Справа №757/9941/13-ц № апеляційного
провадження: 22-ц/796/4833/2014Головуючий у
суді першої інстанції:Бортницька
В.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді
Шкоріної О.І.,

суддів: Чобіток
А.О., Немировської О.В.

при секретарі:
Лужецькій І.С.

за участю: позивача - ОСОБА_3

представника відповідача
ПАТ «УкрСиббанк» - Островерхова К.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
на рішення Печерського районного суду
м. Києва від 29 січня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерн6ого товариства «УкрСиббанк»,
ОСОБА_5, Національного Банку України
про визнання недійсним договору
поруки,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2013 року позивач ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом про
визнання недійсним договору поруки №
127-71/2/10-2005А від 5 грудня 2005 року та
відшкодування моральної шкоди, яку
просив стягнути солідарно з АКІБ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_5 в сумі 49000 грн., а
з Національного Банку України в сумі 1000
грн.

Рішенням Печерського районного суду
м.Києва від 29 січня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_3 про визнання договору
поруки недійсним задоволені, в іншій
частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
представник ПАТ «УкрСиббанк», подав
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду першої інстанції в
частині визнання недійсним договору
поруки скасувати, призначити повторну
судово-почеркознавчу експертизу, а в
іншій частині рішення суду залишити
без змін. В апеляційній скарзі
посилається на те, що рішення
постановлене на підставі обставин, що
не були доведені належними та
допустимими доказами, в той час як суд
вважав їх доведеними, при неповному
вивченні обставин, які мають істотне
значення для правильного вирішення
справи та з порушенням норм
процесуального права.

В судове засідання ОСОБА_5 та
представник Національного Банку
України не з»явилися. про день та час
розгляду справи повідомлені у
встановленому законом порядку, причини
своєї неявки суду не повідомили, у
зв'язку з чим колегія суддів вважала за
можливе розглянути справу у їх
відсутність, зважаючи на вимоги ч.2 ст.305
ЦПК України.

В судовому засіданні представник ПАТ
«УкрСиббанк» апеляційну скаргу
підтримав і просив її задовольнити.

ОСОБА_3 проти апеляційної скарги
заперечував і просив рішення як
законне і обґрунтоване залишити без
змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення, осіб, які з'явилися в судове
засідання, розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого у справі
рішення, суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 в
частині визнання договору поруки
недійсним, суд першої інстанції
виходив з того, що ОСОБА_3 договір
поруки не підписував, що є підставою
для визнання такого договору недійсним
з огляду на вимоги ст.ст.203 ч.3, 204, 215 ЦК
України. Щодо позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди, то суд
першої інстанції не знайшов підстав
відповідно до ст.1167 ЦК України для її
відшкодування.

Такий висновок суду ґрунтується на
матеріалах справи та нормах
матеріального права.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 5 грудня 2005 року між
АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 було
укладено кредитний договір № 127-71/12-2005А,
за умовами якого банк надав
позичальнику кредит в іноземній валюті
в сумі 72000 доларів США, зі строком
повернення кредитних коштів 5
листопада 2011 року, зі сплатою 12,5 %
річних за користування ними.

У забезпечення належного виконання
умов кредитного договору між АКІБ
«УкрСиббанк», ОСОБА_5 і ОСОБА_3 було
укладено договір поруки № 127-71-1/1-2005А.

Відповідно до ст.553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

Отже, підставою зобов'язання поруки є
договір, який укладають кредитор у
забезпечуваному порукою зобов'язанні
та поручитель.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 1 постанови від 6 листопада
2009 року № 9 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» правочини -
усвідомлені, цілеспрямовані, вольові
дії фізичних або юридичних осіб,
спрямовані на досягнення певних
правових наслідків.

Стаття 203 ЦК України формулює загальні
вимоги до правочинів.

Відповідно до ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 цього Кодексу.

Частина 3 ст.203 ЦК України установлює
загальну вимогу до волевиявлення
учасника правочину: воно повинне бути
вільним та відповідати внутрішній
волі.

Згідно з висновком почеркознавчої
експертизи № 208 від 10 січня 2014 року,
проведеної Державним
науково-дослідним експертно -
криміналістичним центром МВС України,
підписи від імені ОСОБА_3 на договорі
поруки № 127-71-1/10-2005А, який був укладений
між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 05.12.2005
року - виконані, не ОСОБА_3, а іншою
особою.

Зі змісту висновку вбачається, що
виявлені під час дослідження розбіжні
ознаки почерку стійкі, суттєві та
достатні для категоричного
негативного висновку про те, що підписи
- виконані, не ОСОБА_3, а іншою особою.

Отже, відсутність підписів ОСОБА_3 на
договорі поруки свідчить про
відсутність сформульованої в частині 3
статті 203 ЦК України загальної вимоги
до правочинів, а саме відсутність волі
позивача на укладення договору поруки,
що є підставою для визнання договору
недійсним.

За таких обставин, висновок суду про
обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3
в частині визнання договору поруки
недійсним є правильним.

Доводи апеляційної скарги в тій
частині, що висновок експерта викликає
сумніви в його правильності, що на
думку апелянта, є підставою для
призначення повторної експертизи не
можуть бути прийняті в якості підстав
для скасування оскаржуваного рішення,
з огляду на таке.

Виходячи із встановлених Законом
України «Про судову експертизу» та
іншими нормативно-правовими актами,
зокрема, Інструкцією про призначення
та проведення судових експертиз та
експертних досліджень, затвердженої
Наказом Міністерства юстиції України
від 8 жовтня 1998 року № 53/5 прав та
обов'язків експертів при проведенні
експертизи, лише експерт визначає
достатність наданого на експертизу
матеріалу.

Як убачається з матеріалів справи та
висновку експертизи на дослідження
експертам були надані
експериментальні зразки підпису
ОСОБА_3, та, вільні зразки підпису на 70
аркушах та 6-ти банківських картках, які
експерт порахував достатніми, оскільки
не відмовився від проведення
експертизи (п.2.1 Інструкції в редакції
чинній на час проведення експертизи).
Отже, не надання експерту
умовно-вільних зразків підпису ОСОБА_3
не може викликати сумніви в його
правильності.

Крім того, об'єктом, що підлягав
дослідженню за ухвалою суду, був
договір поруки № 127-71-1/10-2005А, а не один
окремий підпис цього договору. Зі
змісту висновку експертизи вбачається,
що експертом досліджувалися підписи
від імені ОСОБА_3 (слово експертом
використовується в множині) на
договорі поруки. А тому посилання в
апеляційній скарзі на те, що в ухвалі
суду про призначення експертизи не
визначено який підпис підлягав
дослідженню і це питання не з'ясовано
експертом, правового значення не мають.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, на їх
правильність не впливають, а тому
підлягають відхиленню, а рішення як
таке, що ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права
слід залишити без змін.

З огляду на викладене,
передбачених ст.309 ЦПК України підстав
для скасування оскаржуваного рішення
суду першої інстанції по даній справі
немає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія
суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк» -
відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 29 січня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: