АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/869/К/14
суддя Шум Л.І.
Категорія - 34 ( ІІІ )
Суддя-доповідач - Михайлів
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого - судді: Михайлів Л.В.

суддів: Барильської
А.П., Ляховської І.Є,

при секретарі: Булах К.А.

за участю: позивачів :

- ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представника
ОСОБА_4,

Представника відповідача фізичної
особи - підприємця ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 на
рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 12 лютого 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_5 про відшкодування майнової і
моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2013 року ОСОБА_2, ОСОБА_3
звернулись до суду з позовом до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_5
(надалі- ФОП ОСОБА_5) про відшкодування
майнової і моральної шкоди,
посилаючись на те, що ОСОБА_2 є
власником автомобіля марки «Шевроле
Лачетті», реєстраційний номер
«НОМЕР_2», її чоловік ОСОБА_3 в силу ст.. 61
СК України є співвласником даного
автомобіля, оскільки автомобіль був
придбаний за спільні кошти. Автомобіль
застрахований не був. 08.08.2012 року ОСОБА_3
лишив вищевказаний автомобіль на
платній автостоянці «Лідер 2011», яка
належить відповідачу, проте в ніч з 08 на
09 серпня 2012 року підчас пожежі, на
вказаній автостоянці автомобіль
«Шевроле Лачетті» реєстраційний номер
НОМЕР_1 згорів, крім того згоріли
автомобілі, що стояли поряд, про що
свідчить Акт про пожежу від 09.08.2012 року .

Постановою оперуповноваженого СКР
Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в
Дніпропетровській області Ровкова К.О.
№ 4473 за даним фактом у порушенні
кримінальної справи відмовлено на
підставі п.1 ст.6 КПК України, оскільки
причиною пожежі стало ймовірне коротке
замикання електромережі у відсіку
двигуна автомобіля «Мерседес», який
знаходився неподалік праворуч від їх
автомобіля.

Однак з тексту вищевказаної Постанови
так із тексту Акту про пожежу
вбачається, що охоронець автостоянки
ОСОБА_9 виявив пожежу автомобілів на
стоянці 09.09.2012 року о 01 годині 00 хвилин,
а викликав пожежних більш ніж через
більш ніж годину лише о 02 годині 04
хвилини, що в свою чергу свідчить про
порушення охоронцем вимог Правил
пожежної безпеки та Закону України
«Про пожежну безпеку» щодо
послідовності дій підчас виявлення
пожежі.

Посилаючись на вищевикладене, просили
суд стягнути з відповідача на свою
користь у якості відшкодування
збитків, завданих пожежею - 87 337 грн., за
завдані їм моральні страждання, у
зв'язку із знищенням їх автомобіля по -
20 000 грн. кожному, та стягнути з
відповідача понесені ними судові
витрати по справі.

Рішенням Жовтневого районного суду
м.Кривого Рогу від 12 лютого 2014 року
позов задоволено частково

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2
завдану їй матеріальну шкоду в розмірі
73841,40 грн., за завдану моральну шкоду -15
000 грн. та в рахунок відшкодування
витрат за проведення
судово-товарознавчої експертизи та
оголошення в газету в сумі - 1600,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 за
завдану йому моральну шкоду в сумі 15 000
грн. та на користь держави судовий збір
у розмірі 1856,23 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ФОП
ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі, посилаючись на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Зокрема, суд першої інстанції не надав
належної оцінки, тому факту, що 08.08.2012
року не позивачі по справі а ОСОБА_7,
який управляв автомобілем «Шевроле
Лачетті» реєстраційний номер НОМЕР_1
відповідно до доручення наданого йому
ОСОБА_2, строк дії якого закінчився
22.07.2011 року, вечорі лишив його на
платній стоянці «Лидер 2011», тобто на
час пожежі жодних повноважень у ОСОБА_7,
щодо кермування вищевказаним
транспортним засобом не було.

Таким чином, посилаючись на вимоги ЗУ
«Про захист прав споживачів» та
приходячи до висновку, що між
позивачами та відповідачем склались
відносини, що регулюються
вищезазначеним Законом судом першої
інстанції було порушено норми
матеріального права, оскільки
відповідно п. 22 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про захист
прав споживачів» споживачем є фізична
особа, яка придбаває, замовляє,
використовує або має намір придбати чи
замовити продукцію для особистих
потреб, безпосередньо не пов'язаних з
підприємницькою діяльністю, а у даному
випадку позивачі ні особисто ані через
уповноваженого представника не
замовляли та не придбавали будь - яку
послугу у відповідача.

