Єдиний унікальний номер 205/1193/14-ц
справа № 2/205/2033/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року
м.
Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Залімської Н.В.,

при секретарі Кравцову С.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи Ленінська районна у
м. Дніпропетровську рада, Друга
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора та приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, про зміну
ідеальних часток, визнання права
власності на частину домоволодіння в
порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 11 лютого 2014 року звернулася до
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2,
треті особи Ленінська районна у м.
Дніпропетровську рада, Друга
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора та приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, про зміну
ідеальних часток, визнання права
власності на частину домоволодіння в
порядку спадкування за законом. В
обґрунтування позовних вимог
посилалася на те, що матері позивача
ОСОБА_5 належала 51/600 частина
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 на
підставі договору купівлі-продажу від
29 жовтня 1982 року та 255/600 частина
домоволодіння - на підставі договору
дарування від 29 квітня 1980 року. Згідно
рішення Народного суду Ленінського
району м. Дніпропетровська від 03
листопада 1983 року змінено ідеальні
частки у домоволодінні АДРЕСА_1 та
визнано за ОСОБА_5 право власності на
51/100 частину домоволодіння, а за
співвласницею ОСОБА_6 - на 49/100 частин
зазначеного домоволодіння. Проте,
ОСОБА_6 перереєструвала свою частину
домоволодіння в КП ДМБТІ, а ОСОБА_5
копію зазначеного рішення суду не
надала до КП ДМБТІ та не
перереєструвала своє право власності
згідно до ідеальних часток у
домоволодінні. Відповідачу ОСОБА_2
належить 49/100 частин зазначеного вище
домоволодіння на підставі договору
купівлі-продажу від 15 грудня 1983 року.
Спірне домоволодіння на період
ухвалення рішення суду складалося з:
житлового будинку літ. А-1, загальною
площею 87,4 кв.м, житловою площею 42,7 кв.м.,
сараїв літ. Б, В, Д, літньої кухні літ. Г,
фундаменту літ. Е, водоколонок, огорож,
споруд № 1-7. В період з 1983 року по 1990 рік
ОСОБА_5 було прибудовано до належної їй
частини домоволодіння прибудову літ.
а1-1, збудовано навіс літ. Л, душ літ. Н.
Відповідачем також проводилися
будівельні роботи по переобладнанню
своєї частини домоволодіння, а також
побудовано житловий будинок літ. К-1,
літню кухню літ. И, сарай літ. Л. 24 лютого
2012 року інженером з інвентаризації
нерухомого майна КП «ДМБТІ» ОСОБА_8
було складено розрахунок часток,
згідно до якого відповідачу ОСОБА_2
належить 74/100 частин домоволодіння, з
обліком зазначених нових самочинних
будівель, а ОСОБА_5 - 26/100 частин
домоволодіння. Відповідно до акту від 25
листопада 2013 року, складеному техніком
з інвентаризації нерухомого майна
ОСОБА_7, будівництво прибудови літ. а1-1
до житлового будинку літ. А-1 та
внутрішнє переобладнання в житловому
будинку літ. А-1 з переобладнанням
частини приміщення 2-4 площею 2,1 кв.м. у
житлове відбулося до 1992 року, що
відповідно до Інструкції про порядок
проведення технічної інвентаризації
об'єктів нерухомого майна не належить
до самочинного будівництва.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла. Після її
смерті відкрилася спадщина, що
складалася з 51/100 частини домоволодіння
за адресою: АДРЕСА_1, яка фактично
належала ОСОБА_5, але не було
зареєстровано належним чином в КП
ДМБТІ. Спадкоємцем першої черги після
смерті ОСОБА_5 є позивач, яка у
встановлений законом строк звернулась
до нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини. Однак нотаріусом
було відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину у зв'язку з тим, що
позивачем не надано документу про
перереєстрацію права власності на
домоволодіння згідно до рішення суду,
та розрахунку часток КП ДМБТІ.

Позивач просила суд змінити ідеальні
частки згідно до розрахунку часток про
встановлення часткового
співвідношення, виданого КП «ДМБТІ»
від 24 лютого 2012 року, відповідно до
якого частка ОСОБА_5, що померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 складає 26/100 частин
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, а
частка ОСОБА_2 складає 74/100 частин
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1;
визнати за позивачем право власності в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1,
на 26/100 частину домоволодіння за
адресою: АДРЕСА_1, що складається з:
житлового будинку літ. А-1, з
прибудовами А1-1, а-1, а1-1, житловою площею
55,2 кв.м., загальною площею 101,8 кв.м.,
погрібом під А1-1, житлового будинку літ.
К-1, житловою площею 30,5 кв.м, загальною
площею 54,4 кв.м, літньої кухні літ. Б,
літньої кухні літ. И, літньої кухні літ.
Д, сараю літ. В, душу літ. Г, навісу літ. Л,
душу літ. М, душу літ. Н, споруд № 1-22,
І-ІV-мостінь.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_9 у
своїй заяві від 03 квітня 2014 року
просила розглядати справу без її
участі, позовні вимоги підтримує та
просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, про дату, час та місце
слухання справи повідомлявся належним
чином, про причини неявки суд не
повідомив. У судовому засіданні 27
березня 2014 року позовні вимоги визнав.

Представник Ленінської районної у м.
Дніпропетровську ради в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце слухання справи повідомлявся
належним чином. Про причини неявки суд
не повідомив. Письмових заяв не
надходило.

Представник Другої Дніпропетровської
державної нотаріальної контори в
судове засідання не з'явився, про дату,
час та місце слухання справи
повідомлявся належним чином. Про
причини неявки суд не повідомив.
Письмових заяв не надходило.

Приватний нотаріус Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_4 в
судове засідання не з'явилася, про дату,
час та місце слухання справи
повідомлялася належним чином. Про
причини неявки суд не повідомила.
Письмових заяв не надходило.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності з ч. 2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши надані та здобуті докази,
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню за наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 належала
51/600 частина домоволодіння по вул.
Крамничій у м. Дніпропетровську на
підставі договору купівлі-продажу від
29 жовтня 1982 року, посвідченого старшим
державним нотаріусом Другої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори Якушевою Г.С. за
реєстровим № 1-4367, зареєстрованого в КП
ДМБТІ у реєстрову книгу № 403 за
реєстровим № 103 04 січня 1983 року (а.с. 28-29)
та 255/600 частина домоволодіння - на
підставі договору дарування від 29
квітня 1980 року, посвідченого старшим
державним нотаріусом Другої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори Якушевою Г.С.,
зареєстрованого в КП ДМБТІ у реєстрову
книгу № 83 за реєстровим № 1 12 травня 1980
року (а.с. 31-32).

Згідно рішення Народного суду
Ленінського району м. Дніпропетровська
від 03 листопада 1983 року змінено
ідеальні частки у домоволодінні
АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_5 право
власності на 51/100 частину
домоволодіння, а за ОСОБА_6 - на 49/100
частин домоволодіння (а.с. 21).

ОСОБА_6 перереєструвала свою частину
домоволодіння в КП ДМБТІ, а ОСОБА_5
копію вищезазначеного рішення суду не
надала до КП ДМБТІ та не
перереєструвала своє право власності
згідно до ідеальних часток у
домоволодінні (а.с. 24).

ОСОБА_2 належить 49/100 частин
домоволодіння АДРЕСА_1 зазначеного
вище домоволодіння на підставі
договору купівлі-продажу від 15 грудня
1983 року, посвідченого державним
нотаріусом Другої Дніпропетровської
державної нотаріальної контори
Гуніним А.В. за реєстровим № 2-4754 (а.с.
59-60).

Зазначене домоволодіння на період
ухвалення рішення Народного суду
Ленінського району м. Дніпропетровська
від 03 листопада 1983 року складалося з:
житлового будинку літ. А-1, загальною
площею 87,4 кв.м, житловою площею 42,7 кв.м.,
сараїв літ. Б, В, Д, літньої кухні літ. Г,
фундаменту літ. Е, водоколонок, огорож,
споруд № 1-7, що розташовані на
земельній ділянці площею 1064 кв.м.

В період з 1983 року по 1990 рік ОСОБА_5 було
прибудовано до належної їй частини
домоволодіння АДРЕСА_1 прибудову літ.
а1-1, збудовано навіс літ. Л, душ літ. Н.

Відповідачем також проводилися
будівельні роботи по переобладнанню
своєї частини домоволодіння, а також
ним було побудовано житловий будинок
літ. К-1, літню кухню літ. И, сарай літ. Л.

24 лютого 2012 року інженером з
інвентаризації нерухомого майна КП
«ДМБТІ» ОСОБА_8 було складено
розрахунок часток, згідно якого
відповідачу ОСОБА_2 належить 74/100 частин
домоволодіння, з обліком зазначених
нових самочинних будівель, а ОСОБА_5 -
26/100 частин домоволодіння. Відповідач
перереєстрував свою частину
домоволодіння (а.с. 45-46).

Відповідно до акту від 25 листопада 2013
року, складеному техніком з
інвентаризації нерухомого майна
ОСОБА_7, будівництво прибудови літ. а1-1
до житлового будинку літ. А-1 та
внутрішнє переобладнання в житловому
будинку літ. А-1 з переобладнанням
частини приміщення 2-4 площею 2,1 кв.м. у
житлове відбулося до 1992 року, що
відповідно до «Інструкції про порядок
проведення технічної інвентаризації
об'єктів нерухомого майна»,
затвердженої наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України від 24 січня
2001 року за № 127, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 10 липня
2001 року за № 582/5773 (зі змінами