Справа № 315/245/14-ц
Номер провадження № 4-с/315/1/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2014 Гуляйпільський
районний суд Запорізької області

в складі: головуючої судді
Каракай Н.Д.,

за участю секретаря:
Прокопенко С.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Гуляйполе
скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність
старшого державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Пологівського районного управління
юстиції у Запорізькій області Войченко
Ольги Володимирівни, стягувач -
публічне акціонерне товариство «Банк
«Фінанси та кредит» , -

В С Т А Н О В
И В:

26.02.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі
скаргою на дії та бездіяльність
старшого державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Пологівського районного управління
юстиції у Запорізькій області Войченко
О.В. щодо виконання судового рішення
про стягнення з нього 340 597,00 грн. за
виконавчим листом № 2-419/2010, виданим
30.11.2010 року Гуляйпільським районним
судом Запорізької області.

Боржник зазначав, що рішенням
Гуляйпільського районного суду
Запорізької області від 12 листопада 2010
року з нього на користь акціонерного
товариства "Банк «Фінанси та Кредит»"
було стягнуто заборгованість за
кредитним договором в сумі 340597,00 грн..

На підставі виконавчого листа,
виданого 30.11.2010 року Гуляйпільським
районним судом Запорізької області,
ВДВС Пологівського РУЮ у Запорізькій
області було відкрито виконавче
провадження ВП №41687545. При цьому
державним виконавцем Войченко О.В. не
було враховано, що між боржником та АТ
«Банк «Фінанси та Кредит» був
укладений договір про відкриття
кредитної лінії № 5-802-066К та
забезпечення його виконання також був
укладений іпотечний договір № 5-802-066І
від 07.06.2006 року, який був посвідчений
приватним нотаріусом Гуляйпільського
районного нотаріального округу
Запорізької області ОСОБА_3 та
зареєстрований в реєстрі за № 1290.
Згідно цього договору ОСОБА_1 передав
АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в іпотеку
нерухоме майно: комплекс, будівлі
цинкового цеху, що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1, що належить
боржникові на підставі свідоцтва про
право власності б/н від 28.04.2004 року,
виданого Гуляйпільською міською радою
та підтверджується Витягом з реєстру
прав власності на нерухоме майно №
10723573, реєстраційний № 5647397, номер
запису 57 в книзі 2.

Боржник вважає, так як це є іпотечний
договір, то старший державний
виконавець Войченко О.В. повинна була
застосувати ч. 8 ст. 54 Закону України
«Про виконавче провадження», яка
передбачає, що примусове звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється державним виконавцем з
урахуванням положень Закону України
«Про іпотеку».

Далі боржник зазначає, що іншого майна
у нього не має, тому він вважає, що
згідно ст. 47 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавчий
документ повинен бути повернутий
стягувачу. Така позиція підтверджена і
рішенням Верховного Суду України та
зазначена в Постанові Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
13.12.2010 року за № 3.

Просить суд постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП № 41687545 від
28.01.2014 року скасувати, а виконавчий лист
№ 2-419/2010, виданий 30.11.2010 року
Гуляйпільським районним судом
Запорізької області повернути
стягувачу.

28.03.2014 року ухвалою Гуляйпільського
районного суду Запорізької області
роз'єднані скарги ОСОБА_1 на дії та
бездіяльність старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Пологівського
районного управління юстиції
Запорізької області Войченко Ольги
Володимирівни щодо виконання судового
рішення про стягнення з нього 340597 грн.
за виконавчим листом № 2-419/2010 виданим
30.11.2010 року Гуляйпільським районним
судом Запорізької області, суми боргу
за кредитним договором на користь ПАТ «
Банк «Фінанси та Кредит» та на дії та
бездіяльність старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Пологівського
районного управління юстиції
Запорізької області Войченко Ольги
Володимирівни щодо виконання судового
рішення про стягнення з нього 50550,81 грн.
за виконавчим листом № 2-349/11-2/0806/55/2012
виданим 27.02.2013 року Гуляйпільським
районним судом Запорізької області,
суми боргу за кредитним договором на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

