№ 2/679/8/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 року
Нетішинський міський суд
Хмельницької області у складі:
головуючої судді Фурсевич О.В.,

при
секретарі Ткачук Т.А., Лисюк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Нетішин
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
прокуратури Хмельницької області,
Державної казначейської служби
України про стягнення моральної шкоди,
завданої незаконним притягненням до
кримінальної відповідальності,
застосуванням запобіжного заходу,
незаконним проведенням в ході
розслідування кримінальної справи
обшуку, незаконним накладенням арешту
на майно, -

В С Т А Н
О В И В:

Згідно позовної заяви, заяв про
збільшення позовних вимог, усних
пояснень позивача в судовому
засіданні, 31 січня 2005 року прокуратурою
Хмельницької області стосовно нього
було порушено кримінальну справу за
ознаками злочинів, передбачених ч.5 ст.
27, ч.3 ст.212, ч.5 ст.27, ч.2 ст.364, ч.5 ст.27, ч.2
ст.366 КК України. 23.02.2005 року йому було
пред'явлено обвинувачення у вчиненні
злочинів передбачених ч.5 ст.27 ч.3 ст.212,
ч.5 ст.27, ч.2 ст.364, ч.5 ст.27 ч.2 ст.366 КК (в
редакції 2001 року), обрано міру
запобіжного заходу - підписку про
невиїзд та накладено арешт на майно. На
підставі постанов Острозького
районного суду Рівненської області
позивач з 01.11.2005 року по 15.11.2005 року
утримувався під вартою. 26.12.2011 року
прокуратурою Рівненської області
винесено постанову про закриття
відносно нього вказаної кримінальної
справи у зв'язку з недоведеністю участі
обвинуваченого у вчинені злочинів.
Позивач вважає, що внаслідок
незаконного порушення кримінальної
справи, незаконного притягнення його
як обвинуваченого, незаконного
обранням відносно нього запобіжного
заходу у вигляді підписки про невиїзд
та арешту, незаконного накладення
арешту на майно та обшуку, штучного
створення доказів йому завдана
моральна шкода, яку він оцінює в
розмірі 3 000 000 гривень. Моральна шкода
полягає у порушенні його нормальних
життєвих зв'язків, необхідності
докладання додаткових зусиль для
організації свого життя, душевних
стражданнях, позбавленні можливості
реалізації своїх звичок та бажань. Так,
за період перебування під слідством і
судом, він неодноразово викликався в
прокуратуру та суд, втративши тим
самим звичний спосіб життя. Також було
обмежено його право на свободу
пересування, він не мав можливості
виїхати за межі м.Нетішин без дозволу
слідчого та суду у зв'язку з обранням
запобіжного заходу у вигляді підписки
про невиїзд та заборони виїзду за межі
України. Крім того, в період
перебування під слідством і судом,
внаслідок незаконних дій слідчих
органів, від психологічних стресів та
переживань позивач неодноразово
хворів та продовжує хворіти численними
захворюваннями внутрішніх органів,
нервової системи, хоча до того за
медичною допомогою не звертався. В
зв'язку з порушенням кримінальної
справи погіршились його відносини з
оточуючими людьми, які, вважаючи його
злочинцем, перестали з ним
спілкуватися, відмовляли в прийнятті
на роботу в м.Нетішин. Пред'явлення
обвинувачення у вчиненні тяжких
злочинів спричинило йому глибокі
моральні страждання, принизили як його
репутацію, так і репутацію членів його
сім'ї. Крім нього, моральних страждань
зазнали і члени його сім'ї, що негативно
впливало на його на нормальні та звичні
відносини з близькими людьми.

На підставі наведеного, позивач та його
представник адвокат ОСОБА_2 просили
позов задоволити, стягнути з Державної
казначейської служби України за
рахунок коштів Державного бюджету
України, шляхом списання коштів з
єдиного казначейського рахунку на
користь ОСОБА_1 моральну шкоду в
розмірі 3 000 000 гривень, витрати на
правову допомогу в сумі 3000 гривень та
витрати на проведення судово -
психологічної експертизи.

Представник прокуратури Хмельницької
області Косік О.В. позов визнав
частково на суму 94054 гривні, виходячи з
часу перебування позивача під
слідством і судом.

Представник Державної казначейської
служби України позов не визнала,
вказавши, що позивач помилково
ототожнює державу з її органом -
Державною казначейською службою
України, яка лише виконує рішення суду
про стягнення коштів з Державного
бюджету України, а не відповідає за
зобов'язання держави або державних
органів. Крім того, позивач жодним
чином не обґрунтував та не довів, яку
саме шкоду завдав йому орган
Казначейства, яке його право порушив та
в чому полягала протиправність діяння
саме цього органу, як відповідача.

