Справа № 511/3228/13-ц
Номер провадження: 2/511/74/14
Роздільнянський районний суд Одеської
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року Роздільнянський
районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Іванова О.
В.,

при секретарі - Ніколас С.О.,

за участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Роздільна цивільну
справу за позовною заявою КП СВТГ РР
"Роздільнатеплокомуненерго" до ОСОБА_1
про стягнення заборгованності за
теплоенергію в сумі 33640,84 грн,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про стягнення
заборгованості за спожиту теплову
енергію в сумі 33640,84 грн., посилаючись на
те, що відповідач за період з жовтня 2001
року по жовтень 2013 року має
заборгованість за спожиту теплову
енергію згідно затвердженого тарифу.
Крім того зазначила, що відповідач
проживає за адресою: квартира АДРЕСА_1.
Він є споживачем послуг
теплопостачання, за надані йому
послуги зобов'язався позивачеві
своєчасно, тобто щомісячно та в
повному обсязі сплачувати за відпущене
тепло на підставі затверджених
тарифів. Однак свої обов'язки не
виконує з січня 2008 року по жовтень 2013
року, в зв'язку з чим заборгованість
перед позивачем складає 33640,84грн., яку
відповідач сплатити добровільно
відмовився.

Позивач вважає, оскільки
заборгованість відповідача за спожиту
теплоенергію складає 26001, 69грн, яка не
сплачена, тому з позивача крім цього
слід стягнути інфляційні витрати та 3%
річних, які становять 7639,15грн, а всього
33640,84грн.

Представник позивача в судове
засідання не зявився, будучи належним
чином повідомленим про день та час
розгляду справи, про що є відповідні
докази, надала заяву згідно якої
позовні вимоги підтримує та просить
розглянути справу без її участі (а.с. 65,
66).

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позов визнав частково, був не згоден з
якістю отриманих послуг, вважав, що
оскільки договору між ним та
підприємством не існує, тому він не
повинен сплачувати заборгованість, але
погодився на оплату послуг в розмірі 30%
від зазначеної суми.

Крім того відповідач суду пояснив, що
відмовляється сплачувати борг за тепло
за вказаний період у повному обсязі,
так як позивач надавав неякісні
послуги з теплопостачання, завишав
кількість Гкал - замість 7, розрахунок
робив на 10Гкал, що не відповідає діючим
нормам, він вимушений був опалювати
квартиру додатковими приладами .
Неодноразово звертався до позивача та
просив відключити його від системи
централізованого опалення, або
поставити лічильники. Але відповідач
уникав надання будь-яких документів та
відмовлявся поставити лічильники та
відключити опалення.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення сторін, дослідивши письмові
докази, суд прийшов до висновку, що
позов підлягає частковому задоволенню
виходячи з наступного.

У відповідності до ст.67 Житлового
Кодексу України, п.14 Правил надання
населенню послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України №630 від 21 липня 2005
року, споживач зобов'язаний оплачувати
послуги у встановлені договором
строки.

Згідно ст.68 Житлового кодексу України
наймач повинен своєчасно вносити
квартирну плату та плату за комунальні
послуги щомісяця.

Крім цього відносини по споживанню
тепло енергії регулюються Законом
України "Про теплопостачання", згідно
ст.19 цього закону споживач повинен
щомісячно здійснювати оплату
теплопостачальній організації за
фактично отриману теплову енергію.

У відповідності до ст..28 Закону України
"Про місцеве самоуправління"
встановлення тарифів по сплаті
побутових, комунальних та других
послуг віднесено до повноважень
виконавчих комітетів.

Відповідно до ст.205 ЦК України правочин
може вчинятись усно або в письмовій
формі. Відповідно до ч. 2 вказанної
статті правочин, для якого законом не
встановлена обов"язкова письмова
форма, вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їхню волю
до настання відповідних правових
наслідків.

