Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2014 року Пролетарський районний
суд м. Донецька у складі:

головуючого - судді:
Майданнікова О.І.

при секретарі
Німчинової Н.О., Коструб М.Ю., Дутчак
І.М.,

за участі позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Донецька
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 "про поділ майна, що є об'єктом
спільної сумісної власності подружжя,
вселення та усунення перешкод в
користуванні жилим приміщенням,
визначення порядку користування жилим
приміщенням" та зустрічним позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 "про поділ майна, що є
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя",-

В С Т А Н О В И В :

16.09.2013 року позивач ОСОБА_1 звернувся до
Пролетарського районного суду м.
Донецька з позовною заявою « про розділ
спільного майна» до відповідача
ОСОБА_3, у якому зазначив, що 19.10.2003 року
він уклав шлюб з відповідачкою , який
був зареєстрован Донецьким міським
відділом реєстрації актів цивільного
стану, про що був зроблений актовий
запис № 1590. від шлюбу мають
неповнолітню дитину - сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між сторонами було
розірвано на підставі рішення
Пролетарського районного суду м.
Донецька від 11.09.2013 року. За час
спільного життя позивач та відповідач
за спільні грошові кошти придбали
майно, а саме: у зальній кімнаті: диван
фірми ВLEST (модель Тенки), 2012 року,
вартістю 11800,00грн., телевізор Самсунг
43Е451, плазмовий, який висить на стені, 2012
року, вартістю 5 000,00 грн., приставку IPTV
MAG 250 (micro), 2012 року, вартістю 600,00 грн.,
картина( орієнтовний розмір 110Х70 см.) з
зображенням моря і плаха, 2008 року,
вартістю 1 500,00 грн.; у спальній кімнаті:
меблі спальні( спальне ліжко, шафа,
комод, 2 тумбочки світло-жовтого
кольору), 2006 року, вартістю 6 000,00 грн.,
матрац Ліберті (кольоровий), 2006 року,
вартістю 1 500,00 грн., 3 килима жовтого
кольору біля спального ліжка, 2006 року,
вартістю 1 500,00 грн.; у дитячій кімнаті:
стіл комп'ютерний червоно-коричневий з
3-ма ящиками, 2007 року, вартістю 500 грн.,
шафа 3-х створчата, дверцята світлі, 2012
року, вартістю 6 000,00 грн., комп'ютер АМІ,
колонки чорні, монітор 17 Самсунг, 2004
року, вартістю 5 000,00 грн., принтер НР 1020,
2004 року, вартістю 1 000,00 грн.; у кухні:
стіл кухонний красно-коричневий, 2006
року, вартістю 500,00грн., холодильник LG GN-V
292 SCS LG, 2006 року, вартістю 4 000,00 грн.,
мікрохвильова піч SCARLET, 2003 року,
вартістю 500,00 грн., кухонний комбайн BRAUN K
700, 2003 року, вартістю 1 700,00 грн.,
йогуртниця MULINEX Y-6, 2012 року, вартістю 600
грн., газова плита GORENJE GI 476 E-U, 2006 року,
вартістю, 5 000,00 грн., меблі кухонні
(блакитного кольору, 4 нижні шафи та 4
верхні шафи), 2006 року, вартістю, 4 075,00
грн., пральна машинка з вертикальною
загрузкою ELECTROLUX EWT 1010, 2006 року, вартістю
4 500,00 грн., телевізор SHARP LC32D44EGY, 2008 року,
вартістю 5 000,00 грн., витяжка Vento LUX,
вартістю 1 700 грн.; на балконі: телевізор
Соні 29, 2003 року, вартістю 2 000, 00 грн.,
столик під телевізор( скляний), 2003 року,
вартістю 500,00 грн., двд фірма ВВК, 2004
року, вартістю 400,00 грн., диван модель
Діана-3 (155), 2012 року, вартістю 5 300,00 грн.,
кресло керівника, 2011 року, вартістю 679,00
грн., шафа-купе, 2012 року, вартістю 6 500,00
грн., пилосос LG VC-7920, 2012 року, вартістю 1
700,00 грн.; у прихожій кімнаті: вішалка
червоно-коричнева, 2012 року, вартістю
500,00 грн., поличка для взуття
червоно-коричневого кольору, 2012 року,
вартістю 700,00 грн.; у ванній кімнаті:
дзеркало з лампочкою та поличкою над
вмивальником, 2006 рок, вартістю 500,00 грн.,
домофон Commax, 2006 року, вартістю 1000,00 грн.,
а всього на 87 754,00 грн. Крім того, 10.12.2014
року позивачем та відповідачем було
придбана трьохкімнатна квартира, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
інвентаризаційною вартістю 148 668,00 грн.,
на момент звернення до суду приблизна
ринкова вартість квартири складає 408
400,00 грн. вказана квартира була
оформлена на рівних частках по ? на
кожного. Усе спірне майно знаходиться у
квартирі, у якій на даний час мешкає
відповідачка, позивач не має доступу до
неї. Після того, як стосунки з
відповідачкою були

припинені, він намагався мирним шляхом
врегулювати питання розподілу сумісно
нажитого майна, однак відповідачка
відмовилась. На підставі вище
викладеного. Позивач просить стягнути
з відповідачки на його користь 248 127,00
грн., визнати за відповідачкою право
власності на квартиру АДРЕСА_1, сягнути
з відповідачки на його користь судовий
збір у сумі 2 481,27 грн.

