Провадження № 22-ц/784/1117/14
інстанції: Батченко О.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду:
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 квітня 2014 року колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого:
Базовкіної Т.М.,

суддів:
Кушнірової Т.Б.,

Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання:
Руднік Є.М.,

за участю: позивача ОСОБА_3, його
представника - ОСОБА_4, представників
відповідачів - ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за апеляційними скаргами
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю

в Миколаївській області та

ОСОБА_7

на рішення Центрального районного суду
м. Миколаєва від 17 січня 2014 року за
позовом ОСОБА_3 до інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Миколаївській області, виконавчого
комітету Миколаївської міської ради,
ОСОБА_7 про визнання незаконним дій та
скасування рішення, визнання недійсним
свідоцтва про право власності,

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2012 р. ОСОБА_3 звернувся з
позовом до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Миколаївській області (далі -
Інспекція), виконавчого комітету
Миколаївської міської ради, ОСОБА_7 про
визнання незаконним дій та скасування
рішення, визнання недійсним свідоцтва
про право власності.

В обґрунтування своїх вимог
позивач вказував, що є власником
житлового будинку АДРЕСА_1. Власниця
сусіднього житлового будинку по
АДРЕСА_1 ОСОБА_7 з порушенням
будівельних норм та правил здійснила
прибудову до житлового будинку по межі
земельних ділянок, що призвело до
порушення його прав власника житлового
будинку, оскільки погіршились
інсоляції та аерація його споруд,
відсутній водовідвід, опади з будинку
відповідачки потрапляють на його
земельну ділянку на належні йому
господарські споруди, що призводить до
їх пошкоджень.

Посилаючись на викладене, позивач
вважав, що прийняття в експлуатацію
вказаного об'єкта та оформлення на
нього права власності були здійснені з
порушенням закону, уточнивши та
доповнивши свої вимоги, остаточно
просив суд визнати незаконними дії
Інспекції з реєстрації декларації про
готовність об'єкту до експлуатації,
визнати незаконним та скасувати п. 58 та
п. 112 рішення виконавчого комітету
Миколаївської міської ради № 819 від 20
серпня 2012 р. щодо майнових прав
ОСОБА_7 на садибу та визнати недійсним
видане на підставі цього рішення 23
жовтня 2012 р. свідоцтво про право
власності відповідачки на житловий
будинок АДРЕСА_1.

Рішенням Центрального районного
суду м. Миколаєва від 17 січня 2014 р. позов
задоволено.

Постановлено визнати неправомірними
дії Інспекції з реєстрації 03 липня 2012 р.
декларації № 3 про готовність
об'єкту до експлуатації, визнати
незаконним та скасувати п. 58 та п. 112
рішення виконавчого комітету
Миколаївської міської ради № 819 від 20
серпня 2012 р. та визнати недійсним
свідоцтво серії САЕ № 385879, видане 23
жовтня 2012 р., про право власності
відповідачки на житловий будинок
АДРЕСА_1.

Додатковим рішення суду від 31 січня 2014
р. з відповідачів стягнуто по 507 грн. 30
коп. судових витрат.

В апеляційній скарзі представник
Інспекції вказує на те, що рішення
судом ухвалено з порушенням вимог
матеріального та процесуального права
та просить рішення суду скасувати,
закрити провадження у справі.

В апеляційній скарзі, поданій від імені
відповідачки ОСОБА_7 її представником,
зазначається, що висновки суду не
відповідають вимогам матеріального
права, що регулюють спірні
правовідносини, а також вимогам ЦПК
України щодо оцінки доказів, у зв'язку з
чим апелянт просить про скасування
рішення суду з ухваленням нового про
відмову у позові.

У запереченні на апеляційні скарги
ОСОБА_3 вказує на безпідставність їх
доводів, доведеність своїх вимог й
просить скарги відхилити, а рішення
суду - залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представників апелянтів, позивача,
його представника, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
представника Інспекції задоволенню не
підлягає, а апеляційна скарга ОСОБА_7
підлягає задоволенню із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та
судом встановлено, що власником
житлового будинку та земельної
ділянки площею 0,0641 га по АДРЕСА_1 є
ОСОБА_3

Власником сусідніх жилого будинку та
земельної ділянки площею 0,0414 га по
АДРЕСА_1 є ОСОБА_7

Протягом 2008-2009 років ОСОБА_7 без
належних дозволів та розроблення
проектно-технічної документації
самочинно провела реконструкцію
житлового будинку літ. А, внаслідок
чого його загальна площа збільшилась
із 45,2 кв. м до 101,7 кв.м, у тому числі за
рахунок будівництва нежитлової
прибудови літ.А-2.

