У Х В А Л А

Іменем України

17 квітня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого - Собослой Г.Г.,

суддів: Павліченка С.В., Куцин М.М.,

при секретарі - Гаврилко В.С.,

з участю - представника ПАТ КБ
«ПриватБанк» - Гриниха Т.Ю.,
представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» та
представника за довіреністю ОСОБА_2 -
ОСОБА_4 на рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 17 лютого 2014
року по справі за позовом ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_3 в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_5, ОСОБА_2, третя
особа - служба у справах дітей
Закарпатської облдержадміністрації
про звернення стягнення на майно та
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ
«ПриватБанк», треті особи - орган
охорони культурної спадщини
Закарпатської обласної державної
адміністрації про визнання недійсним
іпотечного договору та припинення
іпотеки, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся в суд із даним позовом,
мотивуючи тим, що відповідно до
укладеного договору № MKMOGI від
06.02.2008 року ОСОБА_3 отримала кредит в
розмірі 63178,12 доларів США зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 14,04% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 06.02.2018 року.

Згідно умов зазначеного договору
погашення заборгованості повинно
здійснюватися в наступному порядку:
щомісяця в період сплати Позичальник
повинен надавати Банку грошові кошти
(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати.

У зв'язку із зазначеними порушеннями
зобов'язань за кредитним договором
відповідач станом на 13.06.2012 року має
заборгованість - 58187,47 доларів США.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором відповідачі
06.02.2008 року уклали договір іпотеки,
згідно якого відповідачі надали в
іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок
загальною площею 143,10 кв.м., який
розташований за адресою: АДРЕСА_1. Майно
належить відповідачам на праві
власності на підставі свідоцтва про
право власності від 24.05.2000 року, угоди
про визнання часток 15.10.2004 року,
свідоцтва про право на спадщину від
03.08.2004 року. Обумовлена сторонами
договору іпотеки ціна предмета іпотеки
становить 400000 грн.

Позивачем умови вищевказаного
договору виконано, однак відповідач
взяті на себе зобов'язання відповідно
до договору порушив у зв'язку з чим в
останнього виникла заборгованість і
просили задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 подав зустрічну
позовну заяву, мотивуючи тим, що 06.08.2008
р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_3 був
укладений кредитний договір, згідно
якого остання отримала кредит на
поліпшення якості житлового будинку,
розташованого в АДРЕСА_1 в сумі 63178,12
доларів США і з метою забезпечення
зобов'язання укладеного з ОСОБА_3
іпотечний договір, яким передано даний
житловий будинок в іпотеку кредитору.

У договорі не прописано ст. 6 Закону
України «Про іпотеку», а також при
поданні позову позивачем за первісним
позовом не висунуто вимог щодо оцінки
предмету іпотеки.

Згідно ч.3 ст. 14 Закону України «Про
іпотеку» предметом іпотеки не можуть
бути пам'ятки культурної спадщини
занесені до Переліку пам'яток
культурної спадщини, що у
відповідності до п.3 ч.1 ст. 1 Закону
України «Про іпотеку» дає підстави для
визнання іпотечного договору
недійсним і припинення іпотеки.

У відповідності до ч.2 ст. 20 Закону
України «Про охорону культурної
спадщини» органи охорони культурної
спадщини обласних державних
адміністрацій та органи охорони
культурної спадщини місцевого
самоврядування мають право
привілеєвої купівлі пам'ятки місцевого
значення.

Посилаючись на вказані обставини
просили відмовити у задоволенні
первісного позову, а зустрічний позов
задовольнити.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 17 лютого 2014 року в позовах
відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить рішення суду
першої інстанції змінити у частині
відмови у їх позовних вимогах та
задовольнити їх у повному обсязі,
посилаючись на те, що рішення в цій
частині постановлене з порушенням норм
процесуального та матеріального права,
оскільки підстав передбачених чинним
законодавством для відмови у
первісному позові відсутні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанціїзмінити у
частині відмови у зустрічному позові
та задовольнити їх позовні вимоги, а у
решті рішення суду залишити без змін,
посилаючись на те, що рішення в цій
частині постановлене з порушенням норм
процесуального та матеріального права,
оскільки підстав передбачених чинним
законодавством для відмови у
зустрічних позовних вимогах відсутні.

Заслухавши пояснення представника ПАТ
КБ «ПриватБанк» - Гриниха Т.Ю., яка
підтримала доводи, викладені в
апеляційній скарзі в частині
оскаржуваного ними рішення,
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4, який
підтримав доводи, викладені в
апеляційній скарзі в частині
оскаржуваного ними рішення,
перевіривши матеріали справи, судова
колегія вважає, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню із наступних
підстав.

Встановлено, що згідно до укладеного
договору від 06.02.2008 року ОСОБА_3
отримала кредит в розмірі 63178,12 доларів
США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 14,04%
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення 06.02.2018 року.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між сторонами
укладено договір іпотеки, згідно якого
відповідачі надали в іпотеку нерухоме
майно, а саме: будинок загальною площею
143,10 кв.м., який розташований за адресою:
АДРЕСА_1.

Дане будинковолодіння належить
відповідачам на праві власності на
підставі свідоцтва про право власності
від 24.05.2000 року, угоди про визнання
часток 15.10.2004 року, свідоцтва про право
на спадщину від 03.08.2004 року і обумовлена
сторонами договору іпотеки ціна
предмету іпотеки дорівнює 400000 грн.

У зв'язку з порушенням зобов'язань за
кредитним договором відповідач станом
на 13.06.2012 року має заборгованість, що
становить 58187,47 доларів США.

Співвласником вищезазначеного майна є
також ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на
момент укладення договору іпотеки та
на час пред'явлення позову була
неповнолітня.

Згідно ст. 242 ЦК України батьки
(усиновлювачі) є законними
представниками своїх малолітніх та
неповнолітніх дітей.

У відповідності до ч.3 ст. 238 ЦК України
представник не може вчиняти правочин
від імені особи, яку він представляє, у
своїх інтересах або в інтересах іншої
особи, представником якої він
одночасно є, за винятком комерційного
представництва, а також щодо інших
осіб, встановлених законом.

Відповідач ОСОБА_3 отримуючи кредит у
власних інтересах, одночасно, як
законний представник неповнолітньої
ОСОБА_5 при посвідченні договору
іпотеки вчинила його у своїх інтересах,
що суперечить ч.3 ст. 238 ЦК України.

На момент укладення договору іпотеки
ОСОБА_5 була малолітньою і у
відповідності до ст. 177 СК України
дозвіл на вчинення правочинів щодо
нерухомого майна дитини надається
органом опіки лише у разі гарантування
збереження прав дитини на житло.

Рішенням виконавчого комітету
Закарпатської обласної ради народних
депутатів № 161 від 21 серпня 1990 року «Про
відкриття в АДРЕСА_1 меморіального
будинку - музею народного художника
ІНФОРМАЦІЯ_2» на правах відділу
Закарпатського краєзнавчого музею»
вирішено відкрити по зазначеній адресі
меморіальний будинок - ІНФОРМАЦІЯ_2 і
доручено Ужгородському міськвиконкому
вирішити питання про відселення з
будинку сім'ї художника, забезпечивши
її рівноцінною житловою площею до 1
півріччя 1991 р., однак питання про
відселення вирішено не було.

Розпорядженням Представника
президента України в Закарпатській
області № 452 від 11 жовтня 1993 року «Про
затвердження списку нововиявлених
пам'яток історії і культури в
Закарпатській області» будинок за
адресою: АДРЕСА_1 в якому жив і працював
ОСОБА_7 віднесений до списку
пам'ятників історії і культури
місцевого значення з метою вшанування
пам'яті видатного діяча культури,
народного художника України ОСОБА_7

Згідно ч.3 ст. 14 Закону України «Про
іпотеку» - предметом іпотеки не можуть
бути національні, культурні та
історичні цінності, які є об'єктами
права державної власності і занесені
або підлягають занесенню до Державного
реєстру національної культурної
спадщини (викладені в редакції, яка
діяла на момент укладення договору).

У відповідності до вищезазначеного
розпорядження Представника президента
України в Закарпатській області № 452
від 11 жовтня 1993 року будинок в якому жив
і працював ОСОБА_7 (АДРЕСА_1) віднесено
до пам'ятників історії та культури
місцевого значення і є об'єктом права
приватної власності фізичної особи і
не підлягає під дію ст. 14 Закону України
«Про іпотеку».

За таких обставин, суд першої інстанції
встановивши правовідносини сторін, які
випливають із встановлених обставин,
оцінивши докази, що ґрунтуються на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів, результат оцінки
доказів судом відображені в рішенні, в
якому наводяться мотиви їх прийняття
чи відмови у прийнятті обґрунтовано
відмовив у задоволенні як первісного
так у зустрічних позовних вимогах.

Рішення суду є законним та
обґрунтованим і підстав для його зміни
чи скасування не має.

Доводи апеляційних скарг судова
колегія до уваги не приймає, так як вони
не ґрунтуються на вимогах закону та
фактичних обставинах справи.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України,
судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк»
та представника за довіреністю ОСОБА_2 -
ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 17 лютого 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області
Собослой Г.Г.