У Х В А Л А

17.04.2014 року

Провадження №6/425/43/14

Справа №425/1349/14-ц

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської
області у складі:

головуючого судді: Мирошникової О.Ш.

при секретарі: Варикаші М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Рубіжне
Луганської області подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Рубіжанського
міського управління юстиції
Семенистого О.С. про тимчасове
обмеження ОСОБА_2 в праві виїзду за межі
України,

встановив:

17 квітня 2014 року державний виконавець
відділу державної виконавчої служби
Рубіжанського міського управління
юстиції Семенистий О.С. звернувся до
Рубіжанського міського суду
Луганської області з поданням про
тимчасове обмеження ОСОБА_2 в праві
виїзду за межі України, в якому
зазначив, що у ВДВС Рубіжанського МУЮ
на примусовому виконанні знаходиться
судовий наказ № 2-н/1224/4733/12 від 19.10.2012
року виданий Рубіжанським міським
судом Луганської області про стягнення
з ОСОБА_2 на користь Комунального
спеціалізованого теплозабезпечуючого
підприємства Рубіжнетеплокомуненерго
заборгованості за надані комунальні
послуги з централізованого опалення в
сумі 5123,21 гривень.

Суд дослідивши матеріали подання
старшого державного виконавця вважає,
що у задоволенні подання слід
відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника фізичної особи у праві виїзду
за межі України при виконанні судових
рішень вирішується судом за місцем
знаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Представник ВДВС Рубіжанського МУЮ до
суду не з'явився і не довів своїх вимог,
викладених у поданні, не надав до суду
матеріали виконавчого провадження, до
подання надано копію судового наказу
від 19.10.2012 року, копію постанови про
відкриття виконавчого провадження від
08.11.2013 року, копію супровідного листа
про надіслання боржнику копії
постанови про відкриття виконавчого
провадження, копії актів державного
виконавця від 05.02.2014 року та від 07.04.2014
року про відсутність боржника вдома у
час виходу виконавця за адресою
боржника.

Разом з тим, державним виконавцем до
подання не додано доказів, які б
свідчили, що державним виконавцем
вживалися заходи примусового
стягнення, зокрема, накладення арешту
на майно боржника, звернення стягнення
на майно боржника тощо, щоб вказувало
на здійснення виконавцем всіх можливих
та необхідних дій з метою виконання
рішення суду.

Також, акти про відсутність боржника
були складені за адресою боржника,
зазначеною у виконавчому документі,
тобто інформація про дійсне місце
проживання чи місцезнаходження
боржника не перевірена державним
виконавцем станом на теперішній час.

Крім того, державним виконавцем суду не
надано доказів, які свідчили б про те,
що боржник свідомо ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судом, також державний
виконавець не надав відомості про
обізнаність боржника з наявністю
відкритого виконавчого провадження з
примусового виконання судового наказу
від 19.10.2012 року.

Доказів надсилання боржнику постанови
про відкриття виконавчого провадження
з дотриманням вимог ч. 1 ст. 31 Закону
України Про виконавче провадження
державним виконавцем до свого подання
не надано.

Також в поданні не наявні повні
відомості про особу боржника, а саме: не
зазначено громадянство боржника, місце
її народження.

Суд зазначає, що невиконання боржником,
який обізнаний щодо наявності відносно
нього відкритого виконавчого
провадження, самостійно зобовязань
протягом строку, зазначеного в
постанові про відкриття виконавчого
провадження, не може свідчити само по
собі про ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
суду зобовязань.

Закон України Про порядок виїзду з
України і вїзду в України громадян
України регулює порядок здійснення
права громадян України на виїзд з
України і в'їзд в Україну, порядок
оформлення документів для зарубіжних
поїздок, визначає випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України і встановлює порядок
розв'язання спорів у цій сфері.

Законом України Про виконавче
провадження передбачено, зокрема,
право державного виконавця на
звернення до суду із поданням про
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника фізичної особи
за межі України у разі ухилення
боржника від виконання зобовязань,
покладених на нього рішенням до
виконання зобовязань за рішенням.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Закону України Про
порядок виїзду з України і вїзду в
України громадян України
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадках, передбачених пунктами 1-9
частини першої цієї статті.

Таким чином, законодавець передбачив
можливість зазначених обмежень, а не
обов'язкове їх застосування.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про
виконавче провадження державний
виконавець зобовязаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Стаття 32 Закону України Про виконавче
провадження закріплює заходи
примусового виконання рішень, згідно
цієї статті, заходами примусового
виконання рішення є:

1.звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб;

2.звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника;

3.вилучення в боржника і передача
стягувача певних предметів, зазначених
у рішенні;

4.інші доходи, передбачені рішенням.

Таким чином, вирішення питання, щодо
обмеження особи в праві виїзду за межі
України може бути останнім етапом
примусового виконання судового
рішення, якщо державний виконавець
застосував усі заходи примусу тощо.

Відповідно до статті 2 Протоколу № 4
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод зазначено, що
кожен, хто законно перебуває на
території будь-якої держави, має право
вільно пересуватися і вільно вибирати
місце проживання в межах цієї
території. Кожен є вільним залишати
будь-яку країну, включно зі своєю
власною.

Статтею 33 Конституції України
передбачено, що кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

З урахуванням наведеного, суд прийшов
до висновку, що подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Рубіжанського
міського управління юстиції
Семенистого О.С. про тимчасове
обмеження ОСОБА_2 в праві виїзду за межі
України не обґрунтоване, оскільки не
надано доказів на підтвердження тих
обставин, що боржник свідомо
ухиляється від виконання зобовязання
та про те, що боржник вчиняє дії, які
унеможливлюють чи ускладнюють
виконання зобовязання, також взагалі
не надано доказів, що боржник є
обізнаною про відкриття виконавчого
провадження стосовно неї, у звязку з
чим суд не вбачає підстав для
задоволення цього подання.

Керуючись ст.ст. 209, 210, 377-1 ЦПК України,
Законом України Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Рубіжанського
міського управління юстиції
Семенистого О.С. про тимчасове
обмеження ОСОБА_2 в праві виїзду за межі
України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Луганської області через
Рубіжанський міський суд Луганської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом пяти днів з дня її
проголошення. У разі, якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом пяти днів з дня отримання
копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Суддя
Мирошникова О.Ш.