Справа № 379/839/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2014 року Таращанський районний
суд Київської області в складі:

головуючого: Бабоїд О.М.,

за участю секретаря: Різник Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Тараща цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Салиської сільської
ради Таращанського району Київської
області про визнання права власності в
порядку спадкування за законом, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом,
в якому зазначила, що просить суд
визнати за нею право власності на
житловий будинок з відповідними
надвірними будівлями та спорудами, що
розташований в АДРЕСА_2 у порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про день, час та
місце розгляду справи належним чином
повідомлений, проте надав заяву про
розгляд справи у його відсутність,
позовні вимоги підтримує та просить їх
задовольнити.

Представник відповідача до суду не
з'явився, про час та місце розгляду
справи належним чином повідомлений,
про причини неявки суд не повідомив,
проте надав до суду заяву, в якій
вказав, що позов визнає в повному
обсязі, просить розглянути справу без
участі представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Суд встановив, що 08.02.1993 року ОСОБА_2
склав заповіт, посвідчений державним
нотаріусом 14-ої Київської державної
нотаріальної контори, зареєстрований в
реєстрі за № 3с-37, згідно якого належний
йому гараж, що знаходиться в АДРЕСА_3, та
належний йому на підставі технічного
паспорту серія НОМЕР_4, виданого 30.07.1985
року легковий автомобіль марки ВАЗ-2108,
1985 року випуску, двигун № НОМЕР_1, кузов
№ НОМЕР_2, державний номерний знак
НОМЕР_3, та належний йому житловий
будинок з прилеглими до нього
надвірними будівлями, що знаходиться в
АДРЕСА_2, заповів ОСОБА_1.

Також, 08.02.1993 року ОСОБА_2 склав заповіт,
посвідчений державним нотаріусом 14-ої
київської державної нотаріальної
контори, зареєстрований в реєстрі за №
3с-36, згідно якого належну йому
квартиру, що знаходиться в
житлово-будівельному кооперативі
«Київ-8» Подільському районі АДРЕСА_1,
заповів ОСОБА_4.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, і після його
смерті відкрилася спадщина, яка
складається з: гаража, що знаходиться в
АДРЕСА_3, легкового автомобіля марки
ВАЗ-2108, 1985 року випуску, двигун №
НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2, державний
номерний знак НОМЕР_3, житлового
будинку з господарськими будівлями та
спорудами, 1947 року побудови,
розташованого в АДРЕСА_4, вартістю 73680
грн; легкового автомобіля, квартири.

Спадкоємцями за заповітами є позивачка
по справі та ОСОБА_4, який відмовився
від прийняття спадщини за заповітом,
подавши відповідну заяву до
нотаріальної контори 25.07.2013 року.

Інших спадкоємців за законом та за
заповітом немає.

Позивачка своєчасно звернулася до
державного нотаріуса із заявою про
прийняття спадщини та 08.10.2013 року
державним нотаріусом Чотирнадцятої
Київської державної нотаріальної
контори їй було видано Свідоцтво про
право на спадщину за заповітом на
легковий автомобіль. У видачі
Свідоцтва про право на спадщину за
заповітом на житловий будинок їй було
відмовлено в зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів на
нього.

Той факт, що спадковий будинок належав
на праві власності померлому ОСОБА_2
стверджується: виписками з
погосподарської книги за 2006-2010, 2011-2015
роки, виданими виконкомом Салиської
сільської ради Таращанського району
Київської області, згідно яких
вбачається, що головою
домогосподарства в будинку,
розташованому в АДРЕСА_4, зазначений
ОСОБА_2, який померІНФОРМАЦІЯ_2. Також
дане стверджується довідкою № 546 від
27.12.2013 року виданою Салиською сільською
радою Таращанського району Київської
області, згідно якої померлий ОСОБА_2,
дійсно був власником будинку,
розташованого в АДРЕСА_4, а також
договором купівлі-продажу будинку
посвідченим 16.07.1988 року Сальською
сільською радою Таращанського району
Київської області і зареєстрованого в
реєстрі за № 31, проте не
зареєстрованого в БТІ.

Отже, в судовому засіданні знайшов
підтвердження факт належності
житлового будинку спадкодавцю ОСОБА_2.

Позивачка просить суд визнати за нею
право власності на спадщину за законом
після смерті ОСОБА_2, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2. Проте, суд вважає, що
позивачка є спадкоємцем не за законом,
а за заповітом, оскільки відповідно до
заяви, поданої нею до нотаріальної
контори, вона прийняла спадщину за
заповітом.

Таким чином, позивачка своєчасно
прийняла спадщину і є спадкоємцем за
заповітом після смерті ОСОБА_2, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

За таких обставин позов підлягає до
задоволення.

Вказані обставини суд встановив з
матеріалів справи, вивчених в судовому
засіданні.

Позивачка при зверненні до суду
сплатила судовий збір в розмір 965,20 грн.
Згідно ЗУ «Про судовий збір» позивачка
по справі повинна була сплатити 1% від
ціни позову, тобто 736,80 грн.

Відповідно до п. 1 ч. ст. 7 ЗУ «Про судовий
збір» сплачена сума судового збору
повертається у разі внесення судового
збору в більшому розмірі, ніж
встановлено законом.

Таким чином, позивачці потрібно
повернути зайво сплачений судовий збір
в розмірі 229,40 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-61, 79, 88, 197, 209, 212,
214, 215 ЦПК України, ст.ст. 1223, 1258, 1261, 1268, 1270,
1273 - 1275 ЦК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
спадщину за заповітом після смерті
ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, яка
складається з житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
1947 року побудови, розташованого в
АДРЕСА_4, вартістю 73680 грн.

Повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживаючій по АДРЕСА_5 судовий збір в
розмірі 229,40 грн (двісті двадцять
дев'ять гривень 40 коп), який сплачений
згідно квитанції № 7/7 від 25.12.2013 року, в
зв'язку з внесенням судового збору в
більшому розмірі, ніж встановлено
законом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Київської області через
Таращанський районний суд протягом 10
днів з дня його проголошення, а особами,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий:Бабоїд О. М.