дня коли звільнений
працівник дізнався або повинен був
дізнатися про те, що власник або
уповноважений орган, з вини якого
сталася затримка виплатити всіх
належних при звільнені сум, фактично з
ним розрахувався.

Позивачем ОСОБА_1 не надані
докази, на підтвердження поважності
пропуску строків звернення до суду та в
ході розгляду справи не підтверджені
належними доказами, а його пояснення не
спростовують встановленого судом, так
як в судовому засіданні встановлено, що
позивач був обізнаний про не виплату
всіх належних при звільненні сум,
встановлений чинним законодавством
строк, ще в 2012р.

Таким чином, враховуючи той факт,
що ОСОБА_1 був звільнений з займаної
посади з 28.11.2012р., у зв'язку з
притягненням до відповідальності за
корупційне правопорушення на підставі
п.7-1 ст.36 КЗпП України, виплата
остаточна була здійснена 28.05.2013р., а до
суду з вказаним позовом позивач
звернувся 09.12.2013р., тобто через сім
місяців, після проведення зазначених
виплат, суд приходить до висновку, що
позивачем ОСОБА_1 пропущено строк на
звернення до суду за захистом своїх
порушених прав.

За таких обставин, суд відмовляє
позивачу в задоволенні вимоги позову
щодо стягнення середнього заробітку за
час затримки розрахунку при
звільненні.

Керуючись вимогами ст.ст. 97, 116, 117,
233 КЗпП України, Законом України "Про
оплату праці", Постановою Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику в справах про відшкодування
шкоди, заподіяної підприємствам,
установам, організаціям їх
працівниками" від 29 грудня 1992року №14,
Рішенням Конституційного суду України
від 22.02.2012р. № 4-рп/2012, ст.ст. 3, 10, 11, 15, 57-61,
212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Комунального
підприємства виконавчого органу
Київської міської ради «Кінотеатр
Флоренція» Комісія з припинення КП
«Кінотеатр «Флоренція» шляхом
приєднання до Комунального
підприємства виконавчого органу
Київської міської державної
адміністрації «Київкінофільм» про
стягнення середньомісячного заробітку
за час затримки розрахунку при
звільненні з роботи - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Деснянський районний суд міста Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
Бабко В.В.