Справа № 136/2353/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"06" листопада 2014 р.
м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької
області

в складі: головуючого - судді
Мочульської Л. Т.

за участю
секретаря Белінської С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні при попередньому розгляді в
залі суду м. Липовець цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ЛУКАШІВСЬКОЇ
СІЛЬСЬКОЇ РАДИ ЛИПОВЕЦЬКОГО РАЙОНУ
ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ третя особа ОСОБА_3
про визнання заповіту нікчемним, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 24.10.2014 року звернулась
до Липовецького районного суду
Вінницької області з названим позовом,
в якому вказала, що вона перебувала в
зареєстрованому шлюбі ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та проживала із ним в
АДРЕСА_1 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3.
За місяць до смерті ОСОБА_4, 05.02.2014 року
до подружжя прийшла секретар
Лукашівської сільської ради, ОСОБА_5, та
сказала що ОСОБА_1 та її чоловіку
необхідно підписати принесені нею
папери. Щодо змісту цих паперів жодного
пояснення вона не надала, вголос текст
цих паперів ні позивачці ні її
чоловікові не зачитувався. Вказані
папери підписувались ОСОБА_4 лише у
присутності позивачки, інших свідків
при цьому не було. Після смерті ОСОБА_4
ОСОБА_1 звернулась до Державної
нотаріальної контори Липовецького
районного управління юстиції з метою
переоформлення спадкового майна, що
залишилось після смерті її чоловіка,
зокрема побудованого під час
перебування у шлюбі будинку по АДРЕСА_1,
проте в нотаріальній конторі позивачка
дізналась, що її чоловік 05.02.2014 року
склав заповіт, який був посвідчений
секретарем Лукашівської сільської
ради Липовецького району Вінницької
області 05.02.2014 року і зареєстрований в
реєстрі за № 5, яким заповів цілий
житловий будинок з погосподарськими
будівлями та присадибну земельну
ділянку, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1 та земельну ділянку (пай)
посвідчену державним актом серії ВН
№183439, розміром 2,4868 га, що знаходиться
на території Лукашівської сільської
ради Липовецького р-ну, і все належне
йому майно нашій сусідці - ОСОБА_3.
Позивачка просить суд визнати
нікчемним заповіт, складений 05.02.2014
року ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3,
посвідчений секретарем Лукашівської
сільської ради Липовецького району
Вінницької області.

У судовому засіданні позивачка
підтримала позовні вимоги, посилаючись
на обставини викладені у позові та
просила суд задовольнити позов.

Представник відповідача - сільський
голова Лукашівської сільської ради
Липовецького району Вінницької
області в судове засідання не
з'явився. Надав суду заяву, в якій позов
визнав , не заперечує проти визнання
заповіту ОСОБА_4, яким він заповідав
все своє майно ОСОБА_3 , нікчемним, та
просив розглянути справу без його
участі.

Третя Особа ОСОБА_3 позовні вимоги
ОСОБА_1 вважає законними, також просила
позов задовільнити.

Оцінюючи усі докази у їх сукупності,
суд вважає доведеними обставини, на які
позивач посилається як на підставу
своїх позовних вимог та вважає
встановленим, що між сторонами
виникли спірні цивільні
правовідносини щодо оспорювання
одностороннього правочину позивачем.

Судом встановлено, що позивачка, на
підставі ст.1261 ЦК України, є
спадкоємицею першої черги за законом,
як дружина спадкодавця ОСОБА_9, яка його
пережила.(Свідоцтво про одруження
серії НОМЕР_1 984 а.с.6 ). Відповідно до ч.
3 ст. 1268 ЦК України позивач є
спадкоємцем, що прийняла спадщину
після смерті свого чоловіка, оскільки
постійно проживала з ним на час
відкриття спадщини. Вказана обставина
підтверджується дослідженими
матеріалами спадкової справи щодо
майна померлого ОСОБА_4, із яких
встановлено, що позивач не подавала до
нотаріальної контори заяви про відмову
від прийняття спадщини за законом. Її
заява від 27.08.2014 року про відмову від
обов'язкової частки в спадщині за своїм
змістом не є заявою про відмову від
прийняття спадщини за законом в
розумінні ст.1273 ЦК України. З
урахуванням наведеного, позивач має
право на захист свого порушеного,
невизнаного чи оспорюваного права на
спадщину, що відкрилася внаслідок
смерті її чоловіка ОСОБА_4

Третя особа ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2
прийняла спадщину за заповітом за
правилами статей 1269-1270 ЦК України.
Спадщина складається із цілого
житлового будиноку з погосподарськими
будівлями та присадибної земельної
ділянки, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1 та земельної ділянки (паю)
посвідченого державним актом серії ВН
№183439, розміром 2,4868 га, що знаходиться
на території Лукашівської сільської
ради Липовецького р-ну, і все належне
йому майно. Однак при попередньому
розгляді справи визнала, що позовні
вимоги позивачки підлягають
задоволенню.

Відповідно до вимог ст.11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Відповідно до вимог ст.16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу та способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути визнання правочину недійсним.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України
позивач вважається спадкоємцем першої
черги за законом як дружина померлого
ОСОБА_4, яка його пережила.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.

Вимоги до форми заповіту та порядку
його посвідчення встановлені ст. 1247 ЦК
України.

До заповітів, посвідчених посадовими,
службовими особами, застосовуються
положення ст. 1247 ЦК України. Такі
заповіти прирівнюються до заповітів,
посвідчених нотаріусами, порядок їх
посвідчення затверджений постановою
КМУ від 15 червня 1994 року № 419 "Про
порядок посвідчення заповітів і
доручень, прирівнюваних до нотаріально
посвідчених".

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1257
ЦК України заповіт, складений
особою, яка не мала на це права, а також
заповіт, складений з порушенням вимог
щодо його форми та посвідчення, є
нікчемним. За позовом заінтересованої
особи суд визнає заповіт недійсним,
якщо буде встановлено, що
волевиявлення заповідача не було
вільним і не відповідало його волі.

Заявляючи в суді вимоги про
недійсність заповіту, позивачка поряд
із доводами щодо відсутності
волевиявлення заповідача на складання
заповіту на ім'я ОСОБА_3, посилалась
також на інші доводи, а саме - про
порушення форми та порядку посвідчення
оскаржуваного заповіту, що призвело до
нікчемності заповіту.

Судом по справі встановлено, що 05.02.2014
року ОСОБА_4 склав заповіт, яким заповів
все своє майно, де б воно не знаходилось
і з чого б воно не складалось ОСОБА_3.
(а.с. 7). ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер у с.
Лукашова, Липовецького району
Вінницької області, що підтверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2
(а.с.8). Після смерті спадкодавця
позивачка звернулась до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини де їй стало відомо про
наявність заповіту на її сусідку, який
було посвідчено ОСОБА_5, секретарем
Лукашівської сільської ради
Липовецького району Вінницької
області.

Відповідно до ст.16 ч.2 п.4 ЦК України
способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: відновлення
становища, яке існувало до порушення.

Поновлення порушеного права позивачки
ОСОБА_1 на спадщину як спадкоємця
першої черги спадкоємців за законом
після смерті ОСОБА_4 та відновлення
становища, яке існувало до порушення,
можливо лише шляхом визнання недійсним
( нікчемним) вказаного заповіту.

У відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України,
у разі визнання відповідачем позову,
суд, за наявності для того законних
підстав, ухвалює рішення про
задоволення позову.

Згідно з ч.6 п.11 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №14 від 18
грудня 2009 року «Про судове рішення у
цивільній справі» , за змістом частини
четвертої статті 174 ЦПК України, у разі
визнання відповідачем позову, яке не
суперечить закону та не порушує права,
свободи чи інтереси третіх осіб, суд у
мотивувальній частині може вказати
лише про визнання позову та прийняття
його судом.

Суд вважає, що визнання
відповідачем та третьою особою
позовних вимог - не суперечить закону
та не порушує права, свободи чи
інтереси третіх осіб, а тому приймає
визнання відповідачем позову та
ухвалює рішення про задоволення
позовних вимог.

Статтею 130 ч.4 ЦПК України передбачено
ухвалення у попередньому судовому
засіданні судового рішення у разі
визнання позову відповідачем, в
порядку, встановленому ст. 174 ЦПК
України.

Спірні правовідносини, що виникли між
сторонами, врегульовані ст.ст.15, 16 ч.2
п.4, 203, 207, 215, 1251, 1253, 1257, 1261,
1268 ЦК України.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 61, 212, 213,
214, 215 ЦПК України і на підставі
ст.ст.15, 16 ч.2 п.4, 203, 207, 215, 1251,
1253, 1257,1261, 1268 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати нікчемним заповіт ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, складений ним
05.02.2014 року, посвідчений секретарем
Лукашівської сільської ради 05.02.2014
року, зареєстрований в реєстрі за №5,
яким він все своє майно заповідав
ОСОБА_3 .

Рішення може бути оскарженим в
апеляційному порядку протягом десяти
днів.

Суддя: Л. Т. Мочульська