03 липня 2012 р. Інспекцією проведено
реєстрацію декларації № 3 про
готовність об'єкту (реконструйованого
житлового будинку з будівництвом
господарських будівель по АДРЕСА_1) на
підставі заяви ОСОБА_7 та звіту про
проведення технічного обстеження
будівельних конструкцій та інженерних
мереж об'єкта від 19 червня 2012 р.,
виготовленого ТОВ «Український
інженерно-технічний центр» (т.1 а.с.
210-224).

Рішенням виконавчого комітету
Миколаївської міської ради від 20
серпня 2012 р. № 819 (пункти 58, 112) вирішено
оформити право власності на житловий
будинок за літ. А загальною площею 101,7
кв.м, житловою площею 50,5 кв.м з
господарськими будівлями та спорудами,
який розташований по АДРЕСА_1 за
громадянкою ОСОБА_7 та зареєструвати їй
право власності на даний об'єкт
нерухомого майна в комунальному
підприємстві «Миколаївське міжміське
бюро технічної інвентаризації».

23 жовтня 2012 р. ОСОБА_7 видано свідоцтво
про право власності на житловий
будинок по АДРЕСА_1, який складається з
житлового будинку літ. А загальною
площею 101,7 кв.м, житловою площею 50,5 кв.м
з господарськими будівлями та
спорудами.

Звертаючись з даним позовом, ОСОБА_3
вказує на допущенні відповідачами
порушення, відповідно: ОСОБА_7 - під час
будівництва, Інспекцією - під час
прийняття в експлуатацію, міською
радою - під час оформлення права
власності на житловий будинок АДРЕСА_1
у зв'язку з тим, що відповідачкою
проведена реконструкція без
дотримання будівельних, санітарних
норм та правил, що перешкоджає йому у
належному користуванні житловим
будинком.

Відповідно до Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
(далі - Закон) та Положення про
Інспекцію, затвердженого наказом
Державної архітектурно-будівельної
інспекції України від 02 червня 2011 р. №
22, основним завданням Інспекції є
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю за
дотриманням вимог законодавства у
сфері містобудівної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил та виконання дозвільних та
реєстраційних функцій у будівництві.

Частиною 9 розділу V «Прикінцеві
положення» Закону № 3038-IV в редакції,
яка діяла на час реєстрації декларації,
визначено, що прийняття в експлуатацію
збудованих до 31 грудня 2009 р.
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них, громадських
будинків І та ІІ категорії складності,
які збудовані без дозволу на виконання
будівельних робіт і заяви про
прийняття в експлуатацію яких
подаються до 31 грудня 2012 р.,
здійснюється безоплатно інспекціями
державного архітектурно-будівельного
контролю за результатами технічного
обстеження будівельних конструкцій та
інженерних мереж таких об'єктів та за
наявності документа, що посвідчує
право власності чи користування
земельною ділянкою, на якій розміщений
такий об'єкт.

Порядок прийняття в експлуатацію
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудованих до них,
громадських будинків І та ІІ категорії
складності, які збудовані без дозволу
на виконання будівельних робіт, і
проведення технічного обстеження їх
будівельних конструкцій та інженерних
мереж таких затверджено наказом
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України від 24 червня 2011 р.
№ 91 (далі - Порядок).

Згідно п. 3.1 Порядку прийняття в
експлуатацію об'єктів здійснюється
безоплатно Державною
архітектурно-будівельною інспекцією
України за результатами технічного
обстеження будівельних конструкцій та
інженерних мереж таких об'єктів та за
наявності документа, що посвідчує
право власності чи користування
земельною ділянкою, на якій розміщений
такий об'єкт, шляхом реєстрації поданої
замовником декларації про готовність
об'єкта до експлуатації.

Пунктом 2.1 Порядку визначено, що
технічне обстеження проводиться з
урахуванням вимог законодавства у
сфері містобудівної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил суб'єктом господарювання.

