Справа № 739/416/14-ц Провадження №
22-ц/795/997/2014 Головуючий у I інстанції
-Наполов М. І. Доповідач - Позігун М.
І.Категорія -цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2014 року м.ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіПозігуна
М.І.суддів:Вінгаль В.М., Мамонової
О.Є.при секретарі:Остапенко Г.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на
рішення Новгород-Сіверського
районного суду Чернігівської області
від 27 березня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення
неустойки (пені) за несвоєчасну сплату
аліментів на утримання дітей, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Новгород-Сіверського
районного суду Чернігівської області
від 27 березня 2014 року стягнуто з ОСОБА_5
в користь ОСОБА_6 800 грн. пені за
несвоєчасну сплату аліментів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
змінити зазначене рішення суду,
виклавши його резолютивну частину в
наступній редакції „Стягнути з ОСОБА_5
на користь ОСОБА_6 134,06 грн. пені за
несвоєчасну сплату аліментів".

Незаконність рішення суду апелянт
обгрунтовує невідповідністю висновку
суду щодо наявності підстав для
стягнення пені у визначеному судом
розмірі фактичним обставинам справи.
Апелянт зазначає, що він не ухилявся
від сплати аліментів, а заборгованість
виникла через те, що з серпня 2013 року
він не працював. Також ОСОБА_5
посилається, що загальний розмір
заборгованості є меншим, ніж про це
заявляла позивач, оскільки ним
сплачувались певні суми, загальний
розмір яких становить 1950 грн.,
відповідно заборгованість по
аліментам є тільки за частину січня 2014
року у розмірі 319,20 грн. Таким чином, як
вважає відповідач, розмір пені
становить 134,06 грн. Крім того, апелянт не
погоджується з визначеним судом першої
інстанції розміром стягнутого з нього
судового збору, оскільки позов
задоволено частково і відповідно
судові витрати повинні бути присуджені
пропорційно до розміру задоволених
вимог.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, суд приходить до слідуючого
висновку.

По справі встановлено, що сторони по
справі є батьками ОСОБА_7 та ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5-6). Діти проживають з
матір'ю, проти чого сторони не
заперечують.

Рішенням Новгород-Сіверського
районного суду від 28 грудня 2002 року
стягнуто з відповідача на користь
позивача щомісячно аліменти на
утримання дочок: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1
року , та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, в
розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку
(прибутку) відповідача, але не менше 1/2
частини неоподатковуваного мінімуму
доходів громадян на кожну дитину,
починаючи з 17 грудня 2002 року і
продовжувати до повноліття дітей.

На підставі вказаного рішення суду
було видано виконавчий лист.

Згідно розрахунку державного
виконавця від 28 лютого 2014 року у ОСОБА_5
мається заборгованість зі сплати
аліментів в сумі 2269,20 грн. за період
листопад-грудень 2013 року та січень 2014
року.

Позивачем було здійснено розрахунок
пені за несвоєчасну сплату аліментів в
сумі 1174,38 грн., яку вона і просила
стягнути з відповідача.

Задовольняючи частково позовні вимоги
і зменшуючи розмір неустойки, судом
першої інстанції враховано
матеріальний та сімейний стан платника
аліментів (наявність спору про
реальний розподіл сторонами житла та
рухомого майна, що є спільною сумісною
власністю сторін та перебуває у
володінні позивача по справі),
тимчасове безробіття відповідача та
фактичну відсутність у відповідача
житла на час судового розгляду.

Такі висновки суду грунтуються на
матеріалах справи та відповідають
вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

В постанові Верховного Суду України
від 11 вересня 2013 року №6-81цс13 викладено
висновок, що оскільки зобов'язання зі
сплати аліментів носить періодичний
характер і повинно виконуватися
щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір
несплачених аліментів по кожному з цих
періодичних платежів, встановити
строк, до якого кожне із цих зобов'язань
мало бути виконано, та з урахуванням
встановленого обчислити розмір пені,
виходячи із суми несплачених аліментів
за кожен місяць окремо від дня
порушення платником аліментів свого
обов'язку щодо їх сплати до дня
ухвалення судом рішення, підсумувавши
розміри нарахованої пені за кожен із
прострочених платежів та визначивши її
загальну суму.

Відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України.

Судом першої інстанції вірно здійснено
розрахунок пені з врахуванням положень
ч.1 ст.196 СК України та висновку,
викладеного в постанові Верховного
Суду України від 11 вересня 2013 року
№6-81цс13, і з таким розрахунком
погоджується апеляційний суд.

Висновок суду першої інстанції щодо
наявності підстав для зменшення
розміру неустойки (пені) з врахуванням
матеріального та сімейного стану
платника аліментів є обгрунтованим і
узгоджується з положеннями ч.2 ст.196 СК
України.

Доводи апелянта щодо неправомірного
стягнення з нього судового збору не
можуть бути прийняті судом до уваги,
оскільки позивач при зверненні до суду
з позовом судовий збір не сплачувала і
враховуючи, що її позовні вимоги
задоволено частково, суд першої
інстанції на підставі ст.88 ЦПК України
стягнув з відповідача на користь
держави судовий збір в розмірі,
визначеному п/п 1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону
України „Про судовий збір".

Таким чином, рішення суду першої
інстанції є законним та обгрунтованим,
постановленим з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
і підстави для його скасування
відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Новгород-Сіверського
районного суду Чернігівської області
від 27 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів.

Головуючий:Судді: