У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Хопти С.Ф.,

суддів: Гулька Б.І.,
Закропивного О.В.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до Бучацької
міської ради Тернопільської області,
ОСОБА_4 про скасування рішення та
державного акту на право власності на
земельну ділянку, за касаційною
скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5,
на рішення Бучацького районного суду
Тернопільської області від 20 серпня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Тернопільської області від 10 жовтня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із указаним позовом, у якому
просив скасувати рішення сесії від 19
березня 2008 року № 671 «Про
внесення змін в рішення Бучацької
міської ради внаслідок проведення
інвентаризації земельних ділянок» і
державного акту на право власності
ОСОБА_4 на земельну ділянку для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявленого позову
посилався на те, що згідно договору
купівлі-продажу від 31 грудня 2007 року
він придбав нежитлові будівлі, які
розташовані по АДРЕСА_1, загальною
площею 83,4 кв. м. Відповідно до рішення
виконавчого комітету Бучацької
міської ради від 29 січня 2009 року № 19
йому надано дозвіл на реконструкцію з
надбудовою нежитлового будинку під
житловий будинок. У 2008 році був
виготовлений проект землеустрою,
згідно якого йому погоджено виділити
земельну ділянку площею 0,0223 га для
будівництва та обслуговування будинку,
однак при оформленні у 2012 році
державного акта на земельну ділянку
йому стало відомо, що ОСОБА_4 виготовила
державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,0597 га, в тому
числі під його будинком. Вважає, що
відповідачами було порушено його право
на земельну ділянку, а тому просив
задовольнити позов.

Рішенням Бучацького районного суду
Тернопільської області від 20
серпня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Тернопільської області від 10 жовтня 2013
року, позов ОСОБА_3 задоволено.
Скасовано рішення Бучацької міської
ради Тернопільської області від 19
березня 2008 року № 671 «Про внесення змін
в рішення Бучацької міської ради від 28
вересня 1998 року внаслідок проведення
інвентаризації земельних ділянок» в
частині безоплатної передачі
ОСОБА_4 у власність 0,0597 га земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку по
АДРЕСА_1. Скасовано Державний акт серії
ЯЗ № 336966 від 15 липня 2009 року на
право власності ОСОБА_4 на земельну
ділянку площею 0,0597 га для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, що
розташована по АДРЕСА_1. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4
- ОСОБА_5, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
постановити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що передана у приватну
власність на підставі державного акту
на право власності на земельну ділянку
серії ЯЗ № 336966 ОСОБА_4 земельна ділянка
не відповідає земельно-кадастровій
документації - картографічним
матеріалам по м. Бучач Тернопільської
області, а її межі не відповідають
чинним державним будівельним нормам.
Частина будівлі, якою фактично
користується ОСОБА_4, знаходиться на
земельній ділянці, яка закріплена за
суміжною земельною ділянкою по АДРЕСА_1
і перейшла у користування
позивачеві-набувачеві нежилого
приміщення відповідно до вимог ч. 3 ст.
120 ЗК України в редакції на час
виникнення правовідносин. Таким чином,
позивачем доведено факт порушення його
права на користування земельною
ділянкою з боку відповідачки, а тому
воно підлягає судовому захисту.

Судами попередніх інстанцій
установлено, що ОСОБА_3 є власником 72/100
частки нежитлової будівлі по АДРЕСА_1,
загальною площею 83,4 кв. м, що
підтверджується договором
купівлі-продажу від 31 грудня 2007 року,
зареєстрованим в електронному реєстрі
прав власності на нерухоме майно 28
лютого 2008 року.

Згідно з рішенням виконавчого комітету
Бучацької міської ради від 29 січня
2009 року № 19 ОСОБА_3 надано дозвіл на
реконструкцію з надбудовою
нежитлового будинку під житловий
будинок по АДРЕСА_1.

Рішенням Бучацької міської ради від 28
вересня 1998 року ОСОБА_4
безоплатно передано у власність
земельну ділянку площею 0,05 га
для будівництва та обслуговування
житлового будинку по
АДРЕСА_1.

Рішенням Бучацької міської ради від 19
березня 2008 року № 671 внесено
зміни у вищезазначене рішення, а саме:
безоплатно передано ОСОБА_4 у власність
земельну ділянку площею 0,0597 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку по АДРЕСА_1.

Таким чином, ОСОБА_4 є власником
суміжної земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку площею 0,0597 га по
АДРЕСА_1 відповідно до державного акту
на право власності на земельну ділянку
серії ЯЗ № 336966 від 15 липня
2009 року.

Відповідно до висновку судової
земельно-технічної експертизи
№ 5592/12-22 від 17 травня 2013 року розміщення
земельної ділянки, посвідченої
державним актом на право власності на
земельну ділянку ОСОБА_4 серії ЯЗ № 336966
від 15 липня 2009 року, не відповідає
земельно-кадастровій документації -
картографічним матеріалам по м. Бучач
Тернопільської області і орієнтовна
площа невідповідності становить
0,0170 га.

Із плану-схеми земельної ділянки
ОСОБА_3 по АДРЕСА_1, виготовленої у 2012
році ФОП ОСОБА_6, убачається, що
площа спірної земельної ділянки
становить 0,0048 га.

Відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи
№ 5591/12-22 від 30 квітня 2013 року для
обслуговування нежитлової будівлі
загальною площею 83,4 кв. м по АДРЕСА_1,
72/100 частин якої належить ОСОБА_3,
необхідна мінімальна площа 142 кв. м за
умови забезпечення централізованим
водопроводом і каналізацією, а площа
ділянки може становити менше 300 кв. м.

Відповідно до ст. 120 ЗК України в
редакції від 27 квітня 2007 року до особи,
яка придбала житловий будинок, будівлю
або споруду, переходить право
власності на земельну ділянку, на якій
вони розміщені, без зміни її цільового
призначення, у розмірах, встановлених
договором. Якщо договором про
відчуження житлового будинку, будівлі
або споруди розмір земельної ділянки
не визначено, до набувача переходить
право власності на ту частину
земельної ділянки, яка зайнята
житловим будинком, будівлею або
спорудою, та на частину земельної
ділянки, яка необхідна для їх
обслуговування. Якщо житловий будинок,
будівля або споруда розміщені на
земельній ділянці, наданій у
користування, то в разі їх відчуження
до набувача переходить право
користування тією частиною земельної
ділянки, на яких вони розміщені, та
частиною ділянки, яка необхідна для їх
обслуговування.

Скасовуючи державний акт серії ЯЗ №
336966 від 15 липня 2009 року на право
власності ОСОБА_4 на земельну ділянку
площею 0,0597 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, що
розташована по АДРЕСА_1, суди
попередніх інстанцій врахували та
надали належної оцінки наявним у
матеріалах справи доказам та належним
чином обґрунтували свій висновок щодо
необхідності скасування державного
акту ОСОБА_4

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що під час
розгляду справи судами допущені
порушення норм матеріального або
процесуального права.

За таких обставин колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що рішення судів першої
та апеляційної інстанцій ухвалені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для їх скасування відсутні.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Бучацького районного суду
Тернопільської області від 20
серпня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Тернопільської області від 10
жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.Ф. Хопта

Судді:
Б.І. Гулько

О.В.
Закропивний

М.Є.
Червинська

В.А.
Черненко