Послуги з постачання теплової енергії
є комунальними послугами, тому
відповідно до статті 20 Закону України
"Про житлово-комунальні
послуги"споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

Згідно статті 24 Закону України "Про
теплопостачання", статті 20 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги", пункту 8 Правил надання послуг
по централізованому опаленню, поставці
холодної і гарячої води та
водовідведення, затверджених
постановою KM України від 21 липня 2005
року № 630, укладення договору з
теплопостачальною організацією на
постачання теплової енергії є
обов'язком споживача.

За таких обставин, з огляду на
положення закону щодо обов'язку
безпосередньо споживача по укладенню
договору, ухилення відповідача від
укладення договору не звільняє його
від сплати за фактично надані та
спожиті комунальні послуги, оскільки
обов'язок по сплаті цих послуг випливає
перш за все із закону.

Також відповідно до п.24 Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та горячої води і
водовідведення №630 від 21.07.2005 року
відповідач від отримання послуг з
централізованого опалення не
відмовлявся.

Судом встановлено, що відповідач є
власником квартири АДРЕСА_1, що у
відповідності до ст. 61 ЦПК України не
підлягає доказуванню.

Між КП СВТГ РР
"Роздільнатеплокомуненерго", з одного
боку, і відповідачем - ОСОБА_1, з іншого
боку, виникли договірні відносини, за
яким позивач постачає в квартиру
відповідачки теплову енергію, а
останній користується нею та
зобов'язаний оплачувати послуги по
теплопостачанню згідно затверджених
тарифів.

Відповідач умов договору не виконує,
заборгованість за поставлену теплову
енергію не сплачує.

Крім того, відповідно до особових
рахунків КП СВТГ РР
"Роздільнатеплокомуненерго" позивач
звертався до адміністрації
підприємства щодо кількісних і якісних
показників надання послуг, які не
відповідали вимогам та в квартирі була
низька температура, за результатами
звернень складено акти вимірювання
температурного режиму, та проведено
перерахунки по оплаті послуг з
централізованого опалення, що
підтверджєуться наданим суду
розрахунком заборгованості на
вказаний період.

Відповідачем в судовому засіданні
підтверджено, що після проведення
обстежень та складання Актів від , він
на виконання актів ничого не робив,
стіни не утеплив, батареї не прочищав,
тільки усно звертався до підприємства
з пропозицією оплати послуг в сумі 30%
від загальної суми боргу.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що тарифи по
теплопостачанню на опалювальний сезон
2008-2013р.р. розраховані КП СВТГ РР
"Роздільнатеплокомуненерго" та
затверджені виконкомом, тому
правильність їх розрахунку у суду не
викликає сумніву.

Посилання відповідача, що вказані
розрахунки не відповідають діючому
законодавству та складені із
завишенням тарифів, не підтверджені
документально.

Згідно довідки розрахунку, наданого
позивачем, заборгованість за спожиту
теплову енергію за період з 1 січня 2008
року по 1 жовтня 2013 року складає 26001,
69грн. (а.с.15-16), інфляційні витрати та 3%
річних становять 7639,15грн (а.с. 4-5), а
всього 33640,84грн.

При цьому судом з'ясоване, що у
відповідності до виписки з особового
рахунку ОСОБА_1 отримував зазначені
послуги з січня 2008 року зі знижкою, яка
відображена в зазначеному рахунку по
кожному місяцю в графі «нараховане» та
«знято», «підлягає до сплати» та
відповідно «тарифи % сплати» та «знята
сума » (а.с. 67-68, 15-16).

Будь-яких належних та допустимих
заперечень щодо розрахунку
відповідачем не надано, як і не надано
доказів сплати послуг, натомість сума
боргу відповідачем не визнана та не
визнано якість постачаємих послуг.
Оскільки на момент розгляду справи
даний розрахунок відповідачем не
оскаржено, тому він приймається судом
до уваги.

Про необхідність сплати боргу за
спожиту теплову енергію відповідач
повідомлявся листом від 16.10.2013р. та
актом-попередженням , однак в
добровільному порядку борг не погасив
(а.с. 6,7).

Посилання відповідача на ненадання
позивачем відповідних доказів надання
послуг теплопостачання належної
якості, не підтверджені документально.
Також судом не приймаються до уваги
Акти від 21.03.2008р. та від 25.03.2009р. (а.с. 17, 18),
як доказ того, що відповідач отримував
неякісні послуги, а тому не повинен їх
сплачувати, оскільки судом з'ясовано,
що з актів вбачається, що температура
відповідає нормам Та зроблені
пропозиції відповідачу щодо
можливості виправлення становище, які
він не виконав, крім того із зазначених
документів вбачається, що за цей період
також надавалася знижка в оплаті
послуг, яка відображена в особовому
рахунку.

Крім того, згідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК
нарахування інфляційних втрат на суму
боргу та трьох процентів річних
входять до складу грошового
зобов'язання і є особливою мірою
відповідальності боржника за
прострочення грошового зобов'язання,
оскільки виступають способом захисту
майнового права та інтересу, який
полягає у відшкодуванні матеріальних
втрат кредитора від знецінення
грошових коштів унаслідок інфляційних
процесів та отриманні компенсації
(плати) від боржника за користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належними до сплати кредиторові. У
зв'язку з цим зазначені кошти
нараховуються незалежно від вини
боржника та незалежно від ухвалення
рішення суду про присудження суми
боргу відповідно до вимог закону
України 23 червня 2005 р. № 2711-ІV «Про
заходи, спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу»
(правова позиція, викладена у постанові
Верховного Суду України від 24 жовтня 2011
р. у справі № 6-38цс11).

У зв'язку з цим на правовідносини, що
виникли із зазначеного договору про
надання послуг, поширюється дія ч. 2 ст.
625 ЦК, як спеціальний вид
цивільно-правової відповідальності за
прострочення виконання зобов'язання
(правова позиція, викладена у постанові
Верховного Суду України від 14
листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11).

Тому суд вважає, що з відповідача
належить стягнути на корись позивача
борг за спожиту теплоенергію,
інфляційні витрати та річні

Питання про застосування до вказаних
правовідносин строку позовної
давності відповідачем не заявлялося.

Судовий збір по справі сплачений
позивачем при зверненні до суду, а тому
повинен бути стягнутий з відповідача
на користь позивача в сумі 336,40 грн. (229, 40
сплачено при зверненні до суду та 107
доплата по ухвалі суду).

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст. 10,11, 60, 61, 209, 213, 214 ЦПК
України,

В И Р І Ш И В:

Позов КП СВТГ РР
"Роздільнатеплокомуненерго" до ОСОБА_1
про стягнення заборгованності за
теплоенергію в сумі 33640,84 грн
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця с. Лучинське
Роздільнянського району Одеської
області, паспорт серії НОМЕР_2, виданий
30.05.2002 року Роздільнянським РВ УМВС
України в Одеській області ІПН №
НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою:
квартира АДРЕСА_1 на користь
комунального підприємства СВТГ РР
"Роздільнатеплокомуненерго"
(розрахунковий рахунок №0002 в АТ
Імекс Банк м. Одеса МФО 328384 код ОКПО
31640133) в рахунок стягнення
заборгованності за спожиту
теплоенергію в сумі 33640,84 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судові витрати на
користь комунального підприємства КП
СВТГ РР "Роздільнатеплокомуненерго"
(розрахунковий рахунок №0002 в АТ
Імекс Банк м. Одеса МФО 328384 код ОКПО
31640133) в сумі 336,40 грн.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку шляхом подачі
апеляційної скарги через суд першої
інстанції в Одеській апеляційний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а у випадку відсутності
особи в судовому засіданні протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Іванова
О.В.