У звіті про проведення технічного
обстеження будівельних конструкцій та
інженерних мереж об'єкта від 19 червня
2012 р., виготовленого ТОВ «Український
інженерно-технічний центр» (т. 1 а.с.
214-217), зроблено висновок про
встановлення відповідності об'єкта
вимогам надійності і безпечної
експлуатації і можливість його
безпечної експлуатації.

На підставі такого звіту та поданої
відповідачкою декларації Інспекцією
проведено реєстрацію декларації, що
свідчить про прийняття
реконструйованого об'єкту в
експлуатацію.

Порядок оформлення права власності з
видачею свідоцтва про право власності
на нерухоме майно на час отримання
оспорюваного свідоцтва був
врегульований Тимчасовим положенням
про порядок державної реєстрації прав
власності та інших речових прав на
нерухоме майно, затвердженим наказом
Міністерства юстиції України від 07
лютого 2002 р. № 7/5 (далі - Тимчасове
положення).

Відповідно до підпункту «а» п. 8.1
Тимчасового положення оформлення
права власності на нерухоме майно
проводиться з видачею свідоцтва про
право власності за заявою про
оформлення права власності на нерухоме
майно органами місцевого
самоврядування фізичним та юридичним
особам на новозбудовані,
реконструйовані об'єкти нерухомого
майна за наявності документа, що
посвідчує право на земельну ділянку, та
документа, що відповідно до вимог
законодавства засвідчує відповідність
закінченого будівництвом об'єкта
проектній документації, державним
будівельним нормам, стандартам та
правилам.

Задовольняючі позов, суд виходив з
того, що Інспекцією в порушення
визначеного порядку вирішено питання
про прийняття в експлуатацію об'єкту,
який зведено ОСОБА_7 з відхиленням від
будівельних норм і правил, що призвело
до порушення прав позивача.

Між тим, з таким висновком погодитись
не можна.

Згідно із ст.ст. 3, 4 ЦПК України, ст. 15 ЦК
України кожна особа має право на
звернення до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав та інтересів у передбачений
законом спосіб.

В силу ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

З урахуванням змісту заявлених
позовних вимог доказуванню по даній
справі підлягали наступні обставини:
наявність протиправної поведінки
відповідачки, наявність порушених прав
позивача як власника житлового будинку
з господарськими будівлями,
причинно-наслідковий зв'язок між
протиправною поведінкою відповідачки
та порушенням прав позивача.

Так, згідно висновку № 125-085 судової
будівельно-технічної експертизи від 12
серпня 2013 р., яким суд обґрунтовував
свій висновок, будівництво нежитлової
прибудови літ. А-2 до житлового будинку
АДРЕСА_1 виконано з порушенням
будівельних норм ДБН 360-92** п. 3.25*
Містобудування. Планування та забудова
міських та сільських поселень, ДБН А
2.2.-3-2004 р. п. 2.5.1. Склад, порядок розробки,
погодження та затвердження проектної
документації для будівництва,

оскільки здійснено безпосередньо
упритул до існуючої розподільчої
огорожі, за відсутності розробленого
робочого проекту, а також з порушенням
санітарних норм ДБН В.2.2-15-2005 п.п. 3.2, 3.3,
оскільки виконане будівництво
порушило прямий доступ світла на
частину дворової території будинку
АДРЕСА_1.

Між тим, само по собі порушення
будівельних норм і правил не може
свідчити про порушення прав позивача.

Зокрема у матеріалах справи відсутні
докази того, що будівництво спірної
нежитлової прибудови упритул до
існуючої розподільчої огорожі, яка
розташована на межі земельних ділянок
сторін і є власністю ОСОБА_7,
перешкоджає ОСОБА_3 користуватися
належним йому домоволодінням.

Висновок експерта про порушення
відповідачкою внаслідок самочинного
будівництва нежитлової прибудови
інсоляції жилих приміщень та частину
двору, належних позивачеві, не можна
вважати обґрунтованим, оскільки в
описовій частині висновку відсутні
посилання на будь-які дослідження,
виміри, яки б проводились з цього
питання, не зазначено, інсоляція яких
саме жилих приміщень порушена, яка
ступень зниження інсоляції виявлена і
на підставі яких досліджень, чи є
причинно-наслідковий зв'язок між діями
відповідачки та зниженням інсоляції.
Відсутні докази такого і в інших
наданих позивачем доказах - відповідях
контролюючих органів та протоколі
комісії з розгляду скарг (т. 1 а.с. 6-13).

