УХВАЛА

іменем україни

26 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євтушенко О.І.,
Журавель В.І.,

Іваненко
Ю.Г.,
Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості,

за касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» на рішення апеляційного суду
Луганської області від 18 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ
«Родовід Банк») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 201 063,14 грн та судовий збір в
розмірі 2 010,69 грн.

Рішенням Лисичанського міського суду
Луганської області від 23 вересня 2013
року в задоволенні позовних вимог
відмовлено у зв'язку зі спливом строку
позовної давності.

Рішенням апеляційного суду Луганської
області від 18 грудня 2013 року рішення
Лисичанського міського суду
Луганської області від 23 вересня 2013
року скасовано та ухвалено нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог відмовлено у зв'язку із смертю
відповідача.

У касаційній скарзі представник ПАТ
«Родовід Банк» - Дзюрман О.А. просить
скасувати рішення Лисичанського
міського суду Луганської області від 23
вересня 2013 року та рішення
апеляційного суду Луганської області
від 18 грудня 2013 року, а справу передати
на новий розгляд до суду першої
інстанції, мотивуючи свої вимоги
неправильним застосуванням судом норм
матеріального права та порушенням норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив із
того, що строк позовної давності
позивачем пропущений, оскільки з
позовом звернувся у серпні 2013 року.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, апеляційний суд
виходив з того, що відповідач помер до
ухвалення судового рішення, а тому
цивільна правоздатність відповідача
припинена.

Проте з висновком суду повністю
погодитись не можна з огляду на
наступне.

Судом встановлено, що між сторонами у
справі 2 серпня 2008 року було укладено
кредитний договір № Ск-1241-019986/8-2008,
відповідно до якого позивач відкрив
відповідачу картковий рахунок НОМЕР_2 з
оформленням платіжної картки Visa Еlectrоn
НОМЕР_1 та надав відповідачу споживчий
кредит у розмірі 18 381,67 грн зі строком до
2 серпня 2010 року включно.

Відповідно до наданого позивачем
розрахунку станом на 23 липня 2013 року
відповідачем зобов'язання в повному
обсязі не були виконані, в результаті
чого виникла заборгованість перед
позивачем у сумі 201 069,14 грн, яка
складається з простроченого кредиту - 16
851,29 грн, прострочених процентів - 31,01
грн, простроченої плати за
обслуговування кредиту - 11 414,58 грн, пені
за прострочення кредиту - 98 411,53 грн,
пені за прострочення процентів - 181,1
грн, пені за прострочення плати за
обслуговування кредиту - 66 661,15 грн, 3%
річних за прострочення кредиту - 1906,32
грн, 3% річних за прострочення процентів
- 3,5 грн, 3% річних за прострочення плати
за обслуговування кредиту - 1 279,47 грн,
інфляційні витрати за прострочення
кредиту - 2 593,53 грн, інфляційні витрати
за прострочення процентів - 4,76 грн,
інфляційні витрати за прострочення
плати за обслуговування кредиту - 1 730,9
грн.

Як вбачається із копії актового запису
про смерть від 8 жовтня 2012 року № 117
відповідач ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1,
тобто до подання позову до суду.

Частиною 4 ст. 25 ЦК України передбачено,
що цивільна правоздатність фізичної
особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України
боржник зобов'язаний виконати свій
обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Згідно зі ст. 37 ЦПК України у разі
смерті фізичної особи, припинення
юридичної особи, заміни кредитора чи
боржника у зобов'язанні, а також в інших
випадках заміни особи у відносинах,
щодо яких виник спір, суд залучає до
участі у справі правонаступника
відповідної сторони або третьої особи
на будь-які стадії цивільного процесу.

Пунктом 6 частини 1 статті 205 ЦПК України
передбачено, що суд своєю ухвалою
закриває провадження у справі, якщо
померла фізична особа, яка була однією
із сторін у справі, якщо спірні
правовідносини не допускають
правонаступництва.

Відповідно до статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Зобов'язання припиняється смертю
боржника, якщо воно є нерозривно
пов'язаним з його особою і у зв'язку з
цим не може бути виконане іншою особою
(частина перша статті 608 ЦК України).

Припинення зобов'язання смертю
боржника стосується зобов'язань
особистого характеру.

Певними статтями Цивільного кодексу
України прямо передбачено припинення
зобов'язання у зв'язку із смертю
боржника.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України
спадкоємці зобов'язані повідомити
кредитора спадкодавця про відкриття
спадщини, якщо їм відомо про його борги.
Кредиторові спадкодавця належить
протягом шести місяців від дня, коли
він дізнався або міг дізнатися про
відкриття спадщини, пред'явити свої
вимоги до спадкоємців, які прийняли
спадщину, незалежно від настання
строку вимоги. Якщо кредитор
спадкодавця не знав і не міг знати про
відкриття спадщини, він має право
пред'явити свої вимоги до спадкоємців,
які прийняли спадщину, протягом одного
року від настання строку вимоги.
Кредитор спадкодавця, який не пред'явив
вимоги до спадкоємців, що прийняли
спадщину, у строки, встановлені
частинами другою і третьою цієї статті,
позбавляється права вимоги.

Вирішуючи спір по суті та відмовляючи в
задоволенні позовних вимог, на
порушення приписів ст. ст. 37, 212-214, 231 ЦПК
України суди не звернули уваги на те, що
на час ухвалення судового рішення
ОСОБА_3 помер.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 338 ЦПК
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
що унеможливлює встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Луганської
області від 18 грудня 2013 року та рішення
Лисичанського міського суду
Луганської області від 23 вересня 2013
року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:Н.А. ГорелкінаСудді О.І.
Євтушенко В.І. Журавель Ю.Г. Іваненко
О.М. Ситнік