Номер провадження 2/754/783/14
РІШЕННЯ

Іменем України

15.04.2014 Деснянський районний
суд м.Києва в складі :

головуючого судді
Мальченко О.В.

при секретарі
Яремус-Байсановій А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1
про звернення стягнення на предмет
іпотеки , припинення права
власності , права користування
предметом іпотеки та виселення ,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідача, в якому
зазначив про те , що 20.02.2009 р. між АКІБ
« УкрСиббанк» та відповідачем
укладено Договір про надання
споживчого кредиту № 1 , за
умовами якого відповідач отримав
кредит у сумі 120 000, 00 дол. США , який
зобов»язався повернути у повному
обсязі в строк до 16.03.2017 р. або
достроково зі сплатою 13,0 % річних
за користування кредитом . З метою
забезпечення виконання грошових
зобов»язань за вказаним Договором
відповідач передав у іпотеку
нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 .
08.12.2011 р. ПАТ « УкрСиббанк » , яке є
правонаступником АКІБ «УкрСиббанк»
своє право вимоги за кредитним
договором № 1 від 20.02.2009 р.
передало ПАТ « Дельта банк» на
підставі договору купівлі-продажу
.Через неналежне виконання
відповідачем умов кредитного
договору станом на 26.06.2013 р. у
позичальника утворилась
заборгованість у розмірі 178 870, 68 дол.
США , еквівалент за курсом НБУ 1 429 713
, 35 грн .

Посилаючись на вищевикладені
обставини позивач просить :

1. В рахунок виконання основного
зобов»язання щодо оплати
заборгованості у розмірі 178 870 , 68 дол.
США , еквівалент 1 429 713 , 35 грн. за
Договором про надання споживчого
кредиту № 1 від 20.02.2009 р.,
звернути стягнення на предмет
іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 шляхом
передачі іпотекодержателю вказаного
предмету іпотеки у власність та
визнання на нього права власності
за іпотекодержателем ПАТ «Дельта
Банк» .

2. Припинити право власності
іпотекодавця ОСОБА_1, в тому числі
право володіння , користування та
розпорядження квартирою АДРЕСА_1

3. Припинити право користування
житловим приміщенням усіх мешканців
, які проживають та зареєстровані в
квартирі АДРЕСА_1

4. Виселити з квартири АДРЕСА_1
іпотекодавця ОСОБА_1 та усіх
мешканців, які проживають і
зареєстровані за вказаною адресою .

5 Стягнути з відповідача на користь
позивача витрати по сплаті судового
збору .

Представники позивача в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали з обставин , що викладені
у позовній заяві .

Відповідач та його представник
в судовому засіданні проти
позовних вимог заперечували ,
посилаючись на недотримання
позивачем вимог Закону України «
Про іпотеку » та умов укладеного
договору щодо встановленого порядку
звернення стягнення на предмет
іпотеки, зазначили про те , що
позивачем не надано доказів того , що
порушення відповідачем основного
зобов»язання завдає позивачу
збитків та змінює обсяг його прав .
Також вказали на те , що вимога
позивача про звернення стягнення на
предмет іпотеки шляхом передачі
позивачу у власність предмету
іпотеки не відповідає умовам
укладених договорів та вимогам
діючого законодавства , а вимога
позивача про виселення усіх
мешканців із житлового приміщення ,
яке є предметом іпотеки є
передчасною , виходячи з відсутності
рішення про звернення стягнення на
передане в іпотеку житлове
приміщення .

Вислухавши пояснення сторін ,
дослідивши матеріали справи , суд
вважає, що заявлені позовні вимоги
не підлягають задоволенню виходячи з
наступного .

Судом встановлено, що 20.02.2009 р. між
АКІБ « Укрсиббанк » та ОСОБА_1 був
укладений Договір про надання
споживчого кредиту № 1 за
умовами якого банк надав відповідачу
кредит у розмірі 120 000 дол. США , а
вiдповiдач зобов'язався повернути у
повному обсязі кредит в строк до
16.03.2017 р. або достроково зі сплатою
13, 0 % річних за користування кредитом
( а.с. 12- 18 ) .

З метою забезпечення виконання
грошових зобов»язань за кредитним
договором відповідач на підставі
Договору іпотеки бн від 12.05.2006 р.
передав в іпотеку нерухоме майно , а
саме квартиру , що знаходиться за
адресою : АДРЕСА_1 ( а.с. 29- 32 ) .

08.12.2011 р. ПАТ « Укрсиббанк » ,
яке є правонаступником АКІБ «
Укрсиббанк » передало своє право
вимоги , що виникло з кредитного
договору від 20.02.2009 р. Публічного
акціонерному товариству « Дельта
Банк» на підставі договору
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами ( а.с. 54-57 ) .

З представленої позивачем
довідки ( а.с. 36 ) вбачається , що
відповідач свої зобов»язання за
кредитним договором і в терміни , що
встановлені договором , належним
чином не виконує внаслідок чого
утворилась заборгованість у
розмірі 178 870, 68 дол. США , еквівалент
за курсом НБУ 1 429 713 , 35 грн . , яка
складається з :

- 99 999,55 дол. США еквівалент 799296 , 41
грн.- заборгованість за кредитом ;

- 78 871, 13 дол. США еквівалент 630 416 , 95
грн. -заборгованість по відсотках за
користування кредитом .

Відповідно до ст. 514 ЦК України
до нового кредитора переходять
права первісного кредитора у
зобов»язанні в обсязі і на умовах ,
що існували на момент переходу цих
прав , якщо інше не встановлено
договором або законом .

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов"язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу.

Згідно з ст.611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до вимог ст.572 ЦК
України, ч.1 ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» в силу застави (іпотеки)
кредитор мас право у разі невиконання
боржником зобов'язання, забезпеченого
заставою (іпотекою), одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна.

За умовами п. 4.2 договору іпотеки
звернення стягнення на предмет
іпотеки здійснюється на підставі :

-або рішення суду ;

-або виконавчого напису нотаріуса;

-або застереження про задоволення
вимог іпотекодержателя ;

-або за договором між іпотекодавцем
та іпотекодержателем про задоволення
вимог іпотекодержателя .

Відповідно до п. п. 4.3, 4.4, 4.5
Договору іпотеки у випадках ,
зазначених в п.п. 2.1.1-2.1.2 цього
договору іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю повідомлення ,
оформлене згідно до ст. 35 Закону
України «Про іпотеку». У разі
невиконання іпотекодавцем вимог ,
зазначених в повідомленні , про яке
йдеться в п. 4.3 іпотекодержатель
здійснює звернення стягнення .
Звернення стягнення за рішенням суду
здійснюється відповідно до Закону
України « Про іпотеку» .

Частиною 1 статті 37 Закону України
«Про іпотеку» встановлено, то
іпотекодержатель може задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки. Правовою підставою для
реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке с предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання.

Відповідно до ст. 35 Закону
України « Про іпотеку» у разі
порушення основного зобов'язання
та/або умов іпотечного договору
іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення. В
цьому документі зазначається стислий
зміст порушених зобов'язань, вимога
про виконання порушеного
зобов'язання у не менш ніж
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї
вимоги. Якщо протягом встановленого
строку вимога іпотекодержателя
залишається без задоволення,
іпотекодержатель вправі прийняти
рішення про звернення стягнення на
предмет іпотеки шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору .

З матеріалів справи вбачається ,
що 25.01.2013 р. позивачем на адресу
відповідача було направлено
повідомлення ( а.с. 48- 51) , яке містило
вимогу погасити наявну
заборгованість у повному обсязі зі
сплатою процентів за користування
кредитом з урахуванням усіх штрафних
санкцій або передати предмет застави
кредитору для можливості здійснити
реалізацію у добровільному порядку .

З встановлених по справі
обставин вбачається , що договору між
сторонами про задоволення вимог
іпотекодержателя укладено не було
та передачі іпотекодержателю права
власності на предмет іпотеки в
рахунок виконання основного
зобов»язання не відбувалось .

В судовому засіданні
представником позивача були надані
повідомлення від 21.10.2013 р.
адресовані відповідачу та
поручителю , які містили вимогу
виконати порушене зобов»язання ,
яке утворилось внаслідок неналежного
виконання умов кредитного договору ,
у тридцятиденний строк : погасити
наявну заборгованість у повному
обсязі зі сплатою процентів за
користування кредитом з урахуванням
усіх штрафних санкцій або на
виконання ст. 37 ЗУ « Про іпотеку»
передати добровільно предмет іпотеки
у власність іпотекодержателя , або
оформити та передати довіреність на
право здійснити іпотекодержателем
продаж предмету іпотеки у порядку
передбаченому ст. 38 Закону України «
Про іпотеку» та попереджено про
звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання
зазначеної вимоги та зобов»язань
позичальника .

Відповідач в судовому
засіданні зазначив про те , що не
отримував зазначеної вимоги .
Матеріали справи не містять доказів
направлення вищезазначеної вимоги
відповідачу відповідно до вимог ст.
35 Закону України « Про іпотеку » .

За змістом умов договору
іпотеки задоволення вимог шляхом
передачі іпотекодержателю права
власності на предмет іпотеки в рахунок
виконання забезпечених іпотекою
зобов'язань в порядку, встановленому
ст. 37 Закону України «Про іпотеку», є
способом позасудового врегулювання
питання про звернення стягнення на
предмет іпотеки . Судовий захист
визначено пунктом 4.5 договору ,
згідно якого звернення стягнення за
рішенням суду здійснюється
відповідно до Закону України « Про
іпотеку» .

За рішенням суду звернення
стягнення на предмет іпотеки
відбувається за правилами ст.39 Закону
України « Про іпотеку », згідно з якою у
разі задоволення судом позову про
звернення стягнення на предмет іпотеки
у рішенні суду зазначаються; загальний
розмір вимог та всі складові, що
підлягають сплаті іпотекодержателю з
вартості предмета іпотеки; опис
нерухомого майна, за рахунок якого
підлягають задоволенню вимоги
іпотекодержателя; заходи щодо
забезпечення збереження предмета
іпотеки або передачі його в управління
на період до його реалізації, якщо такі
необхідні; спосіб реалізації предмета
іпотеки шляхом проведення прилюдних
торгів або застосування процедури
продажу, встановленої статтею 38 цього
Закону; пріоритет та розмір вимог
інших кредиторів, які підлягають
застосуванню з вартості предмета
іпотеки; початкова ціна предмета
іпотеки для його подальшої реалізації.

Згідно з роз'ясненнями,
викладеними в п.38 Постанови №5 Пленуму
Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» у випадку,
якщо іпотекодержатель не реалізував
способів позасудового врегулювання
звернення стягнення на предмет
іпотеки, зокрема, шляхом укладення
договору про задоволення вимог
іпотекодержателя, який передбачив би
передачу іпотекодержателю права
власності на предмет іпотеки, у рахунок
виконання основного зобов'язання (ст.37
Закону України «Про іпотеку» ), він має
право звернутися до суду з позовом
про звернення стягнення па предмет
іпотеки відповідно до ст.39 цього
Закону, а не з позовом про визнання
права власності на нерухоме майно .

За викладених обставин вимога
позивача про звернення стягнення на
предмет іпотеки шляхом передачі
іпотекодержателю предмету іпотеки
у власність та визнання на нього
права власності є необгрунтованою .

Досліджуючи представлений
позивачем розрахунок заборгованості
за кредитним договором , судом
встановлено , що при обчисленні
останньої позивач застосовував
відсоткову ставку за користування
кредитом у розмірі 15,0 % річних .
При цьому матеріали справи не містять
доказів дотримання позивачем
встановленого умовами кредитного
договору порядку збільшення розміру
процентної ставки та письмового
повідомлення відповідача про
встановлення нової процентної
ставки.

Виходячи з вищевикладених
обставин , суд вважає , що заявлена
позивачем вимога про звернення
стягнення заборгованості на предмет
іпотеки є передчасною , заявленою
без дотримання вимог Закону України
« Про іпотеку» .

З огляду на вищевикладене ,
відсутні підстави для задоволення
решти вимог позову . а саме про
припинення права власності
іпотекодавця , у тому числі права
володіння , користування та
розпорядження предметом іпотеки ,
припинення права користування
житловим приміщенням усіх мешканців
, які проживають та зареєстровані в
квартирі , що є предметом іпотеки та
виселення з останньої іпотекодавця
та усіх мешканців.

Оскільки суд відмовляє позивачу
у задоволені позовних вимог ,
понесені позивачем витрати по сплаті
судового збору відшкодуванню не
підлягають .

На підставі викладеного ,
керуючись ст. ст. 10, 11,60 , 88, 212-215 ЦПК
України , суд

в и р і ш и в :

В задоволені позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» до ОСОБА_1 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 ,
припинення права власності , права
користування предметом іпотеки та
виселення - відмовити .

Рішення суду може бути оскаржено
до Апеляційного суду м. Києва через
Деснянський районний суд м.Києва
протягом 10-ти днів з дня
проголошення рішення .

Суддя :

.