Вислухавши позивача, його
представника, представників
відповідачів, свідків, дослідивши
матеріали справи, оцінивши докази у їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позов слід задоволити частково,
виходячи з наступних міркувань.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 -
син позивача, показав, що після
порушення кримінальної справи в його
батька почалися проблеми зі здоров'ям,
він неодноразово лікувався, що
потребувало значних коштів. Сімейні
відносини погіршилися, часто почали
виникати сварки, позивач став нервовий,
з ним неможливо було поговорити,
порадитися. З ним перестали
спілкуватися знайомі, ніхто не брав на
роботу.

Свідок ОСОБА_5 показала, що після того,
як почалися виклики в прокуратуру
ОСОБА_1 став дуже нервовий, переживав,
скаржився на порушення сну, проблеми з
тиском, в нього почалися постійні
нервові зриви, він став замкнутий,
неконтактний. Ведення слідства
негативно відобразилося і на
матеріальному становищі сім'ї, ОСОБА_4
втратив постійний заробіток, грошей,
які він отримував як допомогу по
безробіттю, не вистачало. Коли його
заарештували на два тижні, то всі члени
сім'ї дуже переживали, для них це був
великий стрес.

Свідок ОСОБА_6 - сестра позивача,
показала, що до порушення кримінальної
справи ОСОБА_1 був спокійний,
врівноважений, життєрадісний, не мав
проблем зі здоров'ям. Коли почалося
слідство він став замкнутий,
погіршилися його стосунки з друзями,
родиною, в сім'ї почалися матеріальні
проблеми, часто виникали скандали.
Через надмірні хвилювання в нього
погіршився стан здоров'я, відкрилася
язва, стався гіпертонічний криз,
почалися проблеми з тиском. Свідок
пояснила, що сама дуже переживала за
брата.

Свідок ОСОБА_7 показав, що знає ОСОБА_1 з
середини 90 - х років як порядного
громадянина та сім'янина, успішну в
роботі людину. Після того, як на початку
двохтисячних років було порушено
кримінальну справу, почалося
розслідування, ОСОБА_1 жалівся на
здоров'я, на погіршення матеріального
стану. Зі слів позивача знає, що в нього
проводилися обшуку, його та сім'ю
залякували, змушували давати
неправдиві покази, внаслідок чого він
переживав стрес та перебував в
депресивному стані.

В судовому засіданні встановлено, що 31
січня 2005 року відносно позивача ОСОБА_1
та інших осіб було порушену
кримінальну справу за ознаками
злочинів, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.212,
ч.5 ст.27, ч.2 ст.364, ч.5 ст.27, ч.2 ст.366 КК
України.

23 лютого 2005 року ОСОБА_1 було
пред'явлено обвинувачення у вчиненні
злочинів передбачених ч.5 ст.27 ч.3 ст.212,
ч.5 ст.27, ч.2 ст.364, ч.5 ст.27 ч.2 ст.366 КК (в
редакції 2001 року).

В ході досудового розслідування ОСОБА_1
було обрано міру запобіжного заходу -
підписку про невиїзд, а також накладено
арешт на його майно та автомобілі.

06.06.2005 року кримінальну справу з
обвинувальним висновком по
обвинуваченню ОСОБА_1 та інших осіб
направлено для судового розгляду.

В період з 01 по 15 листопада 2007 року
позивач ОСОБА_1 утримувався під ватрою.

Постановою Острозького районного суду
Рівненської області від 14.04.2008 року
кримінальну справу направлено
Острозькому міжрайонному прокурору
Рівненської області для організації
проведення додаткового розслідування.

В подальшому, постановою слідчого з
особливо важливих справ слідчого
відділу прокуратури Рівненської
області від 26.12.2011 року, вищевказану
кримінальну справу по обвинуваченню
ОСОБА_1 та інших осіб закрито на
підставі п.2 ч. 1 ст. 213 КПК України,
тобто, у зв'язку із недоведеністю
участі обвинувачених у вчиненні
злочинів.

