У х в а л а

іменем україни

2 квітня 2014 року

м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Євтушенко О.І.,
розглянувши касаційну скаргу
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Микитівського районного суду
м. Горлівка Донецької області від 25
листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 27 січня 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк», третя
особа - ОСОБА_3, про визнання договору
поруки припиненим,

в с т а н о в и в:

Рішенням Микитівського районного суду
м. Горлівка Донецької області від 25
листопада 2013 року позовні вимоги
задоволено. Визнано поруку за
договором поруки № GOIBG102360882/1 від 1
серпня 2007 року, укладеного між ОСОБА_2
та ЗАТ КБ «ПриватБанк» припиненою з 18
листопада 2008 року.

Ухвалою апеляційного
суду Донецької області від 27 січня 2014
року рішення Микитівського районного
суду м. Горлівка Донецької області від
25 листопада 2013 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить скасувати
оскаржувані судові рішення та справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції, мотивуючи свої
вимоги неправильним застосуванням
судами норм матеріального права та
порушенням норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження
слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не
може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні судів першої та
апеляційної інстанції чи відкинуті
ними, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу та про перевагу
одних доказів над іншими.

Судові рішення першої
та апеляційної інстанцій ухвалені у
відповідності до вимог матеріального
та процесуального права, оскільки суди
вірно встановили, що у зобов'язаннях, в
яких беруть участь поручителі,
збільшення кредитної процентної
ставки навіть за згодою банку та
боржника, але без згоди поручителя або
відповідної умови в договорі поруки, не
дає підстав покладення на останнього
відповідальності за невиконання або
неналежне виконання позичальником
своїх зобов'язань перед банком.

Відповідно до ч. 1 ст. 559
ЦК України порука припиняється з
припиненням забезпеченого нею
зобов'язання, а також у разі зміни
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності.

Таким чином, з
матеріалів касаційної скарги,
оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4
ст. 328 ЦПК України, у разі якщо касаційна
скарга є необґрунтованою і викладені в
ній доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328
ЦПК України

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
Микитівського районного суду м.
Горлівка Донецької області від 25
листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 27 січня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк», третя особа - ОСОБА_3 про
визнання договору поруки припиненим,
відмовити.

Копію ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ разом із доданими
до касаційної скарги матеріалами
направити скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ:
О.І. Євтушенко