09.01.2014 року до канцелярії суду
надійшли уточнення до позовної заяви
від позивача, відповідно до яких
позивач просить вселити його у АДРЕСА_1,
зобов'язати відповідачку передати йому
ключі від спільної квартири та не
чинити у подальшому перешкод у
користуванні та розпорядженні ?
спірної квартири, встановити порядок
користування та володіння АДРЕСА_1,
виділити у натурі позивачу житлову
кімнату площею 8,7 кв.м., вбудований шаф
купе площею 2,6 кв.м. і веранду площею 18,3
кв.м., а кухню, корі дар та ванну кімнату
залишити у спільному користуванні;
виділити позивачу в натурі і визнати за
ним право власності на наступне майно:
холодильник LG GN-V 292 SCS LG, 2006 року,
вартістю 4 000,00 грн., кухонний комбайн BRAUN
K 700, 2003 року, вартістю 1 700,00 грн., газова
плита GORENJE GI 476 E-U, 2006 року, вартістю, 5 000,00
грн., пральна машинка з вертикальною
загрузкою ELECTROLUX EWT 1010, 2006 року, вартістю
4 500,00 грн., телевізор SHARP LC32D44EGY, 2008 року,
вартістю 5 000,00 грн., витяжка Vento LUX,
вартістю 1 700 грн.; телевізор Соні 29, 2003
року, вартістю 2 000, 00 грн., столик під
телевізор( скляний), 2003 року, вартістю
500,00 грн., диван модель Діана-3 (155), 2012
року, вартістю 5 300,00 грн., кресло
керівника, 2011 року, вартістю 679,00 грн.,
шафа-купе, 2012 року, вартістю 6 500,00 грн.,
домофон Commax, 2006 року, вартістю 1000,00 грн.,
стягнути з відповідачки на його
користь судові витрати у розмірі 2 481,27
грн.

25.11.2013 року відповідач ОСОБА_3
звернулась з зустрічною позовною
заявою до позивача ОСОБА_1 « про розділ
спільно нажитого майна», відповідно до
якого шлюб між відповідачкою та
позивачем було розірвано на підставі
рішення Пролетарського районного суду
м. Донецька від 11.09.2013 року. За час
існування шлюбу ними, окрім того, що
вказано у первинному позові було
придбано автомобіль Хюндай Соната 2007
року державний номер НОМЕР_1, який був
поставлений на облік 28.04.2012 року на
ОСОБА_1 однак, їй нещодавно стало
відомо, що відповідач 08.12.2012 року без її
відома та згоди зазначений автомобіль
переоформив на свою матір ОСОБА_6
ринкова вартість аналогічного
автомобіля складає біля 120 000,00 грн. крім
того, відповідач у первинному позові
вказав на певне майно, яке ним вже було
забрано з квартири, зокрема: телевізор
Самсунг PS43E45, приставка IPTV MAG 250, картина
з зображенням моря, пилесос LG VC-7920. ці
речі були особисто забраними з
квартири відповідачем. Також зазначає,
що картина з зображенням моря була їй
особисто подарована її матір'ю і є її
особистою власністю. Також не
погоджується з оцінкою майна
зазначеною в заяві позивачем за
первинним позовом, оскільки ним була
вказана ціна придбання, однак майно
використовувалось і тому втратило
певну вартість. Вважає, що майно
приблизно на 45-50% коштує дешевше, а ніж
вказано у позовній заяві. На підставі
викладеного, просить суд у задоволені
позовних вимог за первинним позовом
відмовити, стягнути з відповідача на її
користь в якості компенсації ? частини
вартості автомобіля кошти в розмірі 60
000,00 грн., стягнути з відповідача на
користь позивача судові витрати у
розмірі 600,00 грн.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача
ОСОБА_2, який діє на підставі договору, в
судовому засіданні заявлені позовні
вимоги підтримали в повному обсязі,
просили їх задовольнити посилаючись на
обставини зазначені в позовній заяві.
Зустрічні позовні вимоги не визнали,
просила відмовити в їх задоволенні
зазначивши, що між позивачем та
відповідачем було укладено шлюб 19.10.2003
року. Від вказаного шлюбу сторони
мають неповнолітню дитину - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. На підставі рішення
Пролетарського районного суду м.
Донецька від 11.09.2013 року їх шлюб було
розірвано. У серпні 2013 року
відповідачка вигнала позивача з
квартири, а також змінила у ній замки.
Стосовно автомобіля ,то позивач разом з
відповідачем зайняли 15 000 доларів США
на купівлю автомобіля Хюндай. Коли
потрібно було віддавати гроші, вони
звернулися до мати позивача за
допомогою. Мати дала гроші, але за
умовою, що автомобіль буде
переоформлено на її користь, однак
сторони мають право користуватися ним,
яка своїм власним., тому просять у
задоволені зустрічної позовної заяви
відмовити у повному обсязі. Позивач
просив виділити йому дитячу кімнату,
оскільки вона менша приблизна 14 кв.м.,
ніж доросла спальна кімната - 15 кв.м.,
тому відповідачу з сином буде зручно, а
також тому, що вона не прохідна, а
значить зменшить контакт позивача з
відповідачем.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позовні вимоги визнала частково,
зазначив, що в позовній заяві ціна
майна не відповідає дійсності та
значно завищена. Вважає, що дійсна
вартість майна становить: у зальній
кімнаті: диван фірми ВLEST (модель Тенки),
2012 року, вартістю 9 800,00 грн., телевізор
Самсунг 43Е451, плазмовий, який висить на
стені, 2012 року, вартістю 5 000,00 грн.,
приставка IPTV MAG 250 (micro), 2012 року, вартістю
600,00 грн., картина (орієнтовний розмір
110Х70 см.) з зображенням моря і плаха, 2008
року, вартістю 1 500,00 грн.; у спальній
кімнаті: меблі спальні( спальне ліжко,
шафа, комод, 2 тумбочки світло-жовтого
кольору), 2006 року, вартістю 4000,00 грн.,
матрац Ліберті (кольоровий), 2006 року,
вартістю 1000,00 грн., 3 килима жовтого
кольору біля спального ліжка, 2006 року,