Як вбачається з висновку експерта за
результатами проведення
судово-психологічної експертизи №
470/13-25 від 09.12.2013 року, незаконне
порушення відносно ОСОБА_1
кримінальних справ, незаконне
притягнення як обвинуваченого,
незаконне обрання мір запобіжного
заходу у вигляді підписки про невиїзд
та взяття під варту, незаконне
накладення арешту на майно,
пред'явлення обвинувачення по 107
епізодах без наявності обвинувальних
доказів у справі та інші процесуальні
дії в межах кримінальної справи
спричинили йому страждання (моральну
шкоду), рекомендований розмір
компенсації якої може становити 1440
мінімальних заробітних плат.

Згідно ч.1, 2, 7 ст.1176 ЦК України, шкода,
завдана фізичній особі внаслідок її
незаконного засудження, незаконного
притягнення до кримінальної
відповідальності, незаконного
застосування запобіжного заходу,
незаконного затримання, незаконного
накладення адміністративного
стягнення у вигляді арешту чи
виправних робіт, відшкодовується
державою у повному обсязі незалежно
від вини посадових і службових осіб
органу, що здійснює
оперативно-розшукову діяльність,
досудове розслідування, прокуратури
або суду. Право на відшкодування шкоди,
завданої фізичній особі незаконними
діями органу, що здійснює
оперативно-розшукову діяльність,
досудове розслідування, прокуратури
або суду, виникає у випадках,
передбачених законом. (досудового)
слідства, прокуратури або суду.
Порядок відшкодування шкоди, завданої
незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю органу, що здійснює
оперативно-розшукову діяльність,
органу досудового розслідування,
прокуратури або суду, встановлюється
законом.

Порядок відшкодування зазначеної
шкоди визначений Законом України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду».

Відповідно до п.1 ст.1 Закону України
«Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними
діями органів дізнання, досудового
слідства, прокуратури і суду» (в
редакції, що діяла станом на 26.12.2011 року
- на час закриття кримінальної справи
відносно ОСОБА_1) підлягає
відшкодуванню шкода, завдана
громадянинові внаслідок незаконного
засудження, незаконного притягнення
як обвинуваченого, незаконного взяття
і тримання під вартою, незаконного
проведення в ході розслідування чи
судового розгляду кримінальної справи
обшуку, виїмки, незаконного накладення
арешту на майно, незаконного
відсторонення від роботи (посади) та
інших процесуальних дій, що обмежують
права громадян.

Згідно з ч.ч.5, 6 ст.4 Закону України «Про
порядок відшкодування шкоди,завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду», п.17 Положення про
застосування Закону України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду», відшкодування
моральної шкоди провадиться в разі,
коли незаконні дії органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і
суду завдали моральної втрати
громадянинові, призвели до порушення
його нормальних життєвих зв'язків,
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. При цьому
моральною шкодою визнаються
страждання, заподіяні громадянинові
внаслідок фізичного чи психічного
впливу, що призвело до погіршення або
позбавлення можливостей реалізації
ним своїх звичок і бажань, погіршення
відносин з оточуючими людьми, інших
негативних наслідків морального
характеру.

Відшкодування моральної шкоди за час
перебування під слідством чи судом,
згідно з ч.3 ст.13 Закону України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду» провадиться
виходячи з розміру не менше одного
мінімального розміру заробітної плати
за кожен місяць перебування під
слідством чи судом.

В п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" № 4 від 31 березня 1995
року роз'яснено, що у випадках, коли
межі відшкодування моральної шкоди
визначаються у кратному
співвідношенні з мінімальним розміром
заробітної плати чи неоподатковуваним
мінімумом доходів громадян, суд при
вирішенні цього питання має виходити з
такого розміру мінімальної заробітної
плати чи неоподатковуваного мінімуму
доходів громадян, що діють на час
розгляду справи.

З огляду на положення ст.23 ЦК України,
ст.13 Закону України «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду» за наявності
заподіяння громадянинові моральної
шкоди її розмір визначається судом з
урахуванням обставин справи в межах,
встановлених Законом із урахуванням
вимоги розумності та справедливості.

Незаконні дії органів досудового
слідства у зв'язку із порушенням
кримінальної справи, пред'явленням
обвинувачення у вчиненні злочинів,
обранням запобіжних заходів, завдали
позивачу моральних страждань. Щодо
нього відбувалось незаконне
кримінальне переслідування, що в свою
чергу призвело до порушення його
нормальних життєвих зв'язків.

Позивач страждав через приниження його
честі, ділової репутації, а з честю
пов'язується позитивна соціальна
оцінка особи в очах оточуючих, яка
ґрунтується на відповідності її діянь
(поведінки) загальноприйнятим
уявленням про добро і зло.

