Провадження № 2/537/63/201
Справа № 537/5452/13-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.04.2014 року

Крюківський районний суд м. Кременчука
Полтавської області у складі
головуючого судді Мурашової Н.В., при
секретарі Омельченко О.М., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Кременчук Полтавської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Першої Кременчуцької державної
нотаріальної контори, за участі третіх
осіб Реєстраційної служби
Кременчуцького міського управління
юстиції, Крюківської районної ради м.
Кременчука Полтавської області,
Кременчуцької міської ради
Полтавської області про визнання
недійсним свідоцтва про право на
спадщину, -

в с т а н о в и в :

15.10.2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2, Першої
Кременчуцької державної нотаріальної
контори, за участі третьої особи
Реєстраційної служби Кременчуцького
МУЮ про визнання недійсним свідоцтва
про право на спадщину за законом та
визнання права власності на спадкове
майно.

В обґрунтування позовних вимог позивач
ОСОБА_1 зазначив, що його батьками є
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Рішенням Крюківського
районного суду м. Кременчука від 03.03.2008
року, яке набрало законної сили,
розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4
Батьки не повідомили ОСОБА_1 про
розірвання шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_2 року
ОСОБА_5 помер, а тому відкрилась
спадщина на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1
(далі квартира). ОСОБА_1 є спадкоємцем
першої черги померлого батька ОСОБА_4
На момент відкриття спадщини ОСОБА_1
мав постійне місце проживання разом зі
спадкодовцем, але тимчасово знявся з
реєстрації на період навчався в м.
Харьков. А тому ОСОБА_1 довірив матері
ОСОБА_2 оформити спадщину батька
відповідно до вимог закону. Але при
оформленні спадщини ОСОБА_2 не
повідомила нотаріуса про наявність
спадкоємців першої черги, які на момент
відкриття спадщини мали постійне місце
проживання разом зі спадкодавцем, а
також не повідомила нотаріуса, що на
момент відкриття спадщини розірвала
шлюб зі спадкодавцем. ОСОБА_2 від свого
імені подала нотаріусу заяву про
прийняття спадщини та неправомірно
отримала свідоцтво, посвідчене
нотаріусом 26.01.2010 року, про право на
спадщину за законом ОСОБА_4, що
складається з 1/3 частини квартири. Про
порушення своїх прав на спадщину
ОСОБА_1 дізнався лише в жовтні 2013 року,
коли під час сварки ОСОБА_2 погрожувала
вигнати його з дому. А тому ОСОБА_1
вважав, що строк позовної давності ним
не пропущений. Просив суд визнати
недійсним та скасувати свідоцтво про
право на спадщину за законом,
посвідчене державним нотаріусом
Першої Кременуцької державної
нотаріальної контори 26.01.2010 року на ім'я
ОСОБА_2 на 1/3 частину квартири померлого
ОСОБА_4 Визнати за ОСОБА_1 право
власності на 1/3 частини квартири в
порядку спадкування після померлого
ОСОБА_4

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
просив залишити без розгляду позовні
вимоги в частині визнання за ним права
власності в порядку спадкування після
померлого ОСОБА_4 на 1/3 частину
квартири.

Ухвалою Крюківського районного суду м.
Кременчука від 02.04.2014 року заяву
позивача ОСОБА_1 задоволено. Залишено
без розгляду позовні вимоги в частині
визнання за ним права власності в
порядку спадкування після померлого
ОСОБА_4 на 1/3 частину квартири.

В судовому засіданні позивач та його
представник підтримали позовні вимоги
з внесеними змінами, просили їх
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не
визнала. Подала письмові заперечення, в
яких зазначила, що вона є спадкоємцем
першої черги померлого ОСОБА_4,
оскільки на момент відкриття спадщини
ІНФОРМАЦІЯ_2 року їх шлюб не було
розірвано, так як органами РАЦС
відповідний актовий запис не було
внесено до Державного реєстру актів
цивільного стану громадян щодо
актового запису про шлюб. Разом з тим,
відповідач ОСОБА_2 зазначила, що
позивач ОСОБА_1 відмовився від
спадщини батька, подавши відповідну
заяву нотаріусу, а тому не має права на
спадщину.

Пізніше в судовому засіданні
відповідач ОСОБА_2 змінила правову
позицію, стверджувала, що вона
правомірно отримала спадщину
померлого ОСОБА_4 як спадкоємець
четвертої черги по закону, оскільки
незважаючи на рішення суду про
розірвання шлюбу, вона продовжила
проживати з чоловіком разом спільним
життям, вона піклувалася про чоловіка,
доглядала його.

Також представник відповідача подав
письмове клопотання, в якому просив
відмовити в задоволенні позовних вимог
у зв'язку з тим, що позивач пропустив
строк позовної давності звернення до
суду за захистом своїх прав. В
обґрунтування представник відповідача
зазначив, що спадкоємець ОСОБА_4 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року. ОСОБА_1 було відомо
про оформлення спадщини, і наведене
підтверджено тим фактом, що в 2009 році
він разом з ОСОБА_2 звертався до суду з
позовом про виділ часток у спільній
сумісній власності, щоб отримати
спадщину ОСОБА_4 26.01.2010 року нотаріус
посвідчив спадкоємцю ОСОБА_2
оспорюване свідоцтво про право на
спадщину померлого ОСОБА_4, а тому з
цієї дати почався перебіг строку
позовної давності. Але ОСОБА_1
звернувся до суду за захистом своїх
прав з позовом про визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину лише
15.10.2013 року, тобто коли сплинув
трирічний строк позовної давності.

Відповідач Перша Кременчуцька
державна нотаріальна контора позовні
вимоги не визнали, просила відмовити в
їх задоволенні. Стверджували, що
нотаріальна контора не є належним
відповідачем у справі. Крім того
зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року
відкрилася спадщина ОСОБА_4, який не
залишив заповіту. Спадкоємцями першої
черги ОСОБА_4 є дружина ОСОБА_2 та син
ОСОБА_1 Єдиний спадкоємець першої
черги, який прийняв спадщину є дружина
ОСОБА_2 Цей факт підтверджено поданими
спадкоємцем свідоцтвом про одруження
та паспортом на ім'я ОСОБА_2 де
зазначено, що померлий є її чоловіком.
Спадкоємець першої черги ОСОБА_1
спадщину ОСОБА_4 не прийняв, оскільки не
звертався до нотаріуса із відповідною
заявою, та на момент відкриття спадщини
проживав окремо від спадкодавця.
ОСОБА_1 не звертався із заявою про
продовження строку для прийняття
спадщини.

Ухвалою Крюківського районного суду м.
Кременчука від 20.12.2013 року було
залучено до участі у справі третіх осіб
Крюківську районну раду м. Кременчука
Полтавської області та Кременчуцьку
міську раду Полтавської області.

Треті особи були повідомлені належним
чином про місце і час розгляду справи,
але подали письмові заяви про розгляд
справи без участі їх представників.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши подані сторонами докази,
суд встановив наступне.

25.07.1987 року ОСОБА_4 уклав шлюб з ОСОБА_2
про що зроблено актовий запис №848. Цей
факт підтверджено свідоцтвом про
укладення шлюбу, виданим 25.07.1987 року
Палацом шлюбів в м. Кременчук (а.с.48).

Сторони визнали, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є
батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_6, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належала на
праві спільної сумісної власності
квартира АДРЕСА_1. Цей факт
підтверджено свідоцтвом про право
власності від 08.01.1997 року УЖКГ
виконкому міської ради народних
депутатів.

В 2008 році ОСОБА_2 звернулась до
Крюківського районного суду м.
Кременчука з позовом про розірвання
шлюбу з ОСОБА_4 В обґрунтування позову
ОСОБА_2 зазначила, що шлюбні відносини
між нею та ОСОБА_4 припинені з 2006 року по
причині несхожості характерів, різних
поглядів на життя, втрати почуття
любові та поваги один до одного. В
судовому засіданні ОСОБА_2 підтримала
позовні вимоги з наведених підстав,
просила розірвати шлюб. ОСОБА_4 був
належним чином повідомлений про місце
і час слухання справи, згідно з
вимогами ст. 74 ЦПК України, але не
з'явився в судове засідання. Тому 03.03.2008
року Крюківський районний суд м.
Кременчука ухвалив заочне рішення,
яким розірвано шлюб між ОСОБА_2 та
ОСОБА_4

Заочне рішення Крюківського районного
суду м. Кременчука від 03.03.2008 року про
розірвання шлюбу було вручено особисто
відповідачу ОСОБА_4 21.03.2008 року що
підтверджено поштовим повідомленням
про вручення.

Відповідач ОСОБА_4 не скористався
правом на оскарження заочного рішення
про розірвання шлюбу диспозитивно
розпорядившись своїм правом.

А тому відповідно до вимог ст. 233 ЦПК
України, заочне рішення Крюківського
районного суду м. Кременчука від 03.03.2008
року про розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 набрало законної сили 01.04.2008
року.

В ст. 114 СК України (в ред. чинній в 2008
році) визначено момент припинення
шлюбу у разі його розірвання. Так, у
разі розірвання шлюбу судом шлюб
припиняється у день набрання чинності
рішенням суду про розірвання шлюбу.