04.04.2014 року до суду від ВДВС
Пологівського РУЮ у Запорізькій
області надійшли письмові заперечення
на скаргу ОСОБА_1 (а.с. 25-26), в яких
зазначено, що 23.12.2013 року з ВДВС
Гуляйпільського РУЮ до ВДВС
Пологівського РУЮ в порядку ст.. 20, п. 10
ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження» надійшли виконавчі листи:
виконавчий лист № 2-419, виданий 30.11.2010
року Гуляйпільським районним судом
Запорізької області про стягнення з
ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та
Кредит» заборгованості у розмірі 340 597,00
грн. та виконавчий лист № 2-349/11-2/0806/55/2012,
виданий 27.02.2013 року Гуляйпільським
районним судом Запорізької області про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованості у розмірі
50 550,81 грн., у зв'язку з
працевлаштуванням боржника в ТОВ
«Био-Агро», яке знаходиться за адресою:
вул. Чкалова, 63 м. Пологи, що є
територією Пологівського району.

З примусового виконання вищевказаних
виконавчих документів старшим
державним виконавцем ВДВС Войченко О.В.
28.01.2014 року в порядку ст. 25 Закону
України «Про виконавче провадження»
було прийнято рішення щодо відкриття
виконавчих проваджень. Постанови про
відкриття ВП № 41687814 та ВП № 41687545 було
направлено на адреси сторін 30.01.2014 року.

В порядку вимоги ст. 68 Закону України
«Про виконавче провадження» старшим
державним виконавцем Войченко О.В. у
відповідності до постанови № 41687814 від
27.02.2014 року вирішено питання, щодо
звернення стягнення на заробітну плату
ОСОБА_1, яку направлено на виконання до
ТОВ «Био-Агро» за адресою: вул. Чкалова,
63 м. Пологи. Отже, у даному випадку
посилання боржника щодо не взяття
державним виконавцем до уваги того, що
майно перебуває в іпотеці за іпотечним
договором № 5-802-066І від 07.06.2006 року, який
був укладений між ОСОБА_1 та АТ «Банк
«Фінанси та Кредит» є безпідставними
та не відповідають нормам Закону
України «Про виконавче провадження»,
Закону України «Про іпотеку» та Закону
України «Про заставу». Старшим
державним виконавцем Войченко О.В. при
здійснені виконавчого провадження
№41687814 та виконавчого провадження №
41687545 не вирішувалося питання щодо
зняття арешту з майна, яке перебуває в
іпотеці за іпотечним договором №
5-802-066І від 07.06.2006 року, який був
укладений між ОСОБА_1 та АТ «Банк
«Фінанси та Кредит», оскільки у даному
випадку у відповідності до вимог
Закону України «Про виконавче
провадження» та Інструкції з
організації примусового виконання
рішення, лише вирішено питання про
звернення стягнення на заробітну плату
боржника, що передбачено ст.ст. 32, 68
вказаного Закону при надходженні
виконавчих документів з ВДВС
Гуляйпільського РУЮ у Запорізькій
області.

Просять суд скаргу ОСОБА_1 відхилити в
повному обсязі та розглянути її без
участі представника ВДВС
Пологівського РУЮ.

04.04.2014 року до суду від ОСОБА_1 надійшла
заява про призупинення виконання
постанови ВДВС Пологівського РУЮ від
27.02.2014 року за ВП № 41687814 про звернення
стягнення на заробітну плату у зв'язку
з розглядом його скарги на дії старшого
державного виконавця ВДВС
Пологівського РУЮ Войченко О.В.
Гуляйпільським районним судом
Запорізької області ( а.с. 54).