вартістю 1 500,00 грн.; у дитячій кімнаті:
стіл комп'ютерний червоно-коричневий з
3-ма ящиками, 2007 року, вартістю 500 грн.,
шафа 3-х створчата, дверцята світлі, 2012
року, вартістю 6 000,00 грн., комп'ютер АМІ,
колонки чорні, монітор 17 Самсунг, 2004
року, вартістю 2 000,00 грн., принтер НР 1020,
2004 року, вартістю 1 000,00 грн.; у кухні:
стіл кухонний красно-коричневий, 2006
року, вартістю 200,00грн., холодильник LG GN-V
292 SCS LG, 2006 року, вартістю 1 500,00 грн.,
мікрохвильова піч SCARLET, 2003 року,
вартістю 250,00 грн., кухонний комбайн BRAUN K
700, 2003 року, вартістю 400,00 грн.,
йогуртниця MULINEX Y-6, 2012 року, вартістю 500
грн., газова плита GORENJE GI 476 E-U, 2006 року,
вартістю, 2000,00 грн.( зламана), меблі
кухонні (блакитного кольору, 4 нижні
шафи та 4 верхні шафи), 2006 року, вартістю,
2 500,00 грн., пральна машинка з
вертикальною загрузкою ELECTROLUX EWT 1010, 2006
року, вартістю 1 500,00 грн., телевізор SHARP
LC32D44EGY, 2008 року, вартістю 5 000,00 грн.,
витяжка Vento LUX, вартістю 1 700 грн.; на
балконі: телевізор Соні 29, 2003 року,
вартістю 50, 00 грн. (оскільки зламан),
столик під телевізор( скляний), 2003 року,
вартістю 100,00 грн., двд фірма ВВК, 2004
року, вартістю 400,00 грн., диван модель
Діана-3 (155), 2012 року, вартістю 2 500,00 грн.,
кресло керівника, 2011 року, вартістю 250,00
грн., шафа-купе, 2012 року, вартістю 2 800,00
грн., пилосос LG VC-7920, 2012 року, вартістю 1
500,00 грн.; у прихожій кімнаті: вішалка
червоно-коричнева, 2012 року, вартістю
100,00 грн., поличка для взуття
червоно-коричневого кольору, 2012 року,
вартістю 100,00 грн.; у ванній кімнаті:
дзеркало з лампочкою та поличкою над
вмивальником, 2006 рок, вартістю 50,00 грн.,
домофон Commax, 2006 року, вартістю 300,00 грн.,
а всього на 56 600,00 грн. Також зазначила,
що телевізор Самсунг, який висить у
зальній кімнаті, приставку IPTV MAG 250 (micro),
картину з зображенням птахів та
пилосос LG VC-7920 позивач виніс з дому,
коли її не було. Вважає, що неможливо
виділити в натурі житлову кімнату в
квартирі не можливо, оскільки поділ
передбачає можливість створити
окремий вхід в кімнату, а в квартирі це
є неможливим. В той же час виділити в
натурі, або у володіння та користування
вбудовану шафу та веранду є неможливим
і суперечить чинному законодавству
України, оскільки веранда не є
приміщенням в якому можливо проживати
і дане приміщення нестворене для
проживання. Вказує, що для користування
можливо виділити виключно житлові
кімнати. В той же час визначення
користування і володіння вбудованої
шафи з метою проживання і виділення її
в натурі є безглуздою вимогою, яка
суперечить закону. У виділенні кімнати
площею 8,7 кв.м. у володіння вона
категорично заперечує, оскільки в цій
кімнаті проживає їх син і кімната
обладнана спеціально для проживання в
ній виключно дитини. Вона дійсно
змінила замки у квартирі і не впускає
позивача у квартиру і робить це
виключна для власної безпеки та
безпеки малолітнього сина. Не
заперечує щодо користування квартирою
позивачем у разі зміни його поведінки
по відношенню до неї та їх сина. На
підставі викладеного просить суд у
задоволені первісного позову
відмовити у повному обсязі, зустрічні
позовні вимоги задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення
сторін, дослідивши матеріали справи,
вважає первісний позов обґрунтованим,
але таким, що підлягає частковому
задоволенню, а зустрічний позов
необґрунтованим і таким, що не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за заявою (скаргою) осіб, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін, які беруть участь у
справі.

В судовому засіданні встановлено те, що
сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в
зареєстрованому шлюбі з 19 жовтня 2003
року по 11 вересня 2013 року, про що
свідчить надана у матеріали справи
копія свідоцтва про одруження серії
НОМЕР_4 від 19.10.2003 року та копія рішення
Пролетарського районного суду м.
Донецька від 11.09.2013 року про розірвання
між сторонами шлюбу. ( а.с. 136, 137-140 ).

Згідно копії свідоцтва про народження
дитини сторони від шлюбу мають
неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.135).

Згідно ст. 60 Сімейного Кодексу України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить чоловіку і дружині на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
і т.і.) самостійного заробітку.
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

У судовому засіданні сторони дійшли
згоди щодо вартості майна, яке вони
придбали під час шлюбу:

- диван фірми ВLEST ( модель Тенки), 2012
року, вартістю 9 800,00 грн.;

- телевізор Самсунг 43Е451,
плазмовий, 2012 року, вартістю 5 000,00 грн.;

- приставка IPTV MAG 250 (micro), 2012 року,
вартістю 600,00 грн.;

- картина( орієнтовний розмір 110Х70
см.) з зображенням моря і плаха, 2008 року,
вартістю 1 500,00 грн.;

- меблі спальні( спальне ліжко,
шафа, комод, 2 тумбочки світло-жовтого
кольору), 2006 року, вартістю 4000,00 грн.;

- матрац Ліберті (кольоровий), 2006
року, вартістю 1000,00 грн.;

- 3 килима жовтого кольору біля
спального ліжка, 2006 року, вартістю 1 500,00
грн.;

- стіл комп'ютерний
червоно-коричневий з 3-ма ящиками, 2007
року, вартістю 500 грн.;

- шафа 3-х створчата, дверцята
світлі, 2012 року, вартістю 6 000,00 грн.;

- комп'ютер АМІ, колонки чорні,
монітор 17 Самсунг, 2004 року, вартістю 2
000,00 грн.;

- принтер НР 1020, 2004 року, вартістю 1
000,00 грн.;

- стіл кухонний красно-коричневий,
2006 року, вартістю 200,00грн.;

- холодильник LG GN-V 292 SCS LG, 2006 року,
вартістю 1 500,00 грн.;

- мікрохвильова піч SCARLET, 2003 року,
вартістю 250,00 грн.;

- кухонний комбайн BRAUN K 700, 2003 року,
вартістю 400,00 грн.;

- йогуртниця MULINEX Y-6, 2012 року,
вартістю 500 грн.;

- газова плита GORENJE GI 476 E-U, 2006 року,
вартістю, 2000,00 грн.;

- меблі кухонні (блакитного
кольору, 4 нижні шафи та 4 верхні шафи),
2006 року, вартістю, 2 500,00 грн.;

- пральна машинка з вертикальною
загрузкою ELECTROLUX EWT 1010, 2006 року, вартістю
1 500,00 грн.;

- телевізор SHARP LC32D44EGY, 2008 року,
вартістю 5 000,00 грн.;

- витяжка Vento LUX, вартістю 1 700 грн.;

- телевізор Соні 29, 2003 року,
вартістю 50, 00 грн.;

- столик під телевізор( скляний), 2003
року, вартістю 100,00 грн.;

- двд фірма ВВК, 2004 року, вартістю
400,00 грн.;

- диван модель Діана-3 (155), 2012 року,
вартістю 2 500,00 грн.;

- кресло керівника, 2011 року,
вартістю 250,00 грн.;

- шафа-купе, 2012 року, вартістю 2 800,00
грн.;

- пилосос LG VC-7920, 2012 року, вартістю 1
500,00 грн.;

- вішалка червоно-коричнева, 2012
року, вартістю 100,00 грн.;

- поличка для взуття
червоно-коричневого кольору, 2012 року,
вартістю 100,00 грн.;

- дзеркало з лампочкою та поличкою
над вмивальником, 2006 рок, вартістю 50,00
грн.;

- домофон Commax, 2006 року, вартістю 300,00
грн.

Як роз'яснено у п. 23 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 2007
року № 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» вирішуючи
спори між подружжям про майно,
необхідно встановити обсяг спільно
нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясувати джерело і час
його придбання.

Оскільки в судовому засіданні не було з
достовірністю встановлено наявність
та придбання в період шлюбу наступного
майна: телевізор Самсунг 43Е451,
плазмовий, 2012 року, вартістю 5 000,00 грн.,
приставка IPTV MAG 250 (micro), 2012 року, вартістю
600,00 грн., картина( орієнтовний розмір
110Х70 см.) з зображенням моря і плаха, 2008
року, вартістю 1 500,00 грн., суд приходить
до висновку про виключення зазначеного
майна з переліку майна, яке підлягає
розподілу між сторонами. Сторони в
судовому засіданні вказували, що дане
майно у них відсутнє, та не надали
належних доказів, які б вказали на його
вартість та наявність в натурі, та
місце, де воно знаходиться.

Згідно ст.ст.60, 63 СК України - майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Згідно ст.ст.68, 69 СК України -
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте за час шлюбу. Дружина і чоловік
мають право на поділ майна, що належить
їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Згідно ст.70 СК України - у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
у пункті 22 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 2007
року № 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», вартість
майна, що підлягає поділу, визначається
за погодженням між подружжям, а при
недосягненні згоди виходячи з його
дійсної вартості на час розгляду
справи.

Ст. 71 СК України містить у собі ряд
способів поділу майна, яке належить на
праві сумісної часткової власності.
При поділі майна подружжя слід мати на
увазі, що поділу підлягає все майно, що
є у спільній сумісній власності
подружжя. Про поділі цього майна в
натурі суд повинен виходити із його

вартості, необхідності тому чи іншому
подружжю, господарського призначення,
дефіцитності речі, наявності у сім`ї
дітей, інших осіб, яким та чи інша річ
більш потрібна, їм іншим, але при цьому
слід не відступати від визначених
часток подружжя.

Вирішуючи питання про розподіл в
натурі рухомого майна загальною
вартістю 48 000 гривень суд приходить до
переконання, що наявні всі підстави для
застосування принципу рівності часток
сторін з урахуванням того, що
відповідно до рішення Пролетарського
районного суду м. Донецька від 11.09.2013
року, яке набрало законної сили 24.09.2013
року, малолітня дитина - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином сторін та фактично
залишився після розірвання шлюбу разом
з матір`ю ОСОБА_3, що не заперечували
сторони у судовому засіданні.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
не заперечувала, щоб позивачу було
виділено наступне майно, яке просить
виділити ОСОБА_1 йому: пральна машинка з
вертикальною загрузкою ELECTROLUX EWT 1010;
телевізор Соні 29, 2003 року випуску;
столик під телевізор (скляний), 2003 року
випуску; кресло керівника, 2011 року
випуску.

Тому, суд вважає можливим виділити в
натурі ОСОБА_3, у урахуванням інтересів
малолітньої дитини - сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки це має важливе
значення для його подальшого фізичного
та духовного розвитку, визнавши за нею
право власності на наступне майно:
матрац Ліберті (кольоровий), 2006 року
випуску, з остаточною вартістю 1000,00
грн.; меблі спальні (спальне ліжко, шафа,
комод, 2 тумбочки світло-жовтого
кольору), 2006 року випуску, з остаточною
вартістю 4000,00 грн.; шафа 3-х створчата,
дверцята світлі, 2012 року випуску, з
остаточною вартістю 6 000,00 грн.;
комп'ютер АМІ, колонки чорні, монітор 17
Самсунг, 2004 року випуску, з остаточною
вартістю 2 000,00 грн.; холодильник LG GN-V 292
SCS LG, 2006 року випуску, з остаточною
вартістю 1 500,00 грн.; газова плита GORENJE GI
476 E-U, 2006 року випуску, з остаточною
вартістю, 2000,00 грн.; меблі кухонні
(блакитного кольору, 4 нижні шафи та 4
верхні шафи), 2006 року випуску, з
остаточною вартістю, 2 500,00 грн.;
телевізор SHARP LC32D44EGY, 2008 року випуску, з
остаточною вартістю 5 000,00 грн.
(загальна вартість - 24 000 грн.).

Виділити позивачеві ОСОБА_1 в натурі
наступне майно, визнавши за ним право
власності на нього: диван фірми ВLEST
(модель Тенки), 2012 року випуску, з
остаточною вартістю 9 800,00 грн.; 3 килима
жовтого кольору біля спального ліжка,
2006 року випуску, з остаточною вартістю 1
500,00 грн.; принтер НР 1020, 2004 року випуску,
з остаточною вартістю 1 000,00 грн.;
мікрохвильова піч SCARLET, 2003 року випуску,
з остаточною вартістю 250,00 грн.;
кухонний комбайн BRAUN K 700, 2003 року
випуску, з остаточною вартістю 400,00
грн.; йогуртниця MULINEX Y-6, 2012 року випуску,
з остаточною вартістю 500 грн.; стіл
комп'ютерний червоно-коричневий з 3-ма
ящиками, 2007 року випуску, з остаточною
вартістю 500 грн.; стіл кухонний
красно-коричневий, 2006 року випуску, з
остаточною вартістю 200,00грн.; пральна
машинка з вертикальною загрузкою ELECTROLUX
EWT 1010, 2006 року випуску, з остаточною
вартістю 1 500,00 грн.; витяжка Vento LUX, з
остаточною вартістю 1 700 грн.; телевізор
Соні 29, 2003 року випуску, з остаточною
вартістю 50,00 грн.; столик під телевізор
(скляний), 2003 року випуску, з остаточною
вартістю 100,00 грн.; двд фірма ВВК, 2004 року
випуску, з остаточною вартістю 400,00 грн.;
диван модель Діана-3 (155), 2012 року
випуску, з остаточною вартістю 2 500,00
грн.; кресло керівника, 2011 року випуску,
з остаточно вартістю 250,00 грн.;
шафа-купе, 2012 року випуску, з остаточною
вартістю 2 800,00 грн.; вішалка
червоно-коричнева, 2012 року випуску, з
остаточною вартістю 100,00 грн.; поличка
для взуття червоно-коричневого
кольору, 2012 року випуску, з остаточною
вартістю 100,00 грн.; дзеркало з лампочкою
та поличкою над вмивальником, 2006 року
випуску, з остаточною вартістю 50,00 грн.;
домофон Commax, 2006 року випуску, з
остаточною вартістю 300,00 грн. (загальна
вартість - 24 000 грн.).

