Справа № 395/873/14-ц
Провадження № 2/395/219/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2014 рокум. Новомиргород

Новомиргородський районний суд
Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ЩЕНЮЧЕНКА С.В.,

при секретареві РУДЕНКО І.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3, розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом представника позивача
ОСОБА_2 (далі - представник позивача,
ОСОБА_2.) в інтересах позивача ОСОБА_1
(надалі - заявник, позивач, ОСОБА_1.) до
ОСОБА_3 (далі - відповідач, ОСОБА_3) про
стягнення 18.000 гривень та моральної
шкоди у розмірі 3.000 гривень,

в с т а н о в и в :

У липні 2014 р. до Новомиргородського
районного суду надійшла позовна заява
представника позивача ОСОБА_2 в
інтересах позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про витребування майна із чужого
незаконного володіння.

Представник позивача вказала, що
ОСОБА_1 перебував під слідством у
кримінальній справі з вересня 2012 року
по червень 2013 року у Кіровоградському
СІЗО. У цей період він лише один раз
підписував якийсь документ в кабінеті
слідчого без присутності нотаріуса. Це
могло бути доручення на отримання його
однієї місячної пенсії за віком
адвокатом ОСОБА_3 Інших доручень за
його підписом ОСОБА_3 не надавалося.
Розмір зібраних ОСОБА_3 коштів складає
21.000 гривень (20.000 гривень пенсія + 1.000
гривень компенсації по вкладам
колишнього СРСР). Ця сума
підтверджується випискою із банку.
Оскільки факт присвоєння грошей ОСОБА_3
підтверджується випискою з банку, а
факт про реєстрацію довіреності ОСОБА_3
від ОСОБА_1 відсутній, то з цього
випливає, що він заволодів коштами
незаконно і повинен повернути їх.

Представник позивача допускає, що були
певні витрати, здійснені в інтересах
ОСОБА_1, але вони ніяк не можуть
перевищувати трьох тисяч гривень, хоча
ця сума не підтверджується
документально (чеки, квитанції, тощо).

Посилаючись на ст. ст. 1212-1213 ЦК України,
просить суд стягнути з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 18.000 гривень, моральну
шкоду в розмірі 3.000 гривень і судові
витрати.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1,
представник позивача ОСОБА_2
підтримали позов повністю, посилаючись
на обставини, викладені

в заяві.

Окрім цього, позивач ОСОБА_1 підтвердив
у суді, що доручав захиснику ОСОБА_3
одержати його пенсію і купити на ці
кошти продукти харчування і предмети
першої необхідності.

Він також просив відповідача одержати
компенсаційні кошти по вкладові
колишнього СРСР.

Відповідач ОСОБА_3 не визнав позов
повністю і пояснив, що за письмовим
дорученням позивача він неодноразово
одержував у відділенні Ощадбанку
пенсію заявника та систематично
придбавав речі та продукти харчування
на його замовлення, коли той
утримувався під вартою.

За банківською карткою позивача він
коштів не знімав, а одержав за
дорученням та передав вказану
Національну картку по належному
заявникові компенсаційному рахунку з
ПІН-конвертом начальникові ІТТ
Новомиргородського РВ УМВС України в
Кіровоградській області.

Заслухавши згадані пояснення та
безпосередньо дослідивши докази в
справі: показання свідків, оглянувши
письмові докази та інші матеріали
справи, суд вважає за необхідне
відмовити у позові повністю із таких
міркувань.

Як вбачається з вимог ЦК України:

ст. 1212:

1. Особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

2. Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

3. Положення цієї глави застосовуються
також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним
правочином;

2) витребування майна власником із
чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із
сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

ст. 1212:

1. Набувач зобов'язаний повернути
потерпілому безпідставно набуте майно
в натурі.

2. У разі неможливості повернути в
натурі потерпілому безпідставно
набуте майно відшкодовується його
вартість, яка визначається на момент
розгляду судом справи про повернення
майна.

В судовому засіданні безспірно
встановлено, що позивач ОСОБА_1 12.09.2012 р.
письмовою довіреністю, котра була
посвідчена начальником
Новомиргородського РВ УМВС України в
Кіровоградській області, уповноважив
відповідача ОСОБА_3 отримувати за нього
грошові кошти по належному йому
рахунку у Новомиргородському
відділенні Ощадбанку, які він отримує
як пенсію, на строк один рік.

У подальшому довіреністю від 17.05.2013 р.,
що була посвідчена начальником
Кіровоградського СІЗО - арештного дому
№ 14, позивач ОСОБА_1 довірив своїй
сестрі - представнику позивача ОСОБА_2
отримувати належну йому пенсію і
пересилати її на адресу її проживання.
Тоді ж він вказав, що раніше видану
довіреність про отримання пенсії
відповідачем ОСОБА_3 слід вважати
недійсною.

Таким чином, позивач особисто у
встановленому законом порядку
уповноважив відповідача одержувати
належні йому кошти у виді пенсії
протягом періоду з 12.09.2012 р. по 17.05.2013 р.

Окрім цього, позивач ОСОБА_1
довіреністю від 07.11.2012 р., котра була
посвідчена начальником
Новомиргородського РВ УМВС України в
Кіровоградській області, уповноважив
відповідача ОСОБА_3
зареєструвати/актуалізувати дані по
належному йому компенсаційному
рахунку в установі АТ "Ощадбанк" та
отримати Національну картку і
ПІН-конверт до неї.

Як вбачається з вимог ЦПК України:

ст. 57:

1. Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

2. Ці дані встановлюються на підставі
пояснень сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

ч. 1 ст. 60 - кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як витікає з пояснень позивача ОСОБА_1
та представника позивача ОСОБА_2 у суді,
вони попередньо не узгодили між собою
питання щодо пред'явлення цивільного
позову до відповідача ОСОБА_3 та його
обґрунтування.

Так, позивач ОСОБА_1 наполягав на тому,
що вживає усі передбачені законом
заходи для притягнення відповідача
ОСОБА_3 до кримінальної
відповідальності за шахрайство.
Внаслідок цього його здивував розгляд
цивільної справи у суді.

Проте на запитання головуючого на
початку судового засідання чи одержав
він копію позовної заяви представника
позивача ОСОБА_2 позивач відповів
ствердно. До того ж заявник вказав, що
підтримує позов повністю, та у ОСОБА_1
не було змін або доповнень до позову.

Представник позивача ОСОБА_2 вказала у
позовній заяві та пояснила у суді, що за
час перебування під слідством у
кримінальній справі з вересня 2012 року
по червень 2013 року у Кіровоградському
СІЗО позивач ОСОБА_1 лише одного разу
підписував якийсь документ в кабінеті
слідчого без присутності нотаріуса. Це
могло бути доручення на отримання його
однієї місячної пенсії за віком
адвокатом ОСОБА_3 Проте представник
позивача ОСОБА_2 вважає його недійсним,
бо довіреність не посвідчувалась
нотаріусом.

Позивач ОСОБА_1 спочатку заперечив у
судовому засіданні, що не підписував
жодного доручення на ім'я відповідача
ОСОБА_3

У подальшому він пояснив, що,
перебуваючи під вартою у ході
досудового розслідування кримінальної
справи з приводу умисного убивства та
під час розгляду цієї справи у суді, він
попросив відповідача ОСОБА_3 одержати
його пенсію та систематично звертався
до відповідача ОСОБА_3 з проханнями
придбати для власних потреб продукти
харчування та речі першої
необхідності.

Він підписав доручення на ім'я
відповідача ОСОБА_3, а також склав
письмовий список необхідних йому
речей.

Окрім цього, він попросив відповідача
ОСОБА_3 одержати компенсацію по
вкладові колишнього СРСР.

Проте в процесі розгляду справи
позивач ОСОБА_1 став стверджувати, що
ніяких доручень за його підписом
ОСОБА_3 не надавалося.

Заявник вважає, що відповідач ОСОБА_3
щомісячно фальсифікував доручення від
його імені і незаконно одержував
належну йому пенсію протягом 7 місяців.

Ніяких харчових та речових передач він
від відповідача ОСОБА_3 не одержував.

В той же час представник позивача
ОСОБА_2 допускає, що були певні витрати,
здійснені в інтересах ОСОБА_1, але вони
ніяк не можуть перевищувати трьох
тисяч гривень, хоча ця сума не
підтверджується документально (чеки,
квитанції, тощо).

Суд відкидає заперечення позивача та
його представника з приводу
недійсності вищенаведених доручень,
оскільки у позовній заяві не
наводяться конкретні факти та
посилання на чинне законодавство,
вимоги якого начебто були порушені
відповідачем.

До того ж працівники відділення
Ощадбанку видавали кошти
відповідачеві, а також передали йому
Національну картку на ім'я позивача та
ПІН-конверт саме на підставі письмових
доручень заявника.

У позовній заяві представник позивача
стверджує, що факт присвоєння грошей
ОСОБА_3 підтверджується випискою з
банку. Проте до позовної заяви долучено
лише дані про одержання позивачем
компенсаційних коштів у сумі 1 тис. грн.