Під час застосування до позивача міри
запобіжного заходу у вигляді підписки
про невиїзд та взяття під варту він був
позбавлений конституційного права
громадянина України вільно та
безперешкодно за своїм бажанням
переміщатися по території України у
будь-якому напрямку, у будь-який спосіб,
у будь-який час.

При визначені розміру завданої ОСОБА_1
моральної шкоду суд врахує
вищевикладені обставини, тривалість,
характер, глибину та обсяг його
страждань, характер немайнових втрат,
можливість відновлення попереднього
стану, а також те, що позивач за час
перебуванням під слідством і судом не
був обмежений в здійсненні нормальних
життєвих зв'язків, не були порушенні
при цьому його трудові права та право
власності.

Також суд враховує, що позивачем не
надано достовірних доказів щодо
незаконного порушення відносно нього
кримінальної справи, обрання міри
запобіжного заходу та притягнення як
обвинуваченого, а кримінальна справа
закрита з підстав недоведеності участі
обвинуваченого у вчинені злочинів.

Крім того, визначаючи розмір
відшкодування, суд керується
принципами рівності, поміркованості,
розумності, справедливості та виходить
з того, що розмір відшкодування
моральної шкоди має бути не більш, аніж
достатнім для розумного задоволення
потреб потерпілої особи і не повинен
призводити до її збагачення.

Так, Законом України "Про державний
бюджет України на 2014 рік" з 01.01.2014 року
встановлено мінімальну заробітну
плату в розмірі 1218 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач ОСОБА_1 перебував під слідством
і судом з 31 січня 2005 року по 26 грудня 2011
року, тобто 82 місяці 26 днів.

За таких обставин, виходячи із засад
розумності, поміркованості і
справедливості, з врахуванням
конкретних обставин справи, характеру
та обсягу моральних страждань,
отриманих позивачем, суд вважає, що
розмір моральної шкоди завданої ОСОБА_1
за час перебування під слідством і
судом необхідно визначити в розмірі 101
000 гривень.

Відповідно до ч.3 ст.79 ЦПК України до
судових витрат належать зокрема,
витрати на правову допомогу, витрати
пов'язанні із проведенням судових
експертиз.

Відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України, якщо
сторону, на користь якої ухвалено
рішення, звільнено від оплати судових
витрат, з другої сторони стягуються
судові витрати на користь осіб, що їх
понесли пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Так, судом встановлено, що позивачем
було понесенні витрати на проведення
судово-психологічної експертизи в сумі
5508 гривень.

Виходячи з пропорційності задоволених
вимог сума витрат на проведення судово
- психологічної експертизи, яка
підлягає стягненню на користь
позивача, складає 185 гривень.

Крім того, підлягають частковому
стягненню на користь позивача витрати
на правову допомогу в сумі 2100 гривень,
пропорційно часу затраченому на участь
в судових засіданнях, адвокатом
ОСОБА_2, відповідно до вимог Закону
України "Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах".

Сплата позивачем послуг за отримання
правової допомоги підтверджується
наявною в матеріалах справи квитанцією
від 18 лютого 2013 року.

Згідно ст.176 ЦК України юридичні особи,
створені державою, не відповідають за
зобов'язаннями держави.

Відповідно до п.16, пп.5 п.4 Положення про
Державну казначейську службу України,
затвердженого Указом Президента
України від 14.04.2011 року № 460/2011,
казначейство України є юридичною
особою публічного права, має печатку із
зображенням Державного Герба
України та своїм найменуванням,
власні бланки, рахунки в Казначействі
України. Казначейство України
відповідно до покладених завдань
здійснює безспірне списання коштів
державного бюджету та місцевих
бюджетів на підставі рішення суду

Згідно ч.1 ст.4 Закону України "Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду" відшкодування
моральної шкоди провадиться за рахунок
коштів державного бюджету.

Таким чином, відшкодування моральної
шкоди, завданої незаконними рішеннями,
діями чи бездіяльністю органів
дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду проводиться за
рахунок коштів Державного бюджету
України, шляхом списання з
відповідного рахунку Державної
казначейської служби України.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.23, 176, 1176 ЦК України, Законом
України "Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і
суду", ст.ст.3, 15, 60, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш
И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути з Державного бюджету України
шляхом списання з відповідного рахунку
Державної казначейської служби
України на користь ОСОБА_1 101 000 гривень
моральної шкоди, 185 гривень витрат на
проведення судово - психологічної
експертизи, 2100 гривень витрат на
правову допомогу, а всього: 103285 гривень.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Хмельницької області через
Нетішинський міський суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуюча: