І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Рівненський міський суд
судді Кухарця В.М.
при секретарі судового засідання
за участі позивача ОСОБА_1
представника позивача - адвоката
представника третьої особи
провівши у відкритому судовому
засіданні в м.Рівне заочний розгляд
цивільної справи за позовом ОСОБА_1 в
інтересах малолітніх дітей - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, до
ОСОБА_6 про надання дозволу на виїзд за
кордон дітей без згоди батька, третя
особа на стороні позивача, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору - орган опіки та
піклування виконавчого комітету
Рівненської міської ради, -
ОСОБА_1, звернувшись до суду, просить
ухвалити рішення, яким надати дозвіл на
тимчасовий виїзд в країни Шенгенської
зони їх спільних з відповідачем ОСОБА_6
дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у її (позивача) супроводі
або супроводі інших, уповноважених нею
осіб, без нотаріально посвідченої
згоди та супроводу батька - ОСОБА_6, до
досягнення дітьми 16-річного віку.
В судовому засіданні позивач та її
представник вимоги ОСОБА_1 підтримали
та з мотивів, наведених у позовній
заяві, просять задовольнити позов
Відповідач в судове засідання не
з'явився повторно, про дату, час і місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином - поштою рекомендованим
листом із повідомленням за адресою
його місця проживання, зареєстрованою
у встановленому законом порядку, заяви
про розгляд справи за його відсутності
чи повідомлення про причини неявки до
суду від відповідача не надійшло.
Відповідно до ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК
України, у разі повторної неявки в
судове засідання відповідача,
повідомленого належним чином, суд
вирішує справу на підставі наявних у
ній даних чи доказів (постановляє
У разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності або якщо повідомлені ним
причини неявки визнані неповажними,
суд може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.
Представник третьої особи, виступаючи
в інтересах малолітніх дітей, просить
З'ясувавши обставини по справі та
перевіривши їх доказами, суд дійшов
висновку, що позов слід задовольнити з
З досліджених в судовому засіданні
документів: копії рішення Рівненського
міського суду Рівненської області,
ухваленого 10 червня 2011 року у цивільній
справі №2 - 3203/11 за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_6 про розірвання шлюбу, Свідоцтва
про народження (серія НОМЕР_1), виданого
13 червня 2000 року відділом реєстрації
актів громадянського стану м.Рівне, й
долученого до нього талона реєстрації
за місцем проживання, Свідоцтва про
народження (серія НОМЕР_2), виданого 08
січня 2008 року відділом реєстрації
актів цивільного стану Рівненського
міського управління юстиції, й
долученого до нього талона реєстрації
за місцем проживання, паспорта
громадянина України (серія НОМЕР_3),
виданого 04 серпня 2000 року Рівненським
МВ УМВС України в Рівненській області
на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки
міста Рівне, вбачається, що у період з 21
січня 2000 року по 20 червня 2011 року
сторони по справі перебували у
зареєстрованому шлюбі, від якого в них
ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4, а
ІНФОРМАЦІЯ_2 - дочка ОСОБА_5. Рішенням
Рівненського міського суду від 10.06.2011 р.
шлюб між позивачкою та відповідачем
було розірвано й цим же рішенням суду
місцем проживання малолітніх дітей
колишнього подружжя визначено місце
проживання їхньої матері, тобто
позивача по справі ОСОБА_1 На даний час
діти зареєстровані та фактично
проживають разом з матір'ю за адресою:
Відповідач ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, з 17
червня 2009 року зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_2, що вбачається з
наданої за запитом суду інформації від
17.09.2013 р. із сектору адресно-довідкової
роботи управління Державної
міграційної служби України в
Рівненській області, проте, зі слів
позивача, фактичне місце проживання її
колишнього чоловіка їй не відоме.
Також позивач пояснила, що
неодноразово в усній формі зверталася
до відповідача з проханням надати їй
нотаріально посвідчену письмову згоду
на тимчасовий виїзд їхніх дітей за межі
України, проте ОСОБА_6, не аргументуючи
своїх мотивів, відповів відмовою, що й
змусило її звернутися до суду за
захистом порушених відповідачем прав
та інтересів малолітніх дітей. З цього
приводу стверджує, що виїзд та подорож
дітей за кордон перш за все зумовлені
необхідністю їхнього оздоровлення, а
також надасть можливість синові і
дочці збагатити їх внутрішній світ,
позитивно вплинуть на моральний,
інтелектуальний, культурний та
соціальний розвиток дітей, розширить
Відповідно до ч.2 ст.150, ч.1 ст.155, ч.ч.1, 2
ст.157 Сімейного кодексу України, батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
Здійснення батьками своїх прав та
виконання обов'язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності.
Питання виховання дитини вирішується
Той із батьків, хто проживає окремо від
дитини, зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
Як передбачено абзацом 3 ч.3 ст.313
Цивільного кодексу України, фізична
особа, яка не досягла шістнадцяти
років, має право на виїзд за межі
України лише за згодою батьків
(усиновлювачів), піклувальників та в
їхньому супроводі або в супроводі осіб,
які уповноважені ними.
Виходячи з наведених норм
законодавства, встановлених судом
обставин справи і визначених
відповідно до них правовідносин, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення, адже
відповідач, який після розірвання з
позивачкою шлюбу проживає окремо від
дітей, самоусунувся від виконання
своїх батьківських обов'язків
піклуватися про здоров'я своїх дітей,
їх фізичний, духовний та моральний
розвиток, а з цього приводу їх мати не
знайшла спільної мови з батьком
Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України від
21 січня 1994 року №3857-ХІІ "Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України" (зі змінами і
доповненнями), оформлення проїзного
документа дитини провадиться на
підставі нотаріально засвідченого
клопотання батьків або законних
представників батьків чи дітей у разі
потреби самостійного виїзду
неповнолітнього за кордон. У
клопотанні зазначаються відомості про
дитину, а також про відсутність
обставин, що обмежують відповідно до
цього Закону право на виїзд за кордон
(лише для дітей віком від 14 до 18 років).
За відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду.
Пунктом 5 частини другої статті 16 ЦК
України передбачено, що одним із
способів захисту цивільних прав та
інтересів є примусове виконання
Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212 - 215 ЦПК
України, суд, -
Надати дозвіл на тимчасовий виїзд в
країни Шенгенської дітей: ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у
супроводі їхньої матері - ОСОБА_1 або
супроводі інших, уповноважених нею
осіб, без нотаріально посвідченої
згоди та супроводу батька - ОСОБА_6, до
досягнення дітьми 16-річного віку.
Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

На рішення протягом десяти днів з дня
його проголошення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Рівненської області через Рівненський
міський суд.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Головуючий: