Справа № 127/2-165/10 Провадження №
22-ц/772/1163/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Медяна Ю.В.Категорія:
57Доповідач: Пащенко Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючого:
Пащенко Л.В.

Суддів: Сала Т.Б., Камзалова В.В.

При секретарі: Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому засіданні в м.
Вінниці цивільну справу за апеляційною
скаргою відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Вінницькій
області

на ухвалу Вінницького міського суду
Вінницької області від 26 лютого 2014 року

по справі за скаргою ОСОБА_2 на дії
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2013 року ОСОБА_2 звернувся
в суд зі скаргою на дії старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області Бойка С.В..

В скарзі зазначав, що у відділі
примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Вінницькій області на
примусовому виконанні знаходиться
виконавчий лист №2-165, виданий 07.05.2010
року Ленінським райсудом м. Вінниці у
цивільній справі №2-165/10 за позовом ПАТ
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» до ЗАТ
«НВФ «Елекомс», ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та договором поруки.

Старшим державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Вінницькій області Бойком
С.В. при примусовому виконанні
вищевказаного виконавчого листа, 29.04.2013
року складено акт опису й арешту
квартири АДРЕСА_1, яка зареєстрована на
праві власності за боржником ОСОБА_2.

Оскільки вказана квартира була
придбана ним-ОСОБА_2 в шлюбі з ОСОБА_4 і
відповідно його дружині належить 1/2
частка у цій квартирі, яка в натурі
останній не виділялася, то скаржник
вважає, що склавши акт опису й арешту
всієї квартири, яка належить подружжю
на праві спільної сумісної власності,
державний виконавець порушив вимоги
сімейного законодавства, а зазначені
дії державного виконавця є
незаконними.

Тому просив визнати неправомірними дії
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Вінницькій області Бойка С.В.
щодо складання акту опису й арешту
майна - квартири АДРЕСА_1 від 29.04.2013 року
та скасувати даний акт.

Ухвалою Вінницького міського
суду Вінницької області від 26 лютого 2014
року скаргу ОСОБА_2 повністю
задоволено.

В апеляційній скарзі відділ
примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Вінницькій області просить
ухвалу суду, як постановлену з
порушенням вимог закону, скасувати та
постановити нову ухвалу, якою в
задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовити.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
відділу примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Вінницькій області, ОСОБА_2,
його представника та представника
третьої особи, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення по слідуючих підставах.

Судом встановлено, що у відділі
примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Вінницькій області на
примусовому виконанні знаходиться
виконавчий лист №2-165, виданий 07.05.2010
року Ленінським райсудом м. Вінниці про
солідарне стягнення боргу з ОСОБА_2 на
користь ПАТ «Промінвестбанк» в розмірі
463838, 36 грн. (а.с.3).

В ході примусового виконання
зазначеного виконавчого листа
державним виконавцем 29.04.2013 року було
складено акт опису й арешту квартири
АДРЕСА_1, яка зареєстрована на праві
власності за боржником ОСОБА_2 (т.2
а.с.7-9,10-13).

Також суд встановив, що ОСОБА_2 з 28.06.1980
року перебуває у зареєстрованому шлюбі
з ОСОБА_4 (копія свідоцтва про укладення
шлюбу - а.с.4).

Відповідно до ч. 2 ст.60 СК України
вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно ч.1 ст.368 ЦК України спільна
власність двох або більше осіб без
визначення часток кожного з них у праві
власності є спільною сумісною
власністю.

З копій рішення Вінницького
міськвиконкому №290 від 25.06.1992 року та
договору купівлі-продажу від 28.07.1992
року квартири АДРЕСА_1 (т.2 а.с.6,7-9)
вбачається, що вказана квартира була
придбана ОСОБА_2 в шлюбі з ОСОБА_4, тобто
дана квартира є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.73 СК України за
зобов'язаннями одного з подружжя
стягнення може бути накладено лише на
його особисте майно і на частку у праві
спільної сумісної власності подружжя,
яка виділена йому в натурі.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного
Суду України в п. 12 постанови №14 від
26.12.2003 року «про практику розгляду
судами скарг на рішення, дії або
бездіяльність органів і посадових осіб
державної виконавчої служби та
звернень учасників виконавчого
провадження» частка боржника у
спільній власності з іншими особами
визначається за поданням державного
виконавця відповідно до положень
законодавства, що регулює право
власності.

Відповідно до ч.6 ст.52 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
якщо боржник володіє майном спільно з
іншими особами, стягнення звертається
на його частку, що визначається судом
за поданням державного виконавця.

З огляду на зазначене, державний
виконавець, зокрема в даному випадку,
перед зверненням стягнення на всю
квартиру, яка є об'єктом права спільної
сумісної власності, повинен звернутися
до суду з поданням для визначення
частки боржника.

Врахувавши вищевказані обставини та
вимоги закону, суд дійшов вірного
висновку, що скарга ОСОБА_2
обґрунтована і підлягає до
задоволення, оскільки звернення
стягнення на об'єкт права спільної
сумісної власності-квартири в цілому,
без попереднього визначення частки
боржника та виділення її в натурі, є
незаконним та неправомірним, так як
суперечить ст.73 СК України, ч.6 ст.52 ЗУ
«Про виконавче провадження», ст.371 ЦК
України та порушує право щодо
володіння, користування і
розпорядження квартирою як об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя.

Ухвала суду відповідає матеріалам
справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги
безпідставні, необґрунтовані і
висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області відхилити.

Ухвалу Вінницького міського суду
Вінницької області від 26 лютого 2014 року
залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку у Вищий
спеціалізований суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня її
проголошення.

Судді:

З оригіналом вірно: /підпис/