10.04.2014 року від заінтересованої особи
(стягувача) ПАТ «Банк «Фінанси та
кредит» надійшли заперечення на скаргу
(а.с. 59-60, 63-64), згідно яких вважають, що
вона не підлягає задоволенню з
наступних підстав: Невідповідність
скарги фактичним обставинам
виконавчого провадження. Постановою
старшого державного виконавця
Войченко О.В. від 28.01.2014 року ВП № 41687545
відкрито виконавче провадження з
виконання виконавчого листа № 2-419/2010
від 30.11.2010 року, виданого
Гуляйпільським районним судом
Запорізької області. Постановою
старшого державного виконавця
Войченко О.В. від 27.02.2014 року ВП № 41687545
звернуто стягнення на заробітну плату
ОСОБА_1, яку направлено для виконання за
місцем роботи боржника. Зі сторони
державного виконавця не вирішувалось
питання та не приймались розпорядчі
документи щодо звернення стягнення на
іпотечне майно, а всі доводи скарги
зводяться до неможливості реалізації
іпотечного майна без звернення
стягнення на предмет іпотеки.
Звернення стягнення на предмет іпотеки
є одним із видів позасудового або
судового захисту кредитора (іпотеко
держателя). Кредитор (іпотеко
держатель) на свій розсуд вирішує
питання щодо реалізації свого права на
судовий або позасудовий захист (ст. ст.
33, 36 Закону України «Про іпотеку»). В
даному випадку в межах виконавчого
провадження здійснюється примусове
виконання судового рішення в спосіб,
визначений ст. 69 Закону України «Про
виконавче провадження». Відповідно до
ч. 1 ст. 68 Закону України стягнення на
заробітну плату, пенсію, стипендію та
інші доходи боржника звертається у
разі відсутності в боржника коштів на
рахунках у банках чи інших фінансових
установах, належних до стягнення сум.
Сам скаржник у своїй скарзі зазначає,
що в нього відсутнє майно, на яке можна
звернути стягнення в межах виконавчого
провадження про стягнення
заборгованості. Згідно з ч. 3 ст. 68
Закону України «Про виконавче
провадження» про звернення стягнення
на заробітну плату, пенсію, стипендію
та інші доходи боржника державний
виконавець виносить постанову, яка
надсилається для виконання
підприємству, установі, організації,
фізичній особі - підприємцю за місцем
отримання боржником відповідних
доходів. Саме у відповідності з
вимогами чинного законодавства
державним виконавцем винесено
постанови про відкриття виконавчого
провадження та про звернення стягнення
на заробітну плату. Прохають відмовити
скаржнику в задоволенні скарги.

В судовому засіданні боржник ОСОБА_1
скаргу підтримав, просив скасувати
постанову державного виконавця про
відкриття виконавчого провадження від
28.01.2014 року та повернути виконавчий
лист стягувану,призупинення виконання
постанови.

Представник ВДВС Пологівського РУЮ у
Запорізькій області в судове засідання
не з'явився, про час і місце його
проведення повідомлений належним
чином, при цьому в запереченнях наданих
суду просить розглянути скаргу ОСОБА_1
без участі представника ВДВС ( а.с. 25-26).

Представник заінтересованої особи
(стягувача) ПАТ «Банк «Фінанси та
кредит» в судове засідання не з'явився,
про час і місце його проведення
повідомлений належним чином, при цьому
в запереченнях наданих суду просить
розглянути скаргу ОСОБА_1 без участі
представника ВДВС (а.с. 59-60, 63-64).

Справа розглянута без їх участі, на
підставі наявних в ній доказів.

Суд, вислухавши пояснення боржника,
вивчивши матеріали справи вважає
скаргу такою, що не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом в судовому засіданні встановлено
та як вбачається з матеріалів справи, 07
червня 2006 року між Банк «Фінанси та
Кредит» ТОВ в особі начальника
відділення № 5 філії банку «Фінанси та
Кредит», ТОВ у Запорізькій області
ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № 5-802-066К, за умовами
якого позичальник отримав кредитні
ресурси у сумі 2225000 грн.

В цей же день між цими ж сторонами було
укладено договір іпотеки за № 5-802-066І,
за яким ОСОБА_1 на забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором, передав Банку в іпотеку
нерухоме майно: комплекс, будівлі
цинкового цеху, що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, а саме: цинковий цех
загальною площею 484,4 кв.м. - літера «Т»,
підвал загальною площею 57,2 кв.м. -
літера «т», цех загальною площею 122,0
кв.м. - літера «Т1», цех загальною площею
191,5 кв.м. - літера «Т2», службове
приміщення загальною площею 51,7 кв.м. -
літера «Т3», службове приміщення
загальною площею 22,1 кв.м - літера «Т4»,
службове приміщення загальною площею
59,4 кв.м. - літера «Т5», замощення - літера
«І». козирок - літера «т`», козирок -
літера «т``», ганок - літера «т```». що
належить іпотекодавцю на підставі
свідоцтва про право власності б/н від
28.04.2004 року, виданого виконавчим
комітетом Гуляйпільської міської ради
та Витягу з реєстру прав власності на
нерухоме майно № 10723573, реєстраційний №
5647397, номер запису 57 в книзі 2, виданого
комунальним підприємством «Імпульс»
Пологівської районної ради 24.05.2006 року,
який посвідчений приватним нотаріусом
Гуляйпільського районного
нотаріального округу Запорізької
області № по реєстру 1290 (а.с.17-20).

