№ 207/4193/13-ц
№ 2/207/103/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2014 року .
м. Дніпродзержинськ .

Баглійський районний суд м.
Дніпродзержинська у складі
головуючого судді Скиби С.А. , при
секретареві Воробйовій Н.В. ,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпродзержинську
справу за позовом ОСОБА_1 до Державного
підприємства «Смоли» , третя особа
ОСОБА_2 , про поновлення на роботі ,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу , стягнення
моральної шкоди ,

В С Т А Н О В И В

У вересні 2013 року ОСОБА_1
звернулася до суду з позовною заявою до
ДП «Смоли» , у якій просила поновити її
на посаді начальника відділу
маркетингу Державного підприємства
«Смоли» , стягнути з відповідача на її
користь заробітну плату за час
вимушеного прогулу , моральну шкоду 20000
гривень , оскільки працювала на
підприємстві з 12 жовтня 1998 року , а з 25
квітня 2012 року - начальником відділу
маркетингу ДП «Смоли» , звільнена 30
серпня 2013 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України
у зв'язку з скороченням штату .
Звільнення вважає незаконним , тому що
їй не запропонована інша робота на
підприємстві , має переважне право на
залишення на роботі , не була
присутньою на засіданні профкому .
Незаконність звільнення причинила
моральну шкоду , тому що порушено її
право на працю , погіршився її життєвий
рівень і нормальні життєві зв'язки .
Змушена докладати додаткових зусиль
для організації свого життя .

У судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1 заявлений позов підтримала та
пояснила , що з 1998 року працювала на ДП
«Смоли» , з 25 квітня 2012 року працювала
на посаді начальника відділу
маркетингу . Звільнена 30 серпня 2013 року
у зв'язку зі скороченням штату .
Звільнили тільки її , а її підлеглого
перевели на іншу посаду . Скоротили
весь відділ , але звільнили тільки її .
Має переважне право залишення на
роботі . При скороченні не пропонували
роботу . Засідання профкому провели без
неї . У зв'язку зі звільненням
постраждала її репутація , погіршився
стан здоров'я , нервувала .

Представник позивача ОСОБА_6 заявлений
позов підтримала повністю та пояснила ,
що звільнення позивача проведено з
порушенням норм чинного законодавства
. Посада начальника відділу маркетингу
була скорочена , але на роботі залишено
працівника , який має меншу
кваліфікацію. Позивачка має 2 вищих
освіти , знання іноземної мови .
Провідний спеціаліст має нижчу
кваліфікацію . Позивачці не
запропонували іншу роботу . Позивачка
не була присутньою на засіданні
профкому . Не була присутньою в день
звільнення .

Представник відповідача Дорошенко І.М.
заявлений позов не визнала та пояснила
, що підприємство само визначає штатну
структуру 30 травня 2013 року було видано
наказ № 96 про скорочення штату . За 3
місяці попередили профспілкову
організацію , за 2 місяці попередили
Державну службу зайнятості про
майбутнє скорочення . На підприємстві
відбулася ліквідація відділу
маркетингу і підпорядкування іншому
керівнику . Провідного фахівця ОСОБА_5
перевели у інший підрозділ . У даному
випадку не застосовується переважне
право залишення на роботі , тому що
скорочена 1 посада . ОСОБА_5 має
достатній рівень кваліфікації . Є
єдиним годувальником у сім'ї , має
неповнолітню дитину . Позивачка
попереджена про звільнення 27 червня 2013
року , їй запропонована робота -
прибиральника виробничих приміщень ,
але вона відмовилася від підпису , про
що складено акт . Була отримана згода
профспілки на звільнення ОСОБА_1 30
серпня 2013 року .

Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явився , письмово просив
розглядати справу без його участі .

Суд , вислухавши пояснення осіб , які
беруть участь у справі , вивчивши
матеріали справи, вважає , що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав .

У судовому засіданні встановлено , що
позивачка ОСОБА_1 працювала на
підприємстві з 12 жовтня 1998 року , а з 25
квітня 2012 року - начальником відділу
маркетингу ДП «Смоли» , звільнена 30
серпня 2013 року згідно наказу № 76 ОС від
30 серпня 2013 року за п. 1 ст. 40 КЗпП
України у зв'язку з скороченням штату (
а.с. 65 ).

Згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір , укладений на
невизначений строк , може бути
розірваний власником або
уповноваженим ним органом у випадку
змін в організації виробництва і праці
, скорочення чисельності або штату
працівників .

Суд вважає , що на ДП «Смоли» виникли
зміни в організації виробництва і
праці , про що свідчать наказ № 96 від 30
травня 2013 року ( а.с. 63 ) , наказ № 210 від 14
серпня 2013 року ( а.с. 64 ) . Також у
відповідача мало місце скорочення
штату , про що свідчать надані суду
штатні розписи до скорочення , де
загальна чисельність працівників
складала 499 осіб ( а.с. 88 - 108 ) , та після
скорочення на 1 вересня 2013 року - 488 осіб
( а.с. 109 - 129 ) .

Згідно з роз'ясненнями , викладеними у
п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про
практику розгляду судами трудових
спорів» розглядаючи трудові спори ,
пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40
КЗпП , суди зобов'язані з'ясовувати , чи
дійсно у відповідача мали місце зміни в
організації виробництва і праці ,
зокрема , ліквідація , реорганізація
або перепрофілювання підприємства ,
скорочення чисельності або штату
працівників , чи додержано власником
норм законодавства , що регулюють
вивільнення працівника , які є докази
щодо змін в організації виробництва і
праці , про те , що працівник відмовився
від переведення на іншу роботу , чи не
користувався вивільнений працівник
переважним правом на залишення на
роботі та чи попереджувався він за два
місяці про наступне вивільнення . При
проведенні звільнення власник вправі в
межах однорідних професій і посад
провести перестановку працівників і
перевести більш кваліфікованого
працівника , посада якого скорочується
, з його згоди на іншу посаду ,
звільнивши з неї з цих підстав менш
кваліфікованого працівника .

ОСОБА_1 попереджена про майбутнє
звільнення 27 червня 2013 року ( а.с. 130 ) .
Звільнення проведено за попередньою
згодою профспілкової організації ( а.с.
132 ) .

Суд вважає , що при звільненні ОСОБА_1
порушені вимоги ст. 40 , 42 КЗпП України .

ОСОБА_1 заперечує , що їй було
запропоновано іншу роботу на
підприємстві . З повідомлення ( а.с. 131 )
не вбачається на якому підприємстві
пропонується вакантна посада , в якому
підрозділі підприємства , відсутня
дата цього повідомлення . ОСОБА_1 з ним
не ознайомлена . Тому доводи
представника відповідача щодо відмови
від переводу на іншу роботу ОСОБА_1 та
складений акт ( а.с. 133 ) суд оцінює
критично . При цьому суд враховує , що
ОСОБА_1 неодноразово повідомлялася
підприємством поштовими
відправленнями , отримувала їх , тому у
відповідача була можливість до моменту
звільнення запропонувати їй наявні
вакансії та направити повідомлення
поштовим відправленням . Таким чином ,
відповідачем не запропоновано ОСОБА_1
вакантні на час звільнення посади , не
запитана її згода на переведення на ці
посади . Не дотримано відповідачем і
положень КЗпП України про переважне
право залишення на роботі ОСОБА_1 .
Згідно наказу № 210 від 14 серпня 2013 року (
а.с. 64 ) відділ маркетингу підприємства
ліквідований , а посада провідного
спеціаліста з маркетингу переведена до
складу відділу комерційних договорів .
Відповідач мав змогу запропонувати
позивачці цю посаду , оскільки
позивачка має більш високу
кваліфікацію і продуктивність праці по
відношенню до ОСОБА_5 , про що свідчать
вищий освітній рівень ОСОБА_1 та досвід
її роботи .

Суд приходить до висновку , що
звільнення ОСОБА_1 відбулося без
законних підстав , тому вона підлягає
поновленню на роботі на посаді
начальника відділу маркетингу ДП
«Смоли» .

Згідно ст. 235 КЗпП України при винесенні
рішення про поновлення на роботі орган
, який розглядає трудовий спір ,
одночасно приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу .

Час вимушеного прогулу складає з 31
серпня 2013 року по 28 березня 2014 року ,
тобто 148 робочих дні . Середньоденний
заробіток позивачки , який обчислений
виходячи з виплат за останні 2
календарних місяці роботи , що
передують звільненню , складає 177
гривень 92 копійки . Тому підлягає
стягненню середній заробіток за час
вимушеного прогулу в сумі 26332 гривні 16
копійок ( 148 днів х 177,92 гривні ) .

Незаконність звільнення причинила
моральну шкоду позивачці , тому що
порушено її право на працю , погіршився
її життєвий рівень і нормальні життєві
зв'язки. Вона змушена докладати
додаткових зусиль для організації
свого життя . Суд вважає необхідним з
урахуванням характеру та ступеню
душевних страждань позивачки , їх
тривалості , стягнути з відповідача в
рахунок відшкодування моральної шкоди
5000 гривень .

При розподілу судових витрат суд
враховує , що позов задоволено ,
позивачку звільнено від сплати
судового збору , тому необхідно
стягнути з відповідача судовий збір .

Керуючись п. 1 ст. 40 , 42 , 43 , 235 , 237-1
КЗпП України , ст. 8 , 15 , 60 ЦПК України ,
суд

В И Р І Ш И В

Заявлений позов задовольнити частково
.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника
відділу маркетингу Державного
підприємства «Смоли» .

Стягнути з Державного підприємства
«Смоли» на користь ОСОБА_1 середній
заробіток за час вимушеного прогулу в
сумі 26332 гривні 16 копійок .

Стягнути з Державного підприємства
«Смоли» на користь ОСОБА_1 в рахунок
відшкодування моральної шкоди 5000
гривень .

У задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_1 відмовити .

Стягнути з Державного підприємства
«Смоли» судовий збір на користь
держави в сумі 313 гривень 32 копійки .

Рішення підлягає негайному виконанню в
частині поновлення на роботі та
стягнення заробітної плати за один
місяць .

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з дня його
проголошення .

Суддя
С.А. Скиба