З копій паспортів сторін вбачається те,
що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3
зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, -
позивач з 01.06.2006 року, а відповідач з
09.11.2010 року ( а.с. 28-30,32-34 ).

Також в судовому засіданні встановлено
те, що в період перебування у
зареєстрованому шлюбі сторони ОСОБА_1
та ОСОБА_3, за сумісні кошти придбали
трьохкімнатну квартиру, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка
була придбана, за взаємною згодою
подружжя, на ім'я позивача та
відповідача, на підставі договору
купівлі - продажу від 10.12.2004 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_7, та зареєстрована в КП «
БТІ м. Донецька » на ім'я ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 по ? частки 11.01.2005 року в книзі №
9/3-230 за реєстровим № 354, про що свідчить
досліджені в судовому засіданні
договір купівлі - продажу нерухомого
майна та інформації наданої КП «БТІ м.
Донецька». ( а.с. 11-12,13-16 ).

З копій свідоцтва про право власності
вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1
володіють по ? частки нерухомого майна,
а саме квартири, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с.21-22).

25.03.2013 року позивач та відповідач
надали приватному нотаріусу
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_8 заяву, відповідно до якої
підтвердили, що їх частки у АДРЕСА_1,
набуті за договором купівлі-продажу,
посвідченого 10.12.2004 року приватним
нотаріусом Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_7 за
реєстровим № 4240 не змінилися та
складають по ? частині кожному (а.с.23),
що також підтверджується витягом з
державного реєстру прав на нерухоме
майно про реєстрацію права власності
від 28.03.2013 року(а.с.24-27).

Крім того , як вбачається з копії
технічного паспорту спірна квартира
складається з 3 житлових кімнат,
відповідної жилої площі 15,0 м-2, 13,0 м-2, 8,7
м-2; та підсобних приміщень : кухні
площею 9,6 м-2, ванної кімнати та туалету
площею 2,7 м-2, , коридору відповідною
площею 2,5 м-2, вбудованої шафи площею 2,6
м-2, веранди площею 18,3 м-2. ( а.с.17-20 ).

Відповідно до висновку технічно
можливо встановлення дверного отвір
між житловою кімнатою та верандою
відповідно до технічного рішення на
його встановлення у АДРЕСА_1 (а.с.141-155).

В судовому засіданні встановлено, що
позивач по первісному позову наполягає
на виділені йому у натурі житлову
кімнату площею 8,7м-2, вбудовану шафу
площею 2,6 м-2, веранду площею 18,3 м-2.,
однак згоди сторони у судовому
засіданні не досягли. У судовому
засіданні позивач по первісному позову
уточнив позовні вимоги відповідно до
яких просив виділити йому у
користування вищевказану частику
квартири окрім вбудованої шафи площею
2,6 м-2.

Відповідно до ст. ст. 364, 367 ЦК України
кожен із співвласників має право на
виділ його частки майна, що є у спільній
частковій власності в натурі або його
поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК
України. За відсутності згоди
співвласників про поділ спільного
майна це питання вирішується судом.

Виходячи з положень ст. ст. 183, 367 ЦК
України та роз'яснень, викладених у п. п.
6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про практику застосування
судами законодавства, що регулює право
приватної власності на житловий
будинок" від 4 жовтня 1991 року № 7, виділ
частки в натурі (поділ будинку) може
мати місце за наявності технічної
можливості виділення кожній із сторін
відокремленої частини будинку із
самостійним виходом (квартири), яка
відповідає розміру їх часток у
приватній власності або наявності
технічної можливості переобладнання
будинку в ізольовані квартири. Якщо
виділ частки будинку в натурі
неможливий, суд вправі за заявленим про
це позовом встановити порядок
користування відособленими
приміщеннями (квартирами, кімнатами)
такого будинку.

Отже, визначення порядку користування
майном та виділення його в натурі є
самостійними взаємовиключними
предметами позову, які визначають
різні правові наслідки щодо права на це
майно для його співвласника.

При визначенні порядку користування
майном співвласнику виділяється у
користування майно відповідно до
розміру його частки у ньому. При цьому
співвласник продовжує володіти,
користуватися та розпоряджатися своїм
майном. Виплата компенсації за
недоотриману жилу площу у разі
неможливості встановлення порядку
користування майном відповідно до
ідеальних часток співвласників
законом не передбачається.

Виходячи з аналізу ст. 358 ЦК України
слід дійти висновку, що ця норма
регулює саме порядок здійснення права
часткової власності, тобто порядок
користування спільною частковою
власністю без її поділу в натурі,
наслідком якого є припинення права
спільної часткової власності. Зокрема
при встановленні порядку користування
будинком кожному із співвласників
передається в користування конкретна
частина будинку, виходячи із його
частки в праві спільної власності на
будинок. Разом з тим виділені у
користування приміщення можуть бути і
неізольовані і не завжди точно
відповідати належним співвласникам
часткам, оскільки встановлення порядку
користування майном не припиняє право
спільної часткової власності на це
майно.

Встановлення співвласниками порядку
користування будинком з виділенням
конкретних приміщень, не припиняє
право спільної часткової власності,
оскільки такі частини не
перетворюються в об'єкт самостійної
власності кожного з них.

