АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 527/29/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/1165/14
Головуючий у 1-й інстанції Свістєльнік
Доповідач Мартєв С. Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2014 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в
складі:

головуючого - МАРТЄВА С.Ю.,

суддів - КУЗНЄЦОВОЇ О.Ю., ХІЛЬ Л.М.,

за участю секретаря - САМОЙЛОВОЇ М.Д.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні провадження за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Глобинського
районного суду Полтавської області від
19 лютого 2014 року у справі за позовом
Національної академії внутрішніх
справ до ОСОБА_1 про відшкодування
витрат за період навчання.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь
судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2013 року Національна академія
внутрішніх справ України звернулась до
суду з позовом, у якому зазначала, що
29.11.07 року між академією та ОСОБА_1 було
укладено договір №Пл-30 про підготовку
фахівця, у відповідності до якого
відповідач за рахунок коштів
державного бюджету та після закінчення
навчання повинен був відпрацювати за
місцем розподілу не менше як три роки, а
у разі відмови від подальшого
проходження служби - відшкодувати
фактичні витрати на навчання.

З 1.09.05 року по 19.06.09 року відповідач
перебував на державному забезпеченні
харчуванням, грошовим утримання та
житлом із наданням відповідних
комунальних послуг.

Після здобуття вищої освіти, наказом по
вузу від 19.06.09 року №467 ОСОБА_1
присвоєно кваліфікацію юриста за
спеціальністю «Правознавство», видано
диплом спеціаліста та направлено для
проходження подальшої служби до УМВС
України у Полтавській області.

Між тим, на підставі наказу УМВС у
Полтавській області від 6.08.10 року
№213о/с, відповідача було звільнено з
ОВС з власної ініціативи до спливу
встановленого договором трирічного
терміну проходження служби після
закінчення навчання.

Посилаючись на те, що відповідач
порушив умови договору, не відпрацював
за місцем розподілу не менше як три
роки та звільнився за власним бажанням,
просила стягнути з ОСОБА_1
відшкодування витрат за навчання у
розмірі 20 717,79 грн.

Рішенням Глобинського районного суду
Полтавської області від 19 лютого 2014
року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Національної академії внутрішніх
справ відшкодування вартості навчання
у розмірі 20 717,79 грн. та судові витрати у
сумі 229,40 грн.

В апеляційній скарзі порушено питання
про скасування рішення з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи та неправильного
застосування норм матеріального
процесуального права та ухвалення
нового рішення про відмову у
задоволенні позову у зв'язку зі спливом
позовної давності та безпідставністю.

Апеляційний суд, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
місцевого суду у межах заявлених вимог
та доводів апеляційної скарги, вважає,
що остання задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційної
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Із справи вбачається, що наказом
ректора Київського національного
університету внутрішніх справ №76 дск
від 22.07.05 року відповідача ОСОБА_1
зараховано курсантом першого курсу
денної форми навчання Київського
національного університету внутрішніх
справ за спеціальністю «кримінальна
міліція», з 1.09.05 року.

Наказом ректора Київського
національного університету внутрішніх
справ №467 від 19.06.09 року відповідачу
присвоєно кваліфікацію юриста за
спеціальністю «Правознавство» та
видано диплом спеціаліста.

Після чого, ОСОБА_1 направлено для
проходження служби до ГУМВС України в
Полтавській області.

Наказом УМВС України в Полтавській
області №213 о/с від 06.08.10
року ОСОБА_1 звільнено з ОВС у запас за
власним бажанням з 09.08.10 року на
підставі поданого ним рапорту від 20.05.10
року.

Відповідно до розпорядження Кабінету
міністрів України від 27.08.10 року №1709-р
«Про реорганізацію деяких вищих
навчальних закладів Міністерства
внутрішніх справ» Національна
академія внутрішніх справ
правонаступником Київського
національного університету внутрішніх
справ (а.с. 36).

Згідно ч. 2 ст. 52 Закону України «Про
освіту» випускники вищих навчальних
закладів, які здобули освіту за кошти
державного або місцевого бюджетів,
направляються на роботу і зобов'язані
відпрацювати за направленням і в
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Указом Президента України №77/96 від 23
січня 1996 року «Про заходи щодо
реформування системи підготовки
спеціалістів та працевлаштування
випускників вищих навчальних
закладів» визначено, що особи, які
навчаються за рахунок державних
коштів, укладають з адміністрацією
вищого навчального закладу угоду, за
якою вони зобов'язуються після
закінчення навчання та одержання
відповідної кваліфікації працювати в
державному секторі народного
господарства не менше ніж три роки.

29.11.07 року між Київським національним
університетом внутрішніх справ,
начальником УМВС у Полтавській області
та відповідачем укладено
трьохсторонній договір №Пл-30 про
підготовку фахівця, у відповідності до
пп. 2.3.5., 2.3.6. п. 2.3, п 3.1. якого ОСОБА_1 після
закінчення навчання зобов'язувався
відпрацювати за місцем розподілу не
менше як три роки, а у разі звільнення з
ОВС по закінченню навчання до
встановленого трирічного терміну
перебування на службі, зокрема, за
власним бажанням без поважних причин -
відшкодувати фактичні витрати за
період навчання.

Відповідно до п. 4.1 вказаного договору
відшкодування здійснюється в розмірі
фактичних витрат, пов'язаних з
грошовим, продовольчим та речовим
забезпеченням, оплати комунальних
послуг і вартості спожитих
енергоносіїв.

Позивачем надано розрахунок, згідно
якого сума фактичних витрат, пов'язаних
з утриманням ОСОБА_1 у Національній
академії внутрішніх справ, становлять
20 717,79 грн.

Згідно статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу України,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

З урахуванням того, що ОСОБА_1
звільнився з ОВС до встановленого
трирічного терміну перебування на
службі по закінченню навчання,
місцевий суд дійшов обґрунтованого
висновку щодо наявності правових
підстав для задоволення позовних вимог
вищого навчального закладу про
відшкодування відповідачем вартості
навчання у відповідності до умов
укладеного між сторонами договору.

Твердження апелянта щодо спливу строку
позовної давності для звернення вузу з
даними позовними вимогами, оскільки
строк позовної давності має
відраховуватися з дня його звільнення,
не ґрунтується на законі та фактичних
обставинах у справі.

Стаття 256 ЦК України визначає, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Про звільнення відповідача зі служби в
ОВС позивачу стало відомо з листа УМВС
України у Полтавській області №1/12-91
від 6.01.11 року (а.с. 11).

Підстав вважати, що Національна
академія внутрішніх справ України
довідалась про порушення свого права
раніше матеріали справи не містять.

Водночас, з даними позовними вимогам
академія звернулася до суду у грудні 2013
року, тобто, у межах трирічного строку
позовної давності.

Доводи апеляційної скарги, що
відповідач в період навчання
відносився до категорії дітей-сиріт та
дітей, позбавлених батьківського
піклування, тому був звільнений від
плати за навчання у державних та
комунальних навчальних закладах усіх
рівнів, не беруться апеляційним судом
до уваги, оскільки доказів на
підтвердження того, що ОСОБА_1 був
зарахований з 1 вересня 2005 року на 1 курс
Національної академії внутрішніх
справ України на пільгових умовах
апелянтом не надано.

Крім того, зарахування на навчання за
державним замовленням, не звільняє
відповідача від виконання ним своїх
зобов'язань за договором №Пл-17 від 29.11.07
року.

Посилання апелянта на те, що у суду не
було підстав для стягнення
відшкодування витрат, пов'язаних з
утриманням останнього у вищому
навчальному закладі, за період з 2005
року є безпідставним, з огляду на п. 4
вищевказаного договору, у
відповідності до положень якого
передбачено порядок здійснення
відшкодування особою фактичних витрат
на підготовку у навчальному закладі за
весь період навчання, згідно нормами
утримання на день.

За таких обставин, апеляційний суд
вважає, що підстави для зміни чи
скасування рішення місцевого суду
відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307-308, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Глобинського районного суду
Полтавської області від 19 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий у справі:
МАРТЄВ С.Ю.

Судді :
КУЗНЄЦОВА О.Ю.

ХІЛЬ Л.М.

З оригіналом згідно:

суддя
МАРТЄВ С.Ю.