Центрально-Міський районний суд
Справа № 270/2653/13-ц
Провадження № 2-з/270/8/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2014 року
м. Макіївка

Центрально-Міського районного суду м.
Макіївки Донецької області в складі:

головуючий суддя
Кузнецов Р.О.

при секретарі
Насікайло О.С.

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої залиттям квартири, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до
Центрально-Міського районного суду м.
Макіївки з позовом до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої залиттям
квартири.

Ухвалою суду від 25.03.2014 заочне рішення
суду від 27.12.2013 було скасоване та справа
призначена до розгляду в загальному
порядку на 04.04.2014.

У судовому засіданні 04.04.2014 було
оголошено перерву до 30.04.2014 для допита в
якості свідка ОСОБА_3

09.04.2014 позивачем було подано заяву в
порядку положень ст. ст. 151-152 ЦПК
України про забезпечення позову по
зазначеній цивільній справі шляхом
накладання арешту рухоме майно, яке
належить ОСОБА_2, а саме на транспортні
засоби: «ЗАЗ - DAEWOO» Т13110, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1; «KEEWAY ARN» 150,
державний реєстраційний номер НОМЕР_2;
«ВАЗ-21083», державний реєстраційний
номер НОМЕР_3, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що на теперішній час заочне
рішення Центрально-Міського районного
суду м. Макіївки від 27.12.2013, яким було
частково задоволено її вимоги та з
ОСОБА_2 на її користь було стягнуто
матеріальну та моральну шкоду в
загальному розмірі 20467,20 грн.,
скасовано, виконавче провадження
підлягає закінченню, а накладений
державною виконавчою службою арешт на
майно боржника підлягає скасування,
при цьому відповідач має намір
розпорядитися рухомим майном, що може
призвести до ускладенення виконання у
майбутньому рішення суду.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 151 ЦПК
України забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України №9 від 22.12.2006 «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
(далі - Постанова) визначено, що,
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати
особа, котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам (п. 4 Постанови).

Крім того, відповідно до п. 7 вказаної
Постанови ухвала про забезпечення
позову постановляється в порядку,
визначеному ст. 209 ЦПК України, і
повинна включати мотивувальну частину,
де поряд із зазначенням мотивів, із
яких суд (суддя) дійшов висновку про
обґрунтованість припущення про те, що
невжиття заходів забезпечення може в
майбутньому утруднити чи зробити
неможливим виконання судового рішення,
наводиться посилання на закон, яким суд
керувався при постановленні ухвали.

Проте до заяви про забезпечення позову
ОСОБА_1 не додано доказів на
підтвердження того, що невжиття
заходів забезпечення позову у вигляді
накладення арешту на вищевказане
рухоме майно відповідача може
утруднити або зробити неможливим
виконання рішення суду, та не зазначено
підстав на обґрунтування
матеріально-правових інтересів
позивача, які гарантують реальне
виконання судового рішення й
підлягають захисту шляхом вжиття саме
такого заходу забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

При цьому ч. 1 ст. 58 ЦПК України визначає,
що належними доказами є такі, що
містять інформацію щодо предмета
доказування, а згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст.
60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього кодексу.

Таким чином, з огляду на наведені
приписи закону заявником не надано
доказів того, що відповідач має намір
розпорядитись зазначеним рухомим
майном, існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову.

Виходячи з предмету позову та
конкретних фактів, суд вважає, що
заявником не доведена реальна загроза
невиконання і утруднення виконання
можливого рішення суду при задоволенні
позовних вимог, у зв'язку з чим заява
ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись
статтями 11, 58, 60, 151Цивільного
процесуального кодексу України,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України №9 від 22.12.2006 «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
суд -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову по цивільній
справі за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, завданої залиттям
квартири, шляхом накладання арешту на
рухоме майно відповідача, а саме на
транспортні засоби: «ЗАЗ - DAEWOO» Т13110,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1;
«KEEWAY ARN» 150, державний реєстраційний
номер НОМЕР_2; «ВАЗ-21083», державний
реєстраційний номер НОМЕР_3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
Апеляційний суд Донецької області
через Центрально-Міський районний суд
м. Макіївки протягом п'яти днів з дня
отримання її копії.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку на її оскарження,
якщо апеляційна скарга не буде подана,
або якщо її залишено без змін
апеляційною інстанцією.

Ухвала надрукована суддею в одному
примірнику.

Суддя:
Р.О. Кузнецов