Дана правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
03.04.2013 року № 6-12цс13 та відповідно до
вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою
для всіх судів України.

Однак вимоги позивача щодо виділення
йому у користування веранди 18,3 кв.м. та
житлової кімнати площею 8,7 кв.м. не
підлягають задоволенню, оскільки
веранда не є житловим приміщенням, а
відтак відноситься до місць загального
користування. Крім того, суд бере до
уваги інтереси дитини, так як житлова
кімната 8,7 кв.м. є дитячою кімнатою, що
не заперечували сторони у судовому
засіданні.

Вказані обставини свідчать про те, що
запропонований позивачем порядок
користування сторонами спірним жилим
приміщенням є неможливим. Іншого
варіанту користування квартирою у
судовому засіданні позивачем
запропоновано не було.

Способи захисту права власності
передбачені нормами ст. ст.16,386,391 ЦК
України.

Згідно зі ст.321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Нормами ст.ст.386,391,392 ЦК України
обумовлено, що власник може вимагати
усунення будь-яких порушень його права,
хоч би ці порушення і не були поєднані
з позбавленням володіння.

Підлягають задоволенню позовні вимоги
щодо вселення позивача до спірного
будинку з зобов'язанням відповідача
передати ключі від квартири та не
чинити перешкоди у користуванні.

Так, в судовому засіданні встановлено,
та не заперечувалось сторонами, що
позивач не має можливості потрапити до
будинку, співвласником якого є, у
зв'язку із зміною відповідачем замків
на двері

тобто порушені права позивача на
користування квартирою. Відповідач
ОСОБА_3 зазначила, що не бажає щоб
позивач проживав у спірній квартирі у
зв'язку з неприязними стосунками.

Дані дії відповідача порушують права
позивача як власника, тому дані права
підлягають захисту.

Відповідно до ч.3 ст. 61 СК України якщо
одним із подружжя укладено договір в
інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в
тому числі гонорар, виграш, які були
одержані за цим договором, є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя.

Відповідно до ст. 65 СК України при
укладенні договорів одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя. Договір, укладений
одним із подружжя в інтересах сім'ї,
створює обов'язки для другого з
подружжя, якщо майно, одержане за
договором, використане в інтересах
сім'ї.

Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 21 грудня 2007
року № 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» у випадку
коли при розгляді вимоги про поділ
спільного сумісного майна подружжя
буде встановлено, що один із них
здійснив його відчуження чи використав
його на свій розсуд проти волі іншого з
подружжя і не в інтересах сім'ї або
приховав його, таке майно або його
вартість враховується при поділі.

Відповідно до відповіді з Головного
управління МВС України в Донецькій
області від 27.12.2013 року (а.с.118-119) по
обліковим даним Центру ДАЇ №1 м.
Донецька при УДАЇ ГУМВС України в
Донецькій області, станом на 20.12.2013 рік,
автомобіль Хюндай Соната 2.0, д.н. НОМЕР_1,
рік випуску 2007: 28.04.2012 року
зареєстровано за гр. ОСОБА_1, дата
народження, ІНФОРМАЦІЯ_3, видано
свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5, на
підставі довідка-рахунок ДПІ 289847 25.04.2012
року ПП «Автоштаб», свідоцтво про
реєстрацію НОМЕР_5; 08.12.2012 року зняття з
обліку для реалізації гр. ОСОБА_1; 08.12.2012
року зареєстровано за гр. ОСОБА_6, дата
народження ІНФОРМАЦІЯ_6, видано
свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_6, на
підставі довідка-рахунок ДПІ 851114 08.12.2012
ТОВ ФОРВАРДАВТО, свідоцтво про
реєстрацію НОМЕР_6.

У судовому засіданні відповідачем за
первісним позовом ОСОБА_3 було
підтверджено, що спірний автомобіль
було продано матері позивача за
первісним позовом для погашення їх
родинних боргів. Всі гроші з продажу
даного автомобіля було витрачено на
погашення боргу їх сім'ї з позивачем.

Допитана у судовому засіданні свідок
ОСОБА_6 суду пояснила, що вона є матір'ю
позивача по первісному позову.
Квартира АДРЕСА_1 купувалась сторонами
у рівних частках по ?. У квітні 2012 року
сторони прийшли до неї зайняти грошей
на купівлю автомобіля. Вона надала їм
гроші та у травні 2012 року гроші їх було
повернуто, оскільки пере зайняли у
іншої людини. У вересні вони знову
попросили в неї гроші. Однак вона
пояснила їм, що якщо вони не зможуть
віддати їй гроші, то нехай
переоформлять на неї автомобіль. Вона
дозволила користуватися автомобілем
як власним. Вона надала їм 120 тисяч грн.,
машина купувалась у родичів
відповідачки. Між нею та сторонами було
укладено договір купівлі-продажу
автомобіля за 80 тисяч грн. Сторони не
мешкають разом з серпня 2013 року. У
вересні 2013 року сторони розірвали шлюб.
29 серпня 2013 року син переїхав мешкати
до неї та з квартири ніякого майна не
забирав. У жовтні 2013 року віддали борг
сторони за сімейні борги. Наскільки
вона знає борг складав 15 тисяч доларів.

За таких обставин, у задоволенні
позовних вимог позивача по зустрічному
позову ОСОБА_3 щодо стягнення з
відповідача по вторинному позову на її
користь в якості компенсації ? частини
вартості автомобіля кошти в розмірі 60
000 грн. повинно бути відмовлено.

Крім того, позивачем при зверненні до
суду було сплачено судовий збір в
розмірі 2538,62 грн. Відповідно до вимог ч.
1 ст. 88 ЦПК України, оскільки позов
задоволено частково, судові витрати
повинні бути присуджені позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог. Стягненню з
відповідача на користь позивача
підлягає судовий збір в розмірі 354,70
грн. = 114,70 грн. за вимогу немайнового
характеру + 240 грн. за вимогу майнового
характеру.

На підставі викладеного, ст.ст.16, 356, 358,
383, 386, 391, 392 ЦК України , ст.ст. 60, 61, 65, 69, 70,
71 СК України, п.п. 22, 23, 30 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 21
грудня 2007 року № 11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», п. п. 6, 7 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
застосування судами законодавства, що
регулює право приватної власності на
житловий будинок" від 4 жовтня 1991 року №
7, керуючись, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 "про
поділ майна, що є об'єктом спільної
сумісної власності подружжя, вселення
та усунення перешкод в користуванні
жилим приміщенням, визначення порядку
користування жилим приміщенням" -
задовольнити частково, у

задоволені зустрічної позовної заяви
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 "про поділ майна, що є
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя" - відмовити повністю.

Вселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, у квартиру
за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5,
передати ключі від квартири та не
чинити перешкоди у користуванні
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, квартирою за
адресою: АДРЕСА_1.

Виділити в натурі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4,
визнавши за ним право власності на
наступне майно: диван фірми ВLEST (модель
Тенки), 2012 року випуску, з остаточною
вартістю 9 800,00 грн.; 3 килима жовтого
кольору біля спального ліжка, 2006 року
випуску, з остаточною вартістю 1 500,00
грн.; принтер НР 1020, 2004 року випуску, з
остаточною вартістю 1 000,00 грн.;
мікрохвильова піч SCARLET, 2003 року випуску,
з остаточною вартістю 250,00 грн.;
кухонний комбайн BRAUN K 700, 2003 року
випуску, з остаточною вартістю 400,00
грн.; йогуртниця MULINEX Y-6, 2012 року випуску,
з остаточною вартістю 500 грн.; стіл
комп'ютерний червоно-коричневий з 3-ма
ящиками, 2007 року випуску, з остаточною
вартістю 500 грн.; стіл кухонний
красно-коричневий, 2006 року випуску, з
остаточною вартістю 200,00грн.; пральна
машинка з вертикальною загрузкою ELECTROLUX
EWT 1010, 2006 року випуску, з остаточною
вартістю 1 500,00 грн.; витяжка Vento LUX, з
остаточною вартістю 1 700 грн.;
телевізор Соні 29, 2003 року випуску, з
остаточною вартістю 50,00 грн.; столик під
телевізор (скляний), 2003 року випуску, з
остаточною вартістю 100,00 грн.; двд фірма
ВВК, 2004 року випуску, з остаточною
вартістю 400,00 грн.; диван модель Діана-3
(155), 2012 року випуску, з остаточною
вартістю 2 500,00 грн.; кресло керівника,
2011 року випуску, з остаточно вартістю
250,00 грн.; шафа-купе, 2012 року випуску, з
остаточною вартістю 2 800,00 грн.; вішалка
червоно-коричнева, 2012 року випуску, з
остаточною вартістю 100,00 грн.; поличка
для взуття червоно-коричневого
кольору, 2012 року випуску, з остаточною
вартістю 100,00 грн.; дзеркало з лампочкою
та поличкою над вмивальником, 2006 року
випуску, з остаточною вартістю 50,00 грн.;
домофон Commax, 2006 року випуску, з
остаточною вартістю 300,00 грн.

Виділити в натурі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5,
визнавши за нею право власності на
наступне майно: матрац Ліберті
(кольоровий), 2006 року випуску, з
остаточною вартістю 1000,00 грн.; меблі
спальні (спальне ліжко, шафа, комод, 2
тумбочки світло-жовтого кольору), 2006
року випуску, з остаточною вартістю
4000,00 грн.; шафа 3-х створчата, дверцята
світлі, 2012 року випуску, з остаточною
вартістю 6 000,00 грн.; комп'ютер АМІ,
колонки чорні, монітор 17 Самсунг, 2004
року випуску, з остаточною вартістю 2
000,00 грн.; холодильник LG GN-V 292 SCS LG, 2006
року випуску, з остаточною вартістю 1
500,00 грн.; газова плита GORENJE GI 476 E-U, 2006
року випуску, з остаточною вартістю,
2000,00 грн.; меблі кухонні (блакитного
кольору, 4 нижні шафи та 4 верхні шафи),
2006 року випуску, з остаточною вартістю,
2 500,00 грн.; телевізор SHARP LC32D44EGY, 2008 року
випуску, з остаточною вартістю 5 000,00
грн.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4,
ідентифікаційний номер НОМЕР_3 судовий
збір у розмірі 354,70 грн.

У задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Донецької області через
Пролетарський районний суд м. Донецька.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається у письмовій формі протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
О.І. Майданніков