У зв'язку з порушенням ОСОБА_1 умов
кредитного договору рішенням
Гуляйпільського районного суду
Запорізької області від 12 листопада 2010
року з нього на користь Банку стягнуто
суму ссудної заборгованості в розмірі
224 996,92 грн., суму непогашених процентів
в розмірі 48 330,49 грн., суму непогашеної
пені по процентам та кредиту в розмірі
65 249,59 грн., а також 1700 грн. державного
мита, 120 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи, 200 грн. витрат за
опублікування оголошення в газеті
«Запорізька правда», а всього 340 597,00
грн. (а.с. 69).

30 листопада 2010 року на виконання
зазначеного рішення Гуляйпільським
районним судом Запорізької області був
виданий виконавчий лист № 2-419/2010 (а.с. 30),
на підставі якого ВДВС Гуляйпільського
РУЮ у Запорізькій області було
відкрито виконавче провадження № 39147167.

28.11.2013 року державний виконавець ВДВС
Гуляйпільського РУЮ у Запорізькій
області виніс постанову про закінчення
виконавчого провадження за виконавчим
листом № 2-419/2010 року щодо стягнення з
ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та
Кредит» заборгованості в сумі 340 597,00
грн. та направлено зазначений
виконавчий лист до ВДВС Пологівського
РУЮ у Запорізькій області для
проведення подальших виконавчих дій,
так як при примусовому виконанні було
встановлено, що згідно відомостей
адресно-довідкової картотеки
Гуляйпільського РС УДМС України в
Запорізькій області гр. ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_2. Відповідно до актів
державного виконавця боржник ОСОБА_1 не
проживає за вказаною адресою, а також
він не мешкає і за адресою: АДРЕСА_3.
Після оголошення розшуку боржника
Гуляйпільським РВ УМВС України в
Запорізькій області було встановлено
місце знаходження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
який зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_2, а фактично мешкає за адресою:
АДРЕСА_4. До ВДВС Гуляйпільського РУЮ
надійшло повідомлення від УПФУ в
Гуляйпільському районі Запорізької
області, що ОСОБА_1 працює
страхувальником в «БИО-АГРО»,
бухгалтерія якого знаходиться за
адресою: Запорізька область, м. Пологи,
вул.. Чкалова, 63а. Згідно відомостей РВ
ГУМВС України в Запорізькій області за
боржником транспортних засобів не
зареєстровано, сільськогосподарської
техніки на обліку не знайдено,
інформація про номери рахунків,
відкритих у банках та інших фінансових
установах України, згідно відповіді
ДПС України відсутня. Відповідно до
інформаційної довідки з Реєстру прав
на нерухоме майно за боржником
зареєстроване нерухоме майно, яке
знаходиться за адресами: АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_5. Згідно відповіді
Держземагенства у Гуляйпільському
районі Запорізької області земельна
ділянка, яка знаходиться під будівлею
за адресою: АДРЕСА_1 не пройшла
державної реєстрації в державному
земельному кадастрі. Згідно
інформаційної довідки з поземельної
книги стосовно нерухомості
розташованої на земельній ділянці за
адресою: АДРЕСА_5 встановлено, що
земельній ділянці кадастровий номер не
визначено, правовстановлюючих
документів не зареєстровано. В зв'язку
з цим реалізація нерухомого майна за
вказаними адресами не можлива.
Постановою державного виконавця від
05.06.2013 року було накладено арешт на все
майно боржника. За вказаним виконавчим
документом борг, виконавчий збір та
витрати не стягувались. На підставі п. 10
ч.1 ст. 49 закону України «Про виконавче
провадження» виконавче провадження
закінчено ( а.с.52).

Відомостей щодо оскарження вказаної
вище постанови суду не надано. Немає
також відомостей щодо оскарження і
постанови державного виконавця від
05.06.2013 року щодо накладення арешту на
все майно боржника (а.с. 34).

20.12.2013 року ВДВС Гуляйпільського РУЮ у
Запорізькій області за вих. № 8270
надіслало до ВДВС Пологівського РУЮ у
Запорізькій області постанову
державного виконавця про закінчення
виконавчого провадження від 28.11.2013 року
винесену в зв'язку з направленням за
належністю виконавчого документа:
виконавчого листа № 2-419, виданого 30.11.2010
року Гуляйпільським районним судом
Запорізької області (а.с. 51-52).

28.01.2014 року старшим державним
виконавцем ВДВС Пологівського РУЮ у
Запорізькій області Войченко О.В. на
підставі ст.ст.17, 19, 20, 25 Закону України
«Про виконавче провадження» було
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження про примусове
виконання виконавчого листа № 2-419/2010,
виданого 30.11.2010 року Гуляйпільським
районним судом Запорізької області про
стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк
«Фінанси та Кредит» заборгованості у
розмірі 340 597,00 грн. серії ВП за № 41687545
(а.с.16).

27 лютого 2014 року старшим державним
виконавцем ВДВС Пологівського РУЮ у
Запорізькій області Войченко О.В. при
примусовому виконанні виконавчих
документів: в/л № 2-349/11-2/0806/55/2012,
виданого 27.02.2013 року Гуляйпільським
районним судом Запорізької області про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» боргу у розмірі 50 550,81 грн.,
витрат виконавчого провадження у
розмірі 70,00 грн., виконавчого збору у
розмірі 5055,08 грн. та в/л № 2-419/2010,
виданого 30.11.2010 року Гуляйпільським
районним судом Запорізької області про
стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк
«Фінанси та Кредит» боргу у розмірі 340
597,00 грн., витрат виконавчого
провадження у розмірі 70,00 грн.,
виконавчого збору у розмірі 34059,70 грн.,
що в загальному розмірі становить 430402,59
грн. у порядку ст.ст. 68, 69, 70 та 74 Закону
України «Про виконавче провадження»
винесено постанову щодо звернення
виконання на заробітну плату, пенсію,
стипендію та інші доходи боржника
ОСОБА_1. Копія вказаної постанови була
направлена для виконання до ТОВ
«БИО-АГРО» за адресою: вул. Чкалова, 63 м.
Пологи Запорізької області (а.с. 57).

Із змісту виконавчого документа
вбачається, що спір, щодо звернення
стягнення боргу на передане банку в
іпотеку майно - комплекс, будівлі
цинкового цеху, що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_1,
судом не розглядався - банком було
обрано спосіб вимоги до боржника
шляхом стягнення заборгованості за
кредитним договором, й вимог про
звернення стягнення боргу на предмет
іпотеки не пред'являлося.

За змістом статті 52 Закону України "Про
виконавче провадження" стягнення за
виконавчими документами звертається в
першу чергу на кошти боржника у гривнях
та іноземній валюті, інші цінності, у
тому числі кошти на рахунках і вкладах
боржника у банках та інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах
у депозитаріях цінних паперів.

У разі відсутності у боржника коштів та
інших цінностей, достатніх для
застосування вимог стягувача,
стягнення звертається також на належне
боржнику інше майно, за винятком майна,
на яке згідно із законом не може бути
накладено стягнення.

Згідно з статтею 575 ЦК України іпотекою
є застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи. Правила про іпотеку
землі та інші окремі види застав
встановлюються законом.

Відповідно до ч.1 ст.590 ЦК України
звернення стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Згідно з частиною 8 статті 54 Закону
України «Про виконавче провадження»
примусове звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється
державним виконавцем з урахуванням
положень Закону України «Про іпотеку».