Такі ж дані надав Ощадбанк на запит
суду.

Інших фактів одержання відповідачем
коштів позивача ні ОСОБА_1, ні
представник позивача ОСОБА_2 не навели.

Відповідач ОСОБА_3 категорично
заперечив у суді одержання ним коштів
позивача з компенсаційного рахунку та
послався на конкретну особу: свідка
ОСОБА_4, котрому він передав
Національну картку та ПІН-конверт.

Таким чином, пояснення позивача та його
представника у суді непослідовні,
нелогічні та не узгоджуються як між
собою, так і з іншими доказами у справі.

Відповідач ОСОБА_3 послідовно
стверджував у судовому засіданні, що
заявник двічі особисто уповноважив
його одержувати власну пенсію, а також
отримати Національну картку з
ПІН-конвертом.

Окрім наведених судом письмових
доказів, ці ж обставини
підтверджуються показаннями свідків.

Так, свідок ОСОБА_5 пояснила у суді, що
під час досудового розслідування
кримінальної справи позивач ОСОБА_1 в
її присутності попросив відповідача
ОСОБА_3 допомогти йому заблокувати
банківську картку по телефону, щоб його
рідні не змогли одержувати його пенсію
без відому заявника.

Окрім цього, позивач ОСОБА_1 письмовим
дорученням уповноважив відповідача
ОСОБА_3 одержувати його пенсію, а також
отримати Національну картку з
ПІН-конвертом.

У подальшому він систематично протягом
трьох місяців просив відповідача
ОСОБА_3 купити для нього продукти
харчування, у тому числі тютюнові
вироби, а також предмети першої
необхідності.

За весь час досудового розслідування
позивач ОСОБА_1 жодного разу не
поскаржився їй, як слідчому у
кримінальній справі, на неправомірні
дії відповідача ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_4 підтвердив у судовому
засіданні, що зі слів позивача ОСОБА_1
йому відомо, що заявник доручав
відповідачу ОСОБА_3 купувати для нього
продукти харчування, у тому числі
тютюнові вироби, а також предмети
першої необхідності. Кожного разу
відповідач ОСОБА_3 передавав через
нього, як особу, відповідальну за
діяльність ІТТ Новомиргородського РВ
УМВС України в Кіровоградській
області, вказані продукти та речі.

Такі стосунки між сторонами
продовжувались протягом усього
періоду тримання позивача під вартою
як під час досудового розслідування,
так і в ході судового розгляду
кримінальної справи.

Одного разу відповідач ОСОБА_3 передав
свідкові грошові кошти у сумі трохи
більше 800 грн., щоб він придбав
необхідне для заявника.

На прохання позивача ОСОБА_1 відповідач
ОСОБА_3 отримав Національну картку з
ПІН-конвертом і передав їх особисто
йому. На ці кошти він (свідок) придбав
для заявника необхідні йому речі і
продукти харчування.

Позивач ОСОБА_1 використовував куплене
не лише для власних потреб, а й у
добровільному порядку передавав
предмети першої необхідності та харчі
іншим ув'язненим.

Так, заявник не палить, але
систематично замовляв тютюнові вироби
цілими блоками.

Оскільки пояснення відповідача ОСОБА_3,
показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_4
послідовні, логічні та узгоджуються
між собою та з наведеними судом
письмовими доказами у справі, суд
визнає їх правдивими.

Таким чином, суд вважає за потрібне
відмовити у позові про стягнення 18 тис.
грн. за його недоведеністю.

Окрім цього, представник позивача
ОСОБА_2 просить суд стягнути з
відповідача ОСОБА_3 моральну шкоду в
розмірі 3 тис. грн.

Як вбачається з позовної заяви,
будь-яке обґрунтування з цього приводу
та посилання на матеріальний закон у
позові відсутні.

Позивач та його представник також не
надали ніяких пояснень щодо заподіяної
моральної шкоди в судовому засіданні.

Ураховуючи наведене, суд вважає за
потрібне відмовити у позові про
відшкодування моральної шкоди у
розмірі 3 тис. грн. за його
безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 3, 8, 10, 208-215, 223, 292, 294, 296
ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Відмовити у позові представникові
позивача ОСОБА_2 в інтересах позивача
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення 18.000
гривень та моральної шкоди у розмірі
3.000 гривень повністю.

Рішення суду набирає законної
сили в загальному порядку після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подається
апеляційному суду Кіровоградської
області через Новомиргородський
районний суд.

Головуючий:

суддя - підпис -
С.ЩЕНЮЧЕНКО