По - друге, судом проігноровано наявний
в матеріалах справи висновок
спеціаліста відділу вибухово -
технічних та пожаро - технічних
досліджень Науково - дослідницького
експертно - криміналістичного центру
ГУ МВС України в Дніпропетровській
області за № 70/30 - 28 від 29.08.2012 р.,
відповідно до висновку якого найбільш
вірогідною причиною виникнення пожежі,
стало коротке замикання
електропроводки у відсіку двигуна
автомобіля МЕРСЕДЕС д/н НОМЕР_3, що
свідчить про відсутність вини в
скоєному ОСОБА_5

Оскільки матеріальна шкода виникла
внаслідок пожежі, яка сталась у зв'язку
із порушенням власником автомобіля
МЕРСЕДЕС д/н НОМЕР_3, вимог щодо
утримання в належному технічному стані
свого автомобіля, відшкодувати шкоду
повинен саме він.

Разом з тим, суд навіть не встановлював
особу власника джерела підвищеної
небезпеки, а саме, автомобіля з чиєї
несправності сталося загоряння та не
залучив його в якості відповідача, або
навіть третьої особи по справі.

Крім того суд першої інстанції не
мотивує жодним доводом зв'язок між
шкодою, спричиненою власнику майна та
моральною шкодою спричиненою члену
його сім'ї, так само, як і відсутні
докази наявної у позивачів моральної
шкоди, порушення повноцінного життя,
зміни емоційного стану та втрачання
сну, докази перевезення придбаних
товарів чужими автомобілями оплатно,
зміни звичного укладу життя.

Більше того суд не звернув уваги та не
надав належної оцінки таким доказам по
справі як пояснення охоронця стоянки
ОСОБА_9, щодо своїх дій після виявлення
ним пожежі.

Перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів приходить до
висновку про часткове задоволення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Згідно з ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам ухвалене рішення в
повній мірі не відповідає.

Судом встановлено, що відповідно до
витягу про державну реєстрацію прав,
право власності на нежитлову будівлю
та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1
належить ТзОВ "Лідер-2011", на підставі
договору купівлі-продажу від 29.12.2010
року.

Відповідно до договору оренди від
07.02.2011 року, ТзОВ "Лідер-2011" передав у
платне строкове користування ФОП
ОСОБА_5 нежитлову будівлю АДРЕСА_1, для
ведення господарської діяльності з
метою надання послуг автостоянки.

Позивач ОСОБА_2 на підставі договору
купівлі-продажу від 26.04.2006 року є
власником автомобіля «Шевроле
Лачетті» реєстраційний номер НОМЕР_2,
ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_4, та
зареєстрованjuj Криворізьким МРЕВ ДАІ
ГУМВС України в Дніпропетровській
області від 26.04.2006 року, який станом на
08.08.2012 року був зареєстрований за
ОСОБА_2.(а.с. 106)

08.08.2012 року ввечері ОСОБА_7 який є братом
ОСОБА_2 та який користувався
вищевказаним автомобілем, лишив його
на платній автостоянці «Лідер 2011», яка
розташована у АДРЕСА_1, про що свідчить
відповідна квитанція серії 07-ЛЛВ та
виписка з журналу реєстрації
транспортних засобів на стоянці.

В ніч з 8 на 9 серпня 2012 року на
вищевказаній автостоянці, підчас
пожежі згорів автомобіль «Шевроле
Лачетті» реєстраційний номер НОМЕР_1,
який належить ОСОБА_2 на праві
власності, а також згоріли автомобілі,
що стояли поряд з цим автомобілем, про
що свідчить Акт про пожежу від 09.08.2012
року.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з приписів норм
Цивільного кодексу України, які
регулюють правовідносини, що виникають
з договору зберігання ст. 936 - 938, 942, 949, 951
та керувався висновком експерта №
Д14/08/13 від 09.08.2013 р., дійшовши висновку,
що саме з причини неналежного
виконання відповідачем своїх
обов'язків зберігача був пошкоджений
автомобіль позивачів, в результаті
чого їм було спричинено матеріальну та
моральну шкоду.

Колегія суддів, частково погоджується
з наведеним висновками суду першої
інстанції.

Висновки суду першої інстанції, що між
сторонами виникли договірні відносини
з договору зберігання є правильними.

Так як визначено в ч. 1 ст. 936 ЦК України,
за договором зберігання одна
сторона (зберігач) зобов'язується
зберігати річ, яка передана їй другою
стороною (поклажодавцем), і повернути
її поклажодавцеві у схоронності.

Частиною 1 ст.942 ЦК України передбачено
обов'язок зберігача вживати усіх
заходів, встановлених договором,
законом, іншими актами цивільного
законодавства, для забезпечення
схоронності речі.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 949 ЦК
України зберігач зобов'язаний
повернути поклажодавцеві річ, яка була
передана на зберігання, або відповідну
кількість речей такого самого роду та
такої самої якості. Річ має бути
повернена поклажодавцю в такому стані,
в якому вона була прийнята на
зберігання, з урахуванням зміни її
природних властивостей.

Згідно із статтею 951 ЦК України збитки,
завдані поклажодавцеві втратою
(нестачею) або пошкодженням речі,
відшкодовуються зберігачем: у разі
втрати (нестачі) речі - у розмірі її
вартості; у разі пошкодження речі - у
розмірі суми, на яку знизилася її
вартість. Якщо внаслідок пошкодження
речі її якість змінилася настільки,
що вона не може бути використана за
первісним призначенням, поклажодавець
має право відмовитися від цієї речі і
вимагати від зберігача відшкодування
її вартості.

Пунктом 27 Правил зберігання
транспортних засобів на автостоянках,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 22 січня 1996 р. № 115,
передбачено, що автостоянки гарантують
схоронність транспортних засобів,
прийнятих на зберігання згідно з цими
Правилами, а у разі їх зникнення,
розукомплектування чи пошкодження під
час зберігання несуть
відповідальність у встановленому
законодавством порядку.

Доводи апелянта з приводу того, що
відповідач не несе відповідальність як
зберігач майна, оскільки ОСОБА_7, який
управляв автомобілем «Шевроле
Лачетті» реєстраційний номер НОМЕР_1 та
який лишив його на платній стоянці
«Лидер 2011» вніч з 08 на 09 серпня 2012 року,
тобто на час пожежі не мав жодних
повноважень від ОСОБА_2, щодо
кермування вищевказаним транспортним
засобом та з урахуванням того, що строк
дії довіреність на його ім'я
скінчилось, ще 22.07.2011 року, колегія
суддів відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до норм глави 66 ЦК України
поклажодавцями, здебільшого є власники
майна, що здають його на зберігання. Але
це не становить обов'язкову умову
договору, який укладається. Будь-яка
особа котра має юридичний інтерес, щодо
зберігання майна, яке перебуває в її
правомірному володінні, має право
укласти договір зберігання як
поклажодавець, хоча це майно і не
належить їй на праві власності.

При цьому власник майна не позбавлений
усих прав, передбачених законом, щодо
своєї власності в тому числі про захист
прав власності та відшкодування
збитків.

Згідно до п.2.1 Правил дорожнього руху
України від 10.10.2001 року (Правила) в
редакції чинній на момент виникнення
пожежі, визначені документи, який
зобов'язаний мати при собі водій
механічного транспортного засобу,
зокрема, посвідчення водія на право
кермування відповідним транспортним
засобом відповідної категорії,
реєстраційний документ на
транспортний засіб.

Абзацом 2 п.2.2. Правил передбачено, що
власник транспортного засобу може
передавати такий засіб у користування
іншій особі, що має посвідчення водія
на право керування транспортним
засобом відповідної категорії,
передавши їй реєстраційний документ на
цей транспортний засіб.

Виходячи з наведених положень, колегія
суддів при визначені того, чи на
законних підставах ОСОБА_7 залишив
транспортний засіб на автостоянці,
виходить із того, що останній мав
посвідчення водія на право кермування
транспортним засобом відповідної
категорії, реєстраційний документ на
цей транспортний засіб.

Отже доводи апеляційної скарги в цій
частині є безпідставними та такими які
суперечать вимогам закону.

Не може, колегія суддів і погодитись з
доводами апеляційної скарги в частині
відсутності підстав для
цивільно-правової відповідальності
відповідача, у зв'язку з пошкодження
вищевказаного автомобіля.

Так ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції обґрунтовано послався на
Постанову Саксаганського РВ КМУ ГУМВС
України в Дніпропетровській області №
4473 про відмову в порушенні
кримінальної справи та Акту про пожежу
з текстів яких вбачається, що охоронець
автостоянки ОСОБА_9 виявив пожежу
автомобілів на стоянці 09.08.2012 року о 01
годині 00 хвилин, а викликав пожежних
більш ніж через більш ніж годину лише о
02 годині 04 хвилини та керувався тим, що
вказана постанова ніким оскаржена не
була.