Таким чином, суд вважає доведеним факт,
що з 01.04.2008 року шлюб між ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 розірвано.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року,
помер ОСОБА_4 Цей факт підтверджено
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1,
виданим повторно 08.10.2013 року
Центральним відділом ДРАЦС
реєстраційної служби Кременчуцького
МУЮ у Полтавській області. (а.с.63).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася
спадщина на 1/3 частини квартири
АДРЕСА_1. Цей факт підтверджено
свідоцтвом про право власності від
08.01.1997 року, виданим УЖКГ виконкому
міської ради народних депутатів, та
рішенням Крюківського районного суду
м. Кременчука від 22.10.2009 року (а.с50-54).

В ст.1216, ст.1217, ст.1218 ЦК України
встановлено, що спадкуванням є перехід
прав та обов'язків (спадщини) від
фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом. До складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

В ст.1223 ЦК України, встановлено, що
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті. У разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі
неохоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 цього Кодексу. Право на
спадкування виникає у день відкриття
спадщини.

Статтею 1258 ЦК України встановлено, що
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними спадщини
або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Як вбачається зі спадкової справи,
ОСОБА_4 за життя не склав заповіт.

ОСОБА_1 як дитина спадкодавця є
спадкоємцем першої черги померлого
ОСОБА_4

На момент відкриття спадщини ОСОБА_4,
ОСОБА_2 не була подружжям (дружиною)
спадкодавця, а тому не мала права на
спадщину як спадкоємець першої черги.

Незважаючи на наведене, 26.01.2010 року
ОСОБА_2 звернулася до Першої
кременчуцької державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини ОСОБА_4, вказавши, що є
дружиною спадкодавця, і інших
спадкоємців першої черги немає. На
підтвердження цих фактів ОСОБА_2
представила нотаріусу свідоцтво про
укладення шлюбу та копію паспорту, в
яких зазначено, що вона є дружиною
померлого ОСОБА_4, а також довідку
(виписку з домової книги про склад сім'ї
та реєстрації) №4989, видану ТОВ
"Добробит", в якій зазначено, що зі
спадкодавцем на момент смерті була
зареєстрована лише ОСОБА_2 (а.с.45, 48, 56.)

ОСОБА_2 не повідомила нотаріуса, що на
момент відкриття спадщини розірвала
шлюб зі спадкодавцем, не повідомила
нотаріуса, що спадкоємець першої черги
ОСОБА_1 мав постійне місце проживання
зі спадкодавцем, але на час відкриття
спадщини був тимчасово знятий з
реєстрації у зв'язку з навчанням в
іншій місцевості.

Державним нотаріусом Першої
Кременчуцької нотаріальної контори
ОСОБА_7 видано свідоцтво про право на
спадщину за законом від 26.01.2010 року,
яким посвідчено що спадкоємцем майна
ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, є
його дружина ОСОБА_2 Спадщина, на яку
видане це свідоцтво, складається з 1/3
частини квартири АДРЕСА_1. (а.с.59).

Відповідно до ст. 1301 ЦК України,
свідоцтво про право на спадщину
визнається недійсним за рішенням суду,
якщо буде встановлено, що особа, якій
воно видане, не мала права на
спадкування, а також в інших випадках,
встановлених законом.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_2
не мала права на спадкування майна
померлого ОСОБА_4, тому відповідно до
ст. 1301 ЦК України суд вважає недійсним
видане їй свідоцтво про право на
спадщину за законом ОСОБА_4, посвідчене
26.01.2010 року державним нотаріусом першої
кременчуцької державної нотаріальної
контори ОСОБА_7

Суд критично відноситься до доводів
ОСОБА_2 про те, що вона є спадкоємцем
четвертої черги ОСОБА_4, а тому мала
право на його спадщину.

Так, відповідно до ст. 1264 ЦК України, у
четверту чергу право на спадкування за
законом мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.

Суду не подано доказів про
встановлення факту спільного
проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_4 п'ять років
до часу відкриття спадщини.

Разом з тим, в судовому засіданні
встановлено, що часом відкриття
спадщини ОСОБА_4 є ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішенням Крюківського районного суду
м. Кременчука від 03.03.2008 року про
розірвання шлюбу встановлено, що
ОСОБА_2 не проживала з ОСОБА_4 з 2006 року.

Відповідно до ст. 124 Конституції
України, та принципу приюдиційності,
рішення суду постановляються іменем
України, є обов'язковими для виконання.
Обставини, встановлені рішенням суду
не підлягають повторному доказуванню.

З огляду на наведене, суд не вбачає
підстав вважати ОСОБА_2 спадкоємцем
четвертої черги померлого ОСОБА_4

В ст. 1268 ЦК України встановлено, що
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України,
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини. Заява про
прийняття спадщини подається
спадкоємцем особисто.

