АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/1460/14
Категорія:відшкодування шкоди ДТП
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого-судді:
Гальянової І.Г.

суддів:
Колтунової А.І.

Костенко Т.М.

при секретарях:
Галушко Т.С., Сватенко Н.В..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Московського районного
суду м.Харкова від 31 січня 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, спричинених
внаслідок дорожньо - транспортної
пригоди,-

ВСТАНОВИЛА :

19 жовтня 2012 року позивач
звернулась у суд з позовом, в якому
просила стягнути з відповідача на її
користь матеріальну шкоду в сумі 92933, 17
грн. та моральну шкоду, розмір якої
визначає у 50 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що 22 жовтня 2009 року о 12 год. 30
хв, відповідач, керуючи автомобілем
марки ВАЗ 21063, реєстраційний номер
НОМЕР_1 на вул. Леніна м.Харкова біля
житлового будинку № 29 , виїхала на
смугу зустрічного напрямку дорожного
руху та скоїла наїзд на стоячий
належний їй автомобіль НОМЕР_2 .

Позивач зазначає, що постановою
Дзержинського суду м. Харкова від 01
грудня 2009 року відповідач визнана
винною в скоєнні вказаної ДТП та
притягнута до адміністративної
відповідальності за ст. 124 КУпАП .

Позивач вказує на те, що внаслідок
вказаної дорожньо-транспортної
пригоди був пошкоджений її зазначених
вище автомобіль та відповідно до
висновку спеціаліста -товарознавця
товарної біржі «Радар» розмір
матеріальних збитків складає 92933, 17 грн.

Також вважає, що вказаними діями
відповідача,їй спричинена моральна
шкода.

В запереченнях на позовну заяву
представник відповідача, вважає
недоведеним розмір матеріальної шкоди
та зазначає, що висновок спеціаліста ,
який не має свідоцтва не є належним
доказом ( а.с.32-33).

В судовому засіданні суду першої
інстанції представник позивача
підтримав вказані позовні вимоги та
просив їх задовольнити.

Справу розглянуто судом першої
інстанції за відсутності відповідача
та її представника.

Рішенням Московського районного суду
м.Харкова від 31 січня 2013 року позовні
вимоги позивача задоволені частково.
Суд стягнув з відповідача на користь
позивача 92933, 17 грн. та витрати по сплаті
судового збору в сумі 929 грн. та
відмовив позивачу в задоволенні іншої
частини позовних вимог.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати вказане рішення та
ухвалити нове рішення ,яким відмовити
позивачу в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги
обгрунтовує неповним з»ясуванням
судом обставин справи та зазначає, що
позивачем не надано доказів, які б
свідчили, що вона є власницею
пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля,
а також зазначає, що суд прийняв до
уваги висновок спеціаліста
-товарознавця товарної біржі «Радар» ,
який на його думку не має права на
визначення спричиненої позивачу
матеріальної шкоди. Крім того,
відповідач також вказує на те, що суд
не з»ясував наявності страхового
відшкодування позивачу .

В запереченнях на апеляційну
скаргу представник позивача,
посилаючись на законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції, просить рішення суду
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення представників сторін,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги
та заперечень на апеляційну скаргу,
судова колегія приходить до висновку
про відмову в задоволенні апеляційної
скарги з таких підстав.

Згідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог позивачу, сторонами в
апеляційному порядку не оскаржується,
а тому законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в цій
частині судом апеляційної інстанції не
перевіряється.

Задовольняючи позовні вимоги
позивача в частині відшкодування їй
матеріальних збитків, спричинених
внаслідок пошкодження належного їй
автомобіля при ДТП, та стягуючи вказану
шкоду з винної у ДТП особи - відповідача
ОСОБА_3, суд першої інстанції, з
посиланням на вимоги ст.ст. 1166, 1187, 1188 ЦК
України виходив з доведеності
позивачем вимог в цій частині.

При цьому судом першої інстанції
встановлено , підтверджено наявними у
справі доказами, та цей факт
відповідачем не заперечується, що 22
жовтня 2009 року о 12 год. 30 хв, відповідач,
керуючи автомобілем марки ВАЗ 21063,
реєстраційний номер НОМЕР_1 на вул..
Леніна м.Харкова біля житлового
будинку № 29 , виїхала на смугу
зустрічного напрямку дорожного руху та
скоїла наїзд на стоячий належний їй
автомобіль НОМЕР_2 та постановою
Дзержинського суду м. Харкова від 01
грудня 2009 року відповідач визнана
винною в скоєнні вказаної ДТП та
притягнута до адміністративної
відповідальності за ст. 124 КУпАП .

Матеріали справи також свідчать про
те, що позивачу ОСОБА_4 ( до шлюбу ОСОБА_4
) як на час ДТП, так і на теперішній час
належить автомобіль НОМЕР_3 , що
підтверджується копією свідоцтва про
реєстрацію вказаного транспортного
засобу, копією свідоцтва про її шлюб та
свідоцтвом про реєстрації
транспортного засобу № НОМЕР_4,
виданого на ім»я позивача ( а.с.189, 151,
152).

Згідно до вимог ч. 1 та на п.1 ч. 2
ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано
збитків у разі порушення її права, має
право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа
зазнала у зв»язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки).

Згідно до вимог ч.2 ст. 1187, п.1ч.1
ст. 1188 ЦК України , шкода завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом . Шкода завдана
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки, відшкодовується
винною особою.

Відповідно до висновків,
спеціаліста -автотоварознавця
товарної біржі «Радар» № 297/2009 від 24
листопада 2009 року , проведенням
дослідженням спеціаліста -
автотоварознавця, який має сертифікат
суб»єкта оціночної діяльності та
свідоцтво оцінювача, а також вищу
економічну освіту та стаж експертної
роботи з 2002 року, матеріальний збиток,
спричинений позивачу пошкодженням її
автомобіля, без врахування втрати
товарної вартості складає 92933, 17 грн.,
втрата товарної вартості автомобіля
складає 6456, 44 грн., а з втратою такої
товарної вартості - 99389, 61 грн. Оригінал
вказаного звіту був залучений
представником позивача в судовому
засіданні суду апеляційної інстанції (
а.с. 163-197).

Згідно до вимог ч.1 ст. 1194 ЦК
України, особа, яка застрахувала свою
цивільну відповідальність, у разі
недостатності страхової виплати
(страхового відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди,
зобов»язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

В ст. 60 ЦПК України встановлено,що
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін чи інших осіб, які беруть
участь у справі виник спір. Доказування
не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доказів, які б свідчили про те, що
розмір спричинених позивачу збитків не
відповідає зазначеному вище
дослідженню, а також доказів, які б
свідчили, що відповідач застрахувала
свою цивільну відповідальність,
остання, в порушення вимог зазначеної
норми ЦПК України суду не надала.

Оскільки позивач з заявою про
відшкодування збитків до моторно
транспортного страхового бюро України
не зверталась ( а.с. 225), відповідач свою
цивільну відповідальність не
застрахувала, то суд прийшов до
обгрунтованого висновку про наявність
підстав для задоволення позовних вимог
позивача в частині відшкодування їй
відповідачем матеріальної шкоди.

Доводи, викладені відповідачем в
апеляційній скарзі вказаних висновків
суду не спростовують та не дають
підстав для скасування чи зміни
ухваленого у справі рішення.

З огляду на наведене судова
колегія приходить до висновку про
залишення рішення суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315, 317, 319,
218 ЦПК України , судова колегія -,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Московського районного
суду м.Харкова від 31 січня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий, суддя:

Судді :