Згідно з частинами 1, 3 статті 33 Закону
України «Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Статтею 35 Закону України «Про іпотеку»
встановлено право іпотекодержателя
почати процедуру звернення стягнення
на предмет іпотеки у випадку якщо
вимоги іпотекодержателя залишаться
без задоволення. За ч. 2 статті 35 Закону
України «Про іпотеку» реалізація права
іпотекодержателя на звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється зверненням до суду у
встановленому статтею 39 Закону України
«Про іпотеку» порядку.

Статтею 39 Закону України «Про іпотеку»
передбачено звернення стягнення на
предмет іпотеки на підставі рішення
суду. При цьому рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд може
встановити спосіб реалізації предмета
іпотеки: або шляхом проведення
прилюдних торгів, або застосуванням
процедури продажу, встановленого
статтею 38 цього ж Закону.

Таким чином, звернення стягнення на
предмет іпотеки можливо тільки за
рішенням суду, яке ухвалено під час
розгляду відповідних позовних вимог
іпотекодержателя.

Про реалізацію іпотекодержателем
своїх прав на підставі рішення суду про
звернення стягнення на предмет іпотеки
йдеться також в перших частинах статей
36, 38 Закону України «Про іпотеку».

В вищеназваних нормах права однією з
підстав звернення стягнення на предмет
іпотеки зазначається саме рішення
суду, постановлене за результатами
розгляду відповідного позову.

Таким чином, за термінологією
законодавчих актів, підставами для
звернення стягнення на предмет іпотеки
слід вважати рішення суду відповідного
змісту, яке ухвалюється за
результатами розгляду цього питання в
позовному провадженні, виконавчий
напис нотаріуса або договір про
задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судових рішень у цивільних
справах» при виконанні судових рішень
про стягнення грошових коштів
державний виконавець на підставі
статті 52 Закону про виконавче
провадження у першу чергу звертає
стягнення на кошти боржника у гривнях
та іноземній валюті, інші цінності, у
тому числі кошти на рахунках і вкладах
боржника у банках та інших фінансових
установах, на рахунках в цінних паперах
у депозитаріях цінних паперів, і лише
за відсутності у боржника коштів і
цінностей - на належне йому інше майно,
за винятком того, на яке згідно із
законом не може бути накладено
стягнення. Наведений у додатку до
Закону про виконавче провадження
перелік видів майна громадян, на яке
може бути звернено стягнення за
виконавчими документами, є єдиним для
всіх випадків звернення стягнення на
зазначене майно. Стягнення на нерухоме
майно (будинок, квартиру, інше
приміщення та земельну ділянку)
звертається за відсутності у боржника
достатніх коштів чи рухомого майна з
додержанням вимог статті 63 Закону про
виконавче провадження, крім звернення
стягнення на предмет іпотеки, яке
здійснюється на підставі рішення суду
або виконавчого напису нотаріуса
(стаття 33 Закону України від 5 червня 2003
року № 898-ІV «Про іпотеку»). Боржник має
право запропонувати ті види майна чи
предмети, на які необхідно звернути
стягнення в першу чергу ( частина п'ята
статті 52 Закону про виконавче
провадження). У будь-якому випадку
черговість стягнення на кошти та інше
майно боржника остаточно визначається
державним виконавцем. Проте відмову
державного виконавця задовольнити
зазначену вимогу боржника може бути
визнано в судовому порядку
необґрунтованою, коли очевидно, що цією
вимогою не порушено інтересів
стягувача й не ускладнено виконання
рішення.

Підсумовуючи викладене суд зауважує,
що звернення стягнення на предмет
іпотеки допускається лише за судовим
рішенням (ст. 33 ЗУ «Про іпотеку»), й
оскільки банком (стягувачем) обрано
спосіб вимоги до боржника шляхом
виключно стягнення заборгованості за
кредитним договором, суд зазначає, що
на теперішній час відсутній виконавчий
документ про звернення стягнення боргу
на предмет іпотеки, а тому відсутні
підстави звертати стягнення на таке
майно.

Оскільки нежитлові будівлі є предметом
іпотеки і на них приватним нотаріусом
накладена заборона на відчуження,
державний виконавець не може з огляду
на діюче законодавство самостійно
зняти заборону на відчуження майна та
передати його на реалізацію. Для цього
потрібно відповідне рішення суду про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, якого на теперішній час не має.

Натомість дії старшого державного
виконавця ВДВС Пологівського РУЮ
Войченко О.В. відповідали вимогам ст. 52
Закону України «Про виконавче
провадження», так як в ході примусового
виконання за вказаним вище виконавчим
документом було встановлено, що
боржник є працевлаштованим на
території Пологівського району
Запорізької області і отримує
заробітну плату, на яку може бути
звернуто стягнення.

Доводи боржника висновків суду не
спростовують.

Щодо заяви боржника про призупинення
виконання постанови ВДВС
Пологівського РУЮ у Запорізькій
області від 27.02.2014 року суд зазначає
наступне.

У статті 37 Закону України "Про
виконавче провадження" зазначено, що
виконавче провадження підлягає
обов'язковому зупиненню у разі,
зокрема, зупинення судом стягнення на
підставі виконавчого документа (пункт
4); зупинення виконання відповідного
рішення або виконавчого провадження
посадовою особою, якій законом надано
таке право (пункт 6); зупинення судом
реалізації арештованого майна (пункт 7).

Про подібні види забезпечення позову
йдеться і у статті 152 ЦПК.

Тобто при застосуванні або Закону
України "Про виконавче провадження",
або статті 152 ЦПК наступають такі ж
правові наслідки, які перешкоджають
подальшому вчиненню дій по виконавчому
провадженню.

Незважаючи на подібність положень, за
своєю правовою природою зупинення
виконавчого провадження та вжиття
видів забезпечення позову за статтею 152
ЦПК різні, так як, по-перше, при
застосуванні Закону України "Про
виконавче провадження" проходить
тимчасове зупинення виключно сфери дії
примусового виконання боржником
рішення, а при застосуванні ЦПК
тимчасово втрачається правова сила
того рішення, що було зупинено.

Також є суттєва різниця в тому, як
проходить ця процедура: за Законом
України "Про виконавче провадження" - це
повноваження державного виконавця, яке
може бути оскаржене до суду, за
правилами ЦПК - це повноваження суду,
яке може бути оскаржене в апеляційному
порядку. При цьому суд не може зупинити
виконавче провадження, так як це
виключне повноваження державного
виконавця. Навіть у разі оскарження дій
державного виконавця, який не зупинив
виконавче провадження, суд вправі
визнати його дії незаконними та
зобов'язати зупинити виконавче
провадження, а не сам зупиняє таке
провадження (частина друга статті 387
ЦПК).

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судових рішень у цивільних
справах» при розгляді скарги на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби суд не вправі вжити заходів
забезпечення скарги (аналогічно
забезпечення позову) шляхом зупинення
виконавчого провадження, зупинення дії
оскаржуваного рішення тощо, оскільки
зазначене не є повноваженнями суду. а є
виключним повноваженням державного
виконавця, яке може бути оскаржено до
суду. Разом із тим до завершення
розгляду скарги при наявності для
цього підстав суд може зупинити
стягнення на підставі виконавчого
листа (пункт 4 частини першої статті 37
Закону про виконавче провадження).

З наданої ж боржником до суду заяви про
призупинення виконання постанови
підстав для винесення ухвали суду про
призупинення виконання постанови ВП
№41687814 від 27.02.2014 року про звернення
стягнення на заробітну плату та
постанови про відкриття виконавчого
провадження ВП № 41687545, такі підстави не
вбачаються.

За таких обставин суд визнає скаргу
ОСОБА_1 необґрунтованою. Оскаржувані
рішення були прийняті, а дії державним
виконавцем були вчинені відповідно до
закону, в межах повноважень і права чи
свободи заявника при цьому не були
порушені.

Керуючись ст. ст. 387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність
старшого державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Пологівського районного управління
юстиції у Запорізькій області Войченко
Ольги Володимирівни, стягувач -
публічне акціонерне товариство «Банк
«Фінанси та кредит», - залишити без
задоволення.

Ухвала може бути оскаржена
заявником до апеляційного суду
Запорізької області. Апеляційна скарга
на ухвалу суду подається протягом п'яти
днів з дня її проголошення. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня її отримання.

Суддя: Н. Д. Каракай