Як вбачається з довідки (виписки з
домової книги про склад сім'ї та
реєстрації) ТОВ "Добробит"№4989, в
квартирі АДРЕСА_1 з 19.02.1991 року була
зареєстрована ОСОБА_2, та з 24.07.2007 року
був зареєстрований ОСОБА_4, який знятий
з реєстрації ІНФОРМАЦІЯ_2 року у зв'язку
зі смертю.

Таким чином, на момент смерті ОСОБА_4
разом з ним була зареєстрована ОСОБА_2

Але ОСОБА_1 як співвласник квартири
АДРЕСА_1 також має в ній постійне місце
проживання, був зареєстрований в цій
квартирі з 16.07.2004 року по 22.08.2005 року та з
01.07.2010 року по теперішній час. ОСОБА_1
був тимчасово знятий з реєстрації в
зазначеній квартирі на період навчання
в м. Харків з 23.09.2005 року по 01.07.2010 року.
Цей факт не оспорювався сторонами,
підтверджено формою А1, та копією
паспорта ОСОБА_1, а також довідкою
Національного фармацевтичного
університету №4793 від 25.06.2010 року про те,
що в період з 01.09.2005 року по 24.06.2010 року
ОСОБА_1 навчався на денній формі
навчання.

З матеріалів спадкової справи
померлого ОСОБА_4 вбачається, що
спадкоємець першої черги ОСОБА_1 не
подавав нотаріусу заяву про відмову
від спадщини.

Оскільки встановлення факту
постійного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4
на час відкриття спадщини, - не є
предметом позовних вимог, тому
відповідно до принципу змагальності та
диспозитивності, суд не має права під
час розгляду даної справи в суді,
надати юридичну оцінку вище зазначеним
обставинам.

Суд не вбачає підстав для задоволення
заяви відповідача ОСОБА_2 про
застосування строку позовної давності.

Так, ст.256 ЦК України, встановлено, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Відповідно, до ст.257 ЦК України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідач та її представник
зазначили, що ОСОБА_1 звернувся до суду
за захистом своїх прав 15.10.2013 року з
пропуском трирічного строку позовної
давності, оскільки перебіг строку
позовної давності звернення до суду з
позовом про визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину
починається з моменту посвідчення
оскаржуваного свідоцтва, тобто з 26.01.2010
року.

Але відповідно до вимог ст.261 ЦК
України, перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

З матеріалів спадкової справи ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року,
вбачається, що ОСОБА_1 не звертався до
нотаріуса з приводу спадщини
померлого.

А тому суд вважає необґрунтованим
твердження відповідача, що ОСОБА_1
могло бути відомо про те, що 26.01.2010 року
нотаріус посвідчив ОСОБА_2 свідоцтво
про право на спадщину за законом на
майно померлого ОСОБА_4

В судовому засіданні сторони визнали,
що батьки не повідомляли сина ОСОБА_1
про розлучення.

З огляду на наведене суд не вбачає
підстав для задоволення клопотання
відповідача про застосування строку
позовної давності звернення до суду.

Зі змісту п. 1 Постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ " Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування" від
01.03.2013 року вбачається, що у справах про
спадкування нотаріальні контори є
неналежним відповідачем.

Враховуючи викладене, суд вважає
за необхідне задовольнити частково
позовні вимоги ОСОБА_1 з внесеними
змінами, визнати недійсним свідоцтво
про право на спадщину за законом,
посвідченим 26.01.2010 року державним
нотаріусом Першої Кременчуцької
державної нотаріальної контори ОСОБА_7
спадкоємцю ОСОБА_2 на 1/3 частку квартири
АДРЕСА_1

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Відмовити в задоволенні позовних вимог
щодо Першої Кременчуцької державної
нотаріальної контори.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України,
стягнути з відповідача на користь
позивача судові витрати пропорційно до
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.. 1, 3, 10, 11, 60, 212 - 215 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги з внесеними
змінами ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Першої
Кременчуцької державної нотаріальної
контори, за участі третіх осіб
Реєстраційної служби Кременчуцького
міського управління юстиції,
Крюківської районної ради м.
Кременчука Полтавської області,
Кременчуцької міської ради
Полтавської області про визнання
недійсним свідоцтва про право на
спадщину - задовольнити частково.

Визнати недійсним свідоцтво про право
на спадщину за законом, посвідчене
26.01.2010 року державним нотаріусом Першої
Кременчуцької державної нотаріальної
контори ОСОБА_7 спадкоємцю ОСОБА_2 на
спадкове майно ОСОБА_4 померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а саме на 1/3 частини
квартири АДРЕСА_1

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Відмовити в задоволенні позовних вимог
щодо Першої Кременчуцької державної
нотаріальної контори.

Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати на
користь ОСОБА_1 в розмірі 57 грн. 35 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Полтавської області протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Крюківського районного суду

м. Кременчука Полтавської області
Мурашова Н.В.