Судом також було враховано висновок
експерта № Д14/08/13 від 09.08.2013 року,
відповідно до якого, сума матеріальної
шкоди завданої власнику автомобіля
«Шевроле Лачетті» реєстраційний номер
НОМЕР_2, складає 73841,40 грн.

Відповідно до п.8 договору оренди від
07.02.2011 року укладеному між ТзОВ
"Лідер-2011" та ФОП ОСОБА_5, у випадку
пошкодження орендованого майна або
майна третіх осіб внаслідок порушення
орендарем умов протипожежної безпеки,
орендар несе повну матеріальну
відповідальність за спричинену шкоду.

Отже колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, щодо
відповідальності відповідача за
спричинену матеріальну шкоду ОСОБА_2

Щодо стягнення на користь позивача
ОСОБА_2 матеріальної шкоди саме у
розмірі 73 841,40 грн. колегія суддів
вважає рішення суду першої інстанції
цілком обґрунтованим, оскільки вказана
сума становить ринкову вартість
ушкодженого автомобіля. Так вартість
відновлювального ремонту автомобіля
«Шевроле Лачетті» реєстраційний номер
НОМЕР_2 складає 139 380,27 грн., що в свою
чергу значно перевищує його ринкову
вартість.

Отже оскаржуване рішення відповідає
приписам статті 951 ЦК України.

Проте колегія суддів вважає, що
посилання суду першої інстанції на
приписи статей 1166 та 1167 ЦК України є
безпідставними, оскільки, як було
зазначено вище, між позивачем та
відповідачем склались договірні
відносини, а відповідальність за
нормами статей 1166 та 1167 Цивільного
кодексу витікає з не договірних
зобов'язань.

Тому, доводи апелянта щодо
необґрунтованості оскаржуваного
рішення в частині стягнення на користь
позивачів моральної шкоди,
заслуговують на увагу.

Так відшкодування моральної шкоди,
передбачене статтею 1167 ЦК України, може
мати місце лише у разі не договірних
зобов'язань. У випадках існування між
сторонами договірних зобов'язань
моральна шкода може стягуватись, якщо
це прямо передбачено законом, який
регулює певні правовідносини, або
укладеним між сторонами договором.
Така відповідальність не передбачена
ані главою 66 Цивільного кодексу
України, що регулює правовідносини
зберігання, ані укладеним між
сторонами у справі договором
зберігання.

Крім того, заявляючи вимоги про
відшкодування моральної шкоди ОСОБА_3,
позивачі зазначають, що він як чоловік
ОСОБА_2 в силу ст. 61 СК України є
співвласником автомобілю і тому має
право на відшкодування моральної шкоди
на свою користь.

Задовольняючи частково заявлений
позов про відшкодування моральної
шкоди, суд першої інстанції погодився з
підставами позову.

Проте колегія суддів, вважає висновок
суду в цій частині не вірним.

Як зазначено вище між власником
автомобіля- Шинкарьовою Л.М. та
відповідачем по справі склались
договірні відносини, щодо зберігання
майна.

Факт знаходження у шлюбі позивачів
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не тягне правових
наслідків для чоловіка, при вирішені
спору між його дружиною та
відповідачем, щодо зберігання
автомобіля, оскільки моральна шкода є
умовою цивільно- правової
відповідальності сторони.

Пункт 7 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року (в
редакції від 25.05.2001 року), зазначає, що
заподіяна моральна шкода
відшкодовується тій фізичній чи
юридичній особі, права якої були
безпосередньо порушені.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, про відсутність правових
підстав для задоволення позову про
відшкодування моральної шкоди
відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції, зокрема,
є порушення або неправильне
застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає за необхідне рішення суду
першої інстанції в частині стягнення з
ФОП ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3
моральної шкоди, на підставі п.п.3,4
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення, яким відмовити позивачам
в задоволені позову в цій частині.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3, 4 ст. 309, ст.ст.
313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 12 лютого 2014 року в
частині стягнення моральної шкоди
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення.

Відмовити ОСОБА_2, ОСОБА_3 у задоволені
позову про відшкодування моральної
шкоди до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_5.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду кримінальних і
цивільних справ протягом двадцяти днів
з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: