Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 квітня 2014 року Кіровський районний
суд м. Донецька в складі:

Судді Юр'євої Т.І.

при секретарі Власенко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ті особи:
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ЖБК
«Мир-178», про вселення в квартиру, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом,
в якому вказує, що на підставі рішення
Кіровського райсуду м. Донецька від
04.09.1996 року за ним визнано право
власності на1/2 частину квартири за
адресою АДРЕСА_1, яке було
зареєстровано в КП «БТІ м. Донецька»
22.11.1997 року. Інша ? частина належала
його колишній дружині ОСОБА_3 В зв'язку
з тим, що у нього була заборгованість
по аліментах на утримання
неповнолітньої дочки, на його майно
державним виконавцем було накладене
арешт. Потім скоїлися публічні торги,
й його власність на ? частину квартири
за вищевказаною адресою були придбані
і зареєстровані на ОСОБА_2 Після цього
він звернувся до Кіровського райсуду м.
Донецька з позовом про визнання торгів
недійсними, визнання недійсним
свідоцтва про право власності,
визнання недійсним договору купівлі -
продажу квартири та визнання право
власності на ? частину вищевказаної
квартири.

28.12.2012 року рішенням Кіровського
райсуду м. Донецька його позовні
вимоги були задоволені в повному
обсязі, а саме:

- прилюдні торги, проведені 12.10.2006 року,
щодо реалізації ? частини квартири
АДРЕСА_1, визнані недійсними;

- свідоцтво про право власності від
16.11.2006 року на ? частину квартири
АДРЕСА_1, видане на ім'я ОСОБА_7
приватним нотаріусом ОСОБА_8 по
реєстру №2649, визнано недійсним;

- договір купівлі - продажу кв. АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_3, ОСОБА_7 і ОСОБА_2
12.12.2006 року, та посвідчений приватним
нотаріусом Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_9, визнано
недійсним.

Цим же рішенням Кіровського
райсуду м. Донецька від 28.12.2012 року за
ним визнано право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою Донецького апеляційного
суду від 27.03.2013 року рішення
Кіровського райсуду м. Донецька від
28.12.2012 року залишено без зміни.

16.10.2013 року Вищим Спеціалізованим
судом України з розгляду цивільних і
кримінальних справ рішення
Кіровського райсуду м. Донецька від
28.12.2012 року і ухвала Апеляційного суду
Донецької області від 27.03.2013 року
залишені без змін.

Проте, він не має можливості
користуватися своєю власністю,
оскільки відповідачка перешкоджає в
реалізації його законного права, вона
перешкоджає навіть його доступу до
власної квартири.

Він звертався за допомогою в
Кіровський РВ ДМУ УМВС України в
Донецькій області щодо вирішення
питання про усунення перешкод у
користуванні своєю власністю, однак
допуску до квартири він не отримав.
Відповідачка наполягає на тому, щоб
було його вселення в квартиру за
рішенням суду. Тому він просить
вселити його у вищевказану квартиру.
Він зареєстрованій у спірній квартирі,
іншого житла він не має.

В судовому засіданні позивач
підтримав свій позов повністю, надав
суду пояснення, аналогічні
вищевказаним.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав, суду
пояснив, що позивачем не наведено ні
одного доказу порушення його права на
проживання та порушення його права
саме відповідачем. Відповідачка
ОСОБА_2 дійсно зареєстрована у спірній
квартирі, однак за цією адресою не
проживає. Заінтересовані особи по
даній справі не допитані в судовому
засіданні, що порушує їх права та
інтереси. Представник просить
відмовити позивачу у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення позивача
представника відповідача, вивчивши
матеріали справи, встановив наступне,
що позивач є власником ? частини
квартирі за адресою АДРЕСА_1.
Відповідачка є власником іншої ?
частини вказаній квартирі. У спірної
квартирі зареєстровані: позивач,
відповідачка, ОСОБА_3 - власниця ?
частині спірної квартирі, а також
члени сім'ї ОСОБА_2 - ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6.

Ухвалою Кіровського райсуду м.
Донецька від 26 лютого 2014 року, по даній
справі у якості 3-х осіб, які не
заявляють самостійних вимог, залучені:
ОСОБА_3 - власниця ? частині спірної
квартири, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які
зареєстровані у спірній квартирі, а
також представник ЖБК «Мир-178».

На неодноразові виклики в судове
засідання, 3-ті особи в судове
засідання не з'явились. В матеріалах
справи є законні дані про належне
повідомлення 3-х осіб про час и місце
розгляду справи. Від 3-х осіб до суду
надійшли заяви про відкладення
слухання справи по надуманим
підставам.