Інших переконливих, заснованих на
вимогах санітарних та будівельних
норм, доказів зниження рівня інсоляція
у жилих приміщеннях чи на території
двору, належних позивачеві, внаслідок
проведених відповідачкою добудов, в
матеріалах справи немає.

Також в описовій частині висновку
експертизи зазначено, що атмосферні
опади з покрівлі нежитлової прибудови
літ А-2 та житлового будинку, належного
ОСОБА_7, стікають по покрівлі житлового
будинку ОСОБА_3 безпосередньо на
територію його земельної ділянки, але
не вказано на наявність яких-небудь
пошкоджень будівель позивача
внаслідок такого розподілу
атмосферних опадів.

Щодо висновку про невідповідність
прибудови будівельним нормам та
правилам через відсутність
розробленого проекту, то таке не
свідчить про порушення прав позивача,
а, крім того, на час розгляду справи
реконструкція будинку була оформлена
відповідачкою у встановленому порядку.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що позивачем не доведено факт
суттєвого порушення його прав власника
будинку (наявність перешкод у
користуванні майном) внаслідок
будівництва прибудови літ. А-2
відповідачкою.

В силу ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт
органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування, який не
відповідає законові і порушує права
власника, за позовом власника майна
визнається судом незаконним та
скасовується.

Оскільки позивачем не доведено
наявність суттєвого порушення його
прав власника нерухомого майна
внаслідок здійснення відповідачкою
перебудови житлового будинку, а також
прийняття відповідними органами
рішень щодо оформлення цієї перебудови
у власність та видачі свідоцтва про
право власності, то відсутні підстави
для задоволення позову про визнання
незаконними дій та рішень органів
влади (Інспекції) та самоврядування з
оформлення спірної забудови у
власність ОСОБА_7, а тому суд помилково
задовольнив позовні вимоги.

Крім того, обґрунтовуючи свої вимоги,
позивач послався на ст. 391 ЦК України,
відповідно до якої власник майна має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Між тим, позивачем вимоги, які
стосуються безпосередньо усунення
перешкод у здійсненні ним права
власності на належний йому житловий
будинок не заявлялись, тоді як саме
такі вимоги є підставою для захисту
порушених прав власника за обставин, на
які посилається ОСОБА_3

З урахуванням викладеного рішення суду
в силу пунктів 2, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у позові.

Що стосується вимог апеляційної скарги
Інспекції про закриття провадження у
справі, то вони не заслуговують на
увагу.

Як роз'яснено в пункті 21 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 3 від 10 березня 2013
р. «Про деякі питання юрисдикції
загальних судів та визначення
підсудності цивільних справ»,
ураховуючи положення ст. 1 ЦПК та ст. 2
КАС, не є публічно-правовим і
розглядається у порядку цивільного
судочинства спір між органом державної
влади та/або органом місцевого
самоврядування (суб'єктом владних
повноважень) як суб'єктом публічного
права та суб'єктом приватного права -
фізичною особою, в якому управлінські
дії суб'єкта владних повноважень
спрямовані на виникнення, зміну або
припинення цивільних прав фізичної
особи. У такому випадку це спір про
право цивільне, незважаючи на те, що у
спорі бере участь суб'єкт публічного
права, а спірні правовідносини
врегульовані нормами цивільного та
адміністративного права.

За такого, незважаючи на те, що
відповідачами є суб'єкти публічного
права, даний спір правильно
розглянутий в порядку цивільного
судочинства, оскільки від його
вирішення залежить зміна або
припинення цивільних прав (права
власності на нерухоме майно) фізичної
особи.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити,
апеляційну скаргу інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Миколаївській області
відхилити.

Рішення Центрального районного суду м.
Миколаєва від 17 січня 2014 року та
додаткове рішення суду від 31 січня 2014
року скасувати, ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_3 до інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Миколаївській області,
виконавчого комітету Миколаївської
міської ради, ОСОБА_7 про визнання
незаконним дій та скасування рішення,
визнання недійсним свідоцтва про право
власності відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: