Справа № 274/7837/13-ц
Рішення

Іменем України

15.04.2014 року. Бердичівський
міськрайонний суд Житомирської
області в складі: головуючого судді
Щербака Д.С., при секретарі Поступайло
Х.О., позивача ОСОБА_1, представника
позивача ОСОБА_2, представника
відповідача ОСОБА_3, розглянувши
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Моторно-транспортного страхового бюро
України, ПрАТ «Народна
Фінансово-Страхова Компанія
«Добробут», ОСОБА_4 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся
до суду з зазначеним позовом до
Моторно-транспортного страхового бюро
України (далі - Відповідач-1), ПрАТ
«Народна Фінансово-Страхова Компанія
«Добробут» (далі - Відповідач-2), ОСОБА_4
(далі - Відповідач-3) про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди (далі -
ДТП).

Позовні вимоги мотивовані
наступним.

28.12.2011 року, близько 03 год. 45
хв., ОСОБА_4 керуючи технічно справним
автомобілем «TOYOTA VENZA»державний номер
НОМЕР_1, що належить йому на підставі
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_2, рухався
по правій смузі проїзної частини вул.
Леніна в напрямку площі Соборної м.
Бердичева.

Рухаючись по підйому на міст
поблизу перехрестя вул. Леніна з вул.
Ватутіна ОСОБА_4, порушуючи вимог п. 1.5,
п.2.3 б, п.10.1, п.11.2, п.11.1, п.12.1 і лінії
дорожньої розмітки 1.1 Правил
дорожнього руху України, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
№1306 від 10.10.2001, проявив безпечність і
неуважність до дорожньої обстановки та
її змін, не обрав безпечної швидкості
руху з урахуванням дорожніх умов,
невірно оцінив дорожню обстановку і, не
впевнившись в безпечності виконання
маневру, змінив напрямок руху ліворуч
та безпричинно виїхав на зустрічну
смугу, де передньою лівою частиною
керованого ним транспортного засобу
скоїв зіткнення з передньою лівою
частиною автомобіля «OPEL KADETT»,
державний номер НОМЕР_3 під керуванням
водія ОСОБА_5, який рухався в
зустрічному напрямку.

Порушення водієм ОСОБА_4
вимог п.1.5, п.2.3 'б', п. 10.1, п.11.1, п.11.2, п.12.1 і
лінії горизонтальної дорожньої
розмітки 1.1 Правил дорожнього руху
України знаходиться в прямому
причинно-наслідковому зв'язку із
створенням аварійної обстановки та
виникненням даної
дорожньо-транспортної пригоди. На
момент скоєння вказаного ДТП,
цивільно-правова відповідальність
Відповідача-3 була застрахована за
полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів серії АА за № 6415242, укладеним з
Відповідачем-2.

03.08.2012 року вироком
Бердичівського міськрайонного суду
Житомирської області Відповідача-3
визнано винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

В результаті вказаного ДТП був
пошкоджений автомобіль, що належить
позивачу на підставі довіреності від
19.03.2011 року та свідоцтвом про
реєстрацію транспортного засобу серії
НОМЕР_4 від 29.04.2000 року, а саме
автомобіль «OPEL KADETT», д.н.з. НОМЕР_3, 1987
року випуску, завдану матеріальну
шкоду внаслідок злочину зазначеного
ДТП позивач оцінює у розмірі 24 344,91
гривні, посилаючись на лист-відповідь
Відповідача-2 за №12386 від 10.09.2012 року про
вартість знищеного вище зазначеного
транспортного засобу.

Також, в своєму позові позивач
просить суд стягнути солідарно з
відповідачів завдану йому внаслідок
ДТП моральну шкоду у розмірі 100 000,00
гривень. Свої вимоги обґрунтовує
погіршенням стану здоров'я та
психічного стану внаслідок
пошкодженого автомобіля, так як на
нього збирав кошти, навіть взяв
банківський кредит, для того, щоб
працювати таксистом, придбав
відповідну державну ліцензію, проте
після пошкодження автомобіля
внаслідок вказаного ДТП, який досі не
можливо експлуатувати та отримувати
прибуток, позивач втратив джерело та
засіб прибутку, також, змінився
звичайний стиль та ритм життя його,
сім'ї, позивач залишився без джерел для
існування, автомобіль відновленню не
підлягає, на його утриманні
знаходяться двоє малолітніх дітей,
порушилися ділові, особисті зв'язки з
оточуючими людьми.

Позивач та його представник на
підставі договору та ордеру про
надання правової допомоги від 01.12.2013
року ОСОБА_2 в судове засідання
з'явилися, позовні вимоги підтримали з
наведених підстав, просили їх
задовольнити в повному обсязі.

Представник Відповідача-1 на
підставі довіреності від 27.12.2013 року
ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився,
надав суду заву про розгляд справи у
його відсутності, позовні вимоги не
визнав, у своїх письмових запереченнях
на позов надав пояснення суду, просив
суд відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Представник Відповідача-2 в
судове засідання не з'явився, про дату,
час та місце судового засідання був
неодноразово повідомлений судом
належним чином згідно ст.74-76 ЦПК
України, причини неявки суду не відомі.
Заперечень проти позову до суду не
надходило.

Представник Відповідача-3 на підставі
витягу з договору про надання
адвокатських послуг та ордеру від
17.02.2014 року ОСОБА_3 в судове засідання
з'явився, позовні вимоги повністю не
визнав, просив суд відмовити в їх
задоволені за безпідставністю та не
доведеністю.

Суд, заслухавши думки сторін,
дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши їх в сукупності,
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні
встановлено і підтверджується
наданими позивачем доказами те, що

28.12.2011 року, близько 03 год. 45 хв., ОСОБА_4
керуючи технічно справним автомобілем
«TOYOTA VENZA»державний номер НОМЕР_1, що
належить йому на підставі свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_2, рухався по правій смузі
проїзної частини вул. Леніна в напрямку
площі Соборної м. Бердичева.

Рухаючись по підйому на міст
поблизу перехрестя вул. Леніна з вул.
Ватутіна ОСОБА_4, порушуючи вимог п. 1.5,
п.2.3 б, п.10.1, п.11.2, п.11.1, п.12.1 і лінії
дорожньої розмітки 1.1 Правил
дорожнього руху України, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
№1306 від 10.10.2001, проявив безпечність і
неуважність до дорожньої обстановки та
її змін, не обрав безпечної швидкості
руху з урахуванням дорожніх умов,
невірно оцінив дорожню обстановку і, не
впевнившись в безпечності виконання
маневру, змінив напрямок руху ліворуч
та безпричинно виїхав на зустрічну
смугу, де передньою лівою частиною
керованого ним транспортного засобу
скоїв зіткнення з передньою лівою
частиною автомобіля «OPEL KADETT»,
державний номер НОМЕР_3 під керуванням
водія ОСОБА_5, який рухався в
зустрічному напрямку.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог
п.1.5, п.2.3 'б', п. 10.1, п.11.1, п.11.2, п.12.1 і лінії
горизонтальної дорожньої розмітки 1.1
Правил дорожнього руху України
знаходиться в прямому
причинно-наслідковому зв'язку із
створенням аварійної обстановки та
виникненням даної
дорожньо-транспортної пригоди.

На момент скоєння вказаного ДТП,
цивільно-правова відповідальність
відповідача-3 була застрахована за
полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів серії АА за № 6415242, укладеним з
Відповідачем-2, встановлено ліміт
відповідальності: 50 000,00 гривень - майну,
100 000,00 гривень - життю та здоров'ю.

03.08.2012 року вироком
Бердичівського міськрайонного суду
Житомирської області Відповідача-3
визнано винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а.с.13).

В результаті зазначеного вище ДТП
був пошкоджений автомобіль, що
належить позивачу на підставі
довіреності від 19.03.2011 року та
свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_4 від
29.04.2000 року, а саме автомобіль «OPEL KADETT»,
д.н.з. НОМЕР_3, 1987 року випуску (а.с.7-8).
Завдану матеріальну шкоду
пошкодженого автомобіля внаслідок ДТП,
позивач оцінює у розмірі 24 344,91 гривні,
посилаючись на лист-відповідь
Відповідача-2 за №12386 від 10.09.2012 року про
вартість знищеного вище зазначеного
транспортного засобу, заведена
страхова справа за №2053ГО (а.с.9).

З часу вказаного ДТП ніхто з
відповідачів не вжив ніяких заходів
щодо примирення та відшкодування
завданих збитків, свою
відповідальність відповідачі
перекладають один на одного,
намагаються уникнути відповідальності
та не бажають відшкодовувати завдані
збитки, що позбавляє позивача душевної
рівноваги, спокою та нормального сну.

Загальна суму завданих позивачу
матеріальних та моральних збитків
складає 124 344,91 гривень.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Ч.1 ст.22 ЦК України передбачено, що
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування, до
збитків відносяться втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Щодо змісту ст.1187 ЦК України, то
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням,
зберіганням хімічних, радіоактивних,
вибухо- і вогненебезпечних та інших
речовин, утриманням диких звірів,
службових собак та собак бійцівських
порід тощо, що створює підвищену
небезпеку для особи, яка цю діяльність
здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого
створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.1188 ЦК України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з
вини іншої особи, відшкодовується
винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій
завдано шкоди, вона їй не
відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб,
діяльністю яких було завдано шкоди,
розмір відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.
Якщо внаслідок взаємодії джерел
підвищеної небезпеки було завдано
шкоди іншим особам, особи, які спільно
завдали шкоди, зобов'язані її
відшкодувати незалежно від їхньої
вини.

Проте, згідно ст.6 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі - ЗУ «Про ОСЦПВ»)
страховим випадком є ДТП, що сталася за
участю забезпеченого транспортного
засобу, внаслідок якої настає
цивільно-правова відповідальність
особи, відповідальність якої
застрахована, за шкоду, заподіяну
життю, здоров'ю, або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 ст.22 ЗУ «Про ОСЦПВ»
передбачено, що уразі настання
страхового випадку страховик у межах
страхових сум, зазначених у страховому
полісі, відшкодовує у встановленому
цим Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок ДТП життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.36.1 ст.36 ЗУ «Про
ОСЦПВ» страховик, керуючись нормами
цього Закону, приймає вмотивоване
рішення про здійснення страхового
відшкодування або про відмову у
здійсненні страхового відшкодування.

Частина 2 ст.1 ЗУ «Про ОСЦПВ» дає
визначення терміну «страховика»,
згідно якого, це страхові організації,
що мають право на здійснення
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, відповідно до вимог,
встановлених цим Законом та ЗУ «Про
страхування».

Тобто, Відповідач-3 є особою,
винною у нанесені шкоди, а не страховою
компанією, він застрахував свою
цивільно-правову відповідальність
відповідно до законодавства та
повідомив всю інформацію потерпілій
особі. Відповідач-2 є страховиком, тобто
особою, відповідальною за завдану
шкоду, оскільки було укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правої відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, згідно з яким страховик взяв
на себе всю відповідальність за свого
страхувальника - Відповідача-3, що
виникає внаслідок заподіяння шкоди
джерелом підвищеної небезпеки.

Згідно державного реєстру
юридичних осіб Відповідач-2, , є діючою юридичною особою (а.с.42).

Статтею 1194 ЦК України чітко
передбачено, що особа, яка застрахувала
свою цивільну відповідальність, у разі
недостатньої страхової виплати для
повного відшкодування завданої нею
шкоди зобов'язана спалити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою.

Однак, судом встановлено, що сума
матеріальних збитків, які завдані
позивачу не перевищує ліміт
відповідальності за полісом.

Також, виходячи зі змісту
позовної заяви, суд приходить до
висновку про те, що позивач жодним
чином не підтвердив розмір своїх
матеріальних збитків, завданих
власнику пошкодженого транспортного
засобу. Тобто, лист-відповідь
Відповідача-2 позивачу за №12386 від
10.09.2012 року є спроба Відповідача-2
погодити суму страхового
відшкодування, а не відмовою позивачу у
здійсненні страхового відшкодування.

Статтею 12 ЗУ «Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність в Україні» встановлено, що
звіт про оцінку майна є документом, що
містить висновки про вартість майна та
підтверджує виконані процедури з
оцінки майна суб'єктом оціночної
діяльності - суб'єктом господарювання
відповідно до договору.

В судовому засіданні сторонам,
які брали участь в розгляді справи,
судом було роз'яснено їх права і
обов'язки, в тому числі їх право просити
суд призначити експертизу.

Слід звернути увагу, що в листі
ВССУ з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 01.02.2012 року «Про
узагальнення судової практики
розгляду судами цивільних справ про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки у 2010-2011 роках»
обов'язок доведення розміру шкоди
лежить на позивачеві, а експертиза може
бути призначена судом лише за заявою
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб.

Згідно з п.3 ч.2 ст.23 ЦК України
моральна шкода, зокрема, полягає у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості. Моральна
шкода відшкодовується незалежно від
майнової шкоди, яка підлягає
відшкодуванню, та не пов'язана з
розміром цього відшкодування. Моральна
шкода відшкодовується одноразово,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Щодо розміру моральної шкоди, то
згідно ЗУ «Про ОСЦПВ», сума моральних
збитків відшкодовується у процентному
відношенні від розміру ліміт
відповідальності (страхова сума)
страховика за шкоду, заподіяна майну.

Враховуючи глибину та тривалість
моральних страждань, виходячи із засад
розумності та справедливості, суд в
повній мірі врахував роз'яснення, які
містяться в п.9 Постанови Верховного
Суду України від 31.03.1995 року за №4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», про те, що розмір відшкодування
моральної шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань, та
визначив розмір моральної шкоди в сумі
1 000 гривень. Суд вважає, що моральна
шкода в розмірі 100 000,00 гривень,
позивачем та його представником не
доведена.

За таких обставин, інші позовні вимоги
позивача не є обґрунтованими, а тому
позов підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати згідно ст.ст.79,88 ЦПК
України суд покладає на відповідача-3.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.22, 23, 60, 1166, 1167, 1187, 1188 Цивільного
кодексу України, Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», Закон України «Про оцінку
майна, майнових прав та професійну
оціночну діяльність в Україні», Закон
України «Про страхування», Постанова
Верховного Суду України від 31.03.1995 року
за №4 «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», лист ВССУ з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 01.02.2012 року «Про узагальнення
судової практики розгляду судами
цивільних справ про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки у 2010-2011 роках», ст.ст. 10, 11, 60, 79,
88, 130, 137, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Моторно-транспортного страхового бюро
України, ПрАТ «Народна
Фінансово-Страхова Компанія
«Добробут», ОСОБА_4 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду
в розмірі 1 000,00 гривень (одну тисячу
гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
користь держави судові витрати в
розмірі 4,73 гривень.

У задоволенні решти позовним вимог
відмовити за безпідставністю та
недоведеністю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Житомирської області через
Бердичівський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня проголошення
рішення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії даного рішення.

СУДДЯ:
Д.С.Щербак