Неявку в судове засідання 3-х осіб
суд розцінює як бажання затягнути
розгляд справи по суті, що свідчіть про
умисне подальше порушення прав
позивача зі сторони відповідачки на
використання позивачем своєї
власності шляхом вселення в квартиру.

В судовому засіданні встановлено
наступне:

На підставі рішення Кіровського
райсуду м. Донецька від 04.09.1996 року за
позивачем визнано право власності
на1/2 частину квартири за адресою
АДРЕСА_1. Право власності позивачем
було зареєстровано в КП «БТІ м.
Донецька» 22.11.1997 року.

Інша ? частина належала його
колишній дружині ОСОБА_3 В зв'язку з тим,
що у позивача була заборгованість по
аліментах на утримання неповнолітньої
дочки, на його майно державним
виконавцем Кіровського РУЮ м. Донецька
був накладений арешт. На підставі
публічних торгів, його власність на ?
частину квартири за вищевказаною
адресою були придбані і зареєстровані
за ОСОБА_2.

У 2012 році позивач звернувся до
Кіровського райсуду м. Донецька з
позовом про визнання торгів
недійсними, визнання недійсним
свідоцтва про право власності,
визнання недійсним договору купівлі -
продажу квартири та визнання за ним
право власності на ? частину
вищевказаної квартири.

28.12.2012 року рішенням Кіровського
райсуду м. Донецька його позовні
вимоги були задоволені в повному
обсязі, а саме:

- прилюдні торги, проведені 12.10.2006 року,
щодо реалізації ? частини квартири
АДРЕСА_1, визнані недійсними;

- свідоцтво про право власності від
16.11.2006 року на ? частину квартири
АДРЕСА_1, видане на ім'я ОСОБА_7
приватним нотаріусом ОСОБА_8 по
реєстру №2649, визнано недійсним;

- договір купівлі - продажу кв. АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_3, ОСОБА_7 і ОСОБА_2
12.12.2006 року, та посвідчений приватним
нотаріусом Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_9, визнано
недійсним.

Цим же рішенням Кіровського
райсуду м. Донецька від 28.12.2012 року за
позивачем визнано право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою Донецького апеляційного
суду від 27.03.2013 року рішення
Кіровського райсуду м. Донецька від
28.12.2012 року залишено без зміни.

16.10.2013 року Вищим Спеціалізованим
судом України з розгляду цивільних і
кримінальних справ рішення
Кіровського райсуду м. Донецька від
28.12.2012 року і ухвала Апеляційного суду
Донецької області від 27.03.2013 року
залишені без змін.

Проте, в судовому засіданні
встановлено, що позивач не має
можливості користуватися своєю
власністю, оскільки відповідачка
перешкоджає в реалізації його
законного права, вона перешкоджає
навіть його доступу до власної
квартири.

У грудні 2013 року позивач звертався
за допомогою в Кіровський РВ ДМУ УМВС
України в Донецькій області щодо
вирішення питання про усунення
перешкод у користуванні своєю
власністю, однак допуску до квартири
він не отримав.

Оцінюючі зібрані докази, суд вважає,
що позивач, як співвласник квартири за
вищевказаною адресою має право на
захист порушеного відповідного права
користування майном шляхом вселення
до квартири.

Рішення суду щодо визнання за
позивачем право власності на ? частину
спірної квартири набрало законної
сили.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини
встановлені судовим рішенням у
цивільної, господарської або
адміністративної справі, що набрало
законної сили, не доказується при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи, або особа, якою
встановлені ці обставини, тобто дане
судове рішення має преюдиційне
значення для вирішення спору при
розгляді цієї справи.

Права власника жилого будинку,
квартири визначені ст. 383 ЦК України та
ст. 150 ЖК України, які передбачають
право власника використовувати житло
для власного проживання, проживання
членів сім'ї, інших осіб і
розпоряджатися своїм житлом на власний
розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
права чи обмежений у його здійсненні.

Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Оскільки право власності є
абсолютним правом, що включає право
володіння, користування та
розпорядження майном, якого ніхто не
може бути позбавлений, крім випадків,
передбачених законом, то власник, на
підставі ст. 391 ЦК України, ст. 150 ЖК
Української РСР, може захистити своє
порушене право шляхом вселення.

Факт перешкоджання позивачу у
користуванні спірною квартирою
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами.

На підставі викладеного і керуючись
ст.ст. 319-321,325 ЦК України, ст.ст. 213-215 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ті особи:
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ЖБК
«Мир-178», про вселення в квартиру
задовольнити.

ОСОБА_1 вселити в квартиру АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене протягом
10 днів з дня його оголошення.

Суддя: