Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1364/14
Головуючий у 1 інстанції: Стоматов Е.Г.
Суддя-доповідач: Савченко О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„08" квітня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Гончар М.С., Стрелець Л.Г.

при секретарі: Свинаренко О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 03 лютого 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
третя особа: Шоста Запорізька державна
нотаріальна контора, про визнання
права власності на спадкове майно, -

В С Т
А Н О В И Л А:

У червні 2013 року ОСОБА_3
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2,
третя особа: Шоста Запорізька державна
нотаріальна контора, про визнання
права власності на спадкове майно.

У позові зазначала, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4,
після смерті якого відкрилась
спадщини, до якої належить квартира
АДРЕСА_1.

Вона являється спадкоємціем
першої черги за законом, а відповідач є
спадкоємцем цієї спадщини за
заповітом, який був складений ОСОБА_4 15
серпня 2009 року.

Оскільки вона є інвалідом ІІІ
групи загального захворювання, то
згідно ст.1241 ЦК України має право на
обов'язкову частку у спадщині.

У січні 2012 року вона зверталась до
Шостої Запорізької державної
нотаріальної контори з завою про
прийняття спадщини за законом, проте їй
було відмовлено з підстав пропуску нею
встановленого ст. 1270 ЦК України строку.

Рішенням Комунарського районного
суду м. Запоріжжя від 19.09.2012 року їй
було визначено додатковий 3-місячний
строк для подання заяви про прийняття
спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її
батька ОСОБА_4

Посилаючись на те, що відповідач
неправомірно утримує у себе
правовстановлюючі документи на спірну
квартиру, що позбавило її можливості
надати їх до нотаріальної контори та
одержати свідоцтво про право на
спадщину за законом, просила суд
визнати за нею право власності на 1 / 2
частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 ,
як за спадкоємцем за законом, який має
право на обов'язкову частку у спадщині.

Ухвалою Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 14 жовтня 2013 року по
справі призначено судову
оціночно-будівельну експертизу.

Рішенням Комунарського районного
суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2014 року
позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1 /2
частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 ,
як за спадкоємцем за законом, який має
право на обов'язкову частку у спадщині.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати в
частині визнання за позивачем права
власності на 1 / 2 частину спадкової
квартири та ухвалити в цій частині нове
рішення, яким визнати за ОСОБА_3 право
власності на частку вказаної квартири,
визначену у відповідності до закону.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_3 у повному обсязі та визнаючи за
нею право власності на 1 / 2 частину
квартири АДРЕСА_1, яку батько позивачки
ОСОБА_4 заповідав ОСОБА_2, суд, виходячи
з положень ч.1 ст. 1241 ЦК України, дійшов
до висновку щодо правомірності
зазначених вимог, оскільки відповідно
до довідки МСЕК від 02.06.2006 року позивач
є інвалідом 3 групи загального
захворювання, а тому, незалежно від
змісту заповіту, спадкує половину
частки квартири, яка належала б їй
повністю у разі спадкування за законом
(обов"язкова частка).

З висновком суду про
доведеність виникнення у ОСОБА_3права
саме на 1 / 2 частку квартири, як
на обов"язкову частку у спадщині, в
повній мірі погодитися не можна,
оскільки суд дійшов його з порушенням
норм матеріального права, зокрема, без
врахування вимог ч.2 ст. 1241 ЦК України.

Судом встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 72 років помер
ОСОБА_4, який до дня смерті мешкав у
належній йому на праві власності
квартирі АДРЕСА_1(а.с.10-13).

15 серпня 2009 року ОСОБА_4 був
складений заповіт на користь ОСОБА_2, за
умовами якого належну йому на праві
власності квартиру він заповідав
відповідачу(а.с.8).

Після смерті ОСОБА_4
спадкоємцем за законом є його дочка
ОСОБА_3(а с. 14).

Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК
України малолітні, неповнолітні ,
повнолітні непрацездатні діти
спадкодавця, непрацездатна вдова
(вдівець) та непрацездатні батьки
спадкують, незалежно від змісту
заповіту, половину частки, яка належала
б кожному з них у разі спадкування за
законом (обов"язкова частка).

Згідно довідки МСЕК, з 01.06.2005
року, отже і на момент смерті батька,
ОСОБА_3 являлася інвалідом 3 групи
загального захворювання,
безстроково(а.с.20), отже відноситься до
категорії повнолітніх непрацездатних
дітей спадкодавця.

Спадкування обов"язкової
частки у спадщині здійснюється на
підставах, встановлених законом,
шляхом прийняття спадщини в порядку,
передбаченому ст.ст.1266-1269 ЦК України.

За рішенням Комунарського
районного суду м. Запоріжжя від 19.09.2012
року, яке набрало законої сили 16.01.2013
року, ОСОБА_3 в порядку ч.2 ст. 1272 ЦК
України був визначений додатковий
строк для прийняття спадщини(а.с.21-23),
однак постановою нотаріуса від 01.06.2013
року у видачі свідоцтва про право на
спадщину їй було відмовлено з підстав
ненаданням нею правовстановлюючого
документа на спадкову квартиру(а.с.82).

Разом з тим, прийшовши до
правомірного висновку про наявність у
ОСОБА_3, яка є єдиним спадкоємцем за
законом, права на обов"язкову частку у
спадщині батька ОСОБА_4, при визначенні
розміру цієї частки суд не врахував
вимоги ч.2 ст. 1241 ЦК України, відповідно
до яких до обов"язкової частки у
спадщині зараховується вартість речей
звичайної домашньої обстановки та
вжитку, вартість заповідального
відказу, встановленого на користь
особи, яка має право на обов"язкову
частку, а також вартість інших речей та
майнових прав, які перейшли до неї о
спадкоємця.

Згідно роз"яснень п.19
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 30.05.2008 року „Про судову
практику у справах про спадкування",
при визначенні розміру обов"язкової
частки у спадщині враховуються всі
спадкоємці за законом першої черги,
увесь склад спадщини, зокрема, право на
вклади в банку (фінансовій установі),
щодо яких вкладником було зроблено
розпорядження на випадок своєї смерті,
вартість речей звичайної домашньої
обстановки та вжитку, вартість
заповідального відказу.

За згодою особи, яка має право
на обов"язкову частку у спадщині,
належна їй частка визначається із
майна, не охопленого заповітом. У разі
незгоди ця частка визначається з
усього складу спадщини.

За даними спадкової справи,
окрім квартири АДРЕСА_1, стосовно якої
був складений заповіт на користь
ОСОБА_2, до складу спадщини ОСОБА_4
входили також грошові вклади в АТ
„УкрСиббанк" у сумі 7000 доларів США
на відкритому 07.12.2010 року депозитному
рахунку НОМЕР_1 ; 357,62 доларів США на
відкритому 20.03.2008 року картковому
рахунку НОМЕР_2(а.с.60),
а також в АТ „Ощадбанк" на відкритому
13.05.1997 року компенсаційному рахунку
НОМЕР_3- грошові кошти у сумі 4385 гр. 20
коп.(а.с.77), однак при визначенні розміру
обов"язкової частки позивачки вони
враховані судом не були.

За висновком проведеної по
справі будівельно-технічної
експертизи № 1903, станом на 21.11.2013 року
ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 може
складати 148403 гр.(а.с.162-166).

Гривневий еквівалент вкладу
у 7000 доларів США року на депозитному
рахунку НОМЕР_1 та вкладу у 357,62 доларів
США на картковому рахунку
НОМЕР_2, які не були охоплені заповітом,
станом на 21.11.2013 року складав 58763гр. 41
коп.(7354,62х 7,99), отже загальна вартість
спадкового майна у виді квартири та
вкладів становила 211551,61 гр.( 148403+ 58763, 41+
4385,20), а 1 / 2 його частка - 105775,81 гр.

За вирахуванням не охоплених
заповітом вкладів, які успадковуються
ОСОБА_3, вартість частки позивачки у
вартості квартири, яка не дістає для
покриття обов"язкової частки, складає
42627,21 гр.( 105775, 81- (вклади 58763,41+ 4385,20), що
становить 29/100 часток від 148403 гр.
визначеної експертним висновком
ринкової вартості квартири.

Таким чином, оскільки до
висновку про те, що у ОСОБА_3 виникло
право власності на 1 / 2 частку квартири,
як на обов"язкову частку у спадщині, суд
дійшов без врахування вимог ч.2 ст. 1241 ЦК
України щодо необхідності при
визначенні обов"язкової частки
зараховувати вартість всього
спадкового майна, у тому числі не
охопленого заповітом, ухвалене по
справі рішення в порядку ст. 309 ЦПК
України підлягає зміні в частині
визначення розміру частки ОСОБА_3 у
праві власності на квартиру АДРЕСА_1 в
порядку спадкування обов"язкової
частки, яка складає не 1 /2 , а 29 /100 часток
квартири.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 03 лютого 2014 року по
даній справі змінити, виклавши
резолютивну частину рішення в
наступним чином:

„Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 29
/ 100 частин квартири за адресою: АДРЕСА_1,
як за спадкоємцем за законом, який має
право на обов"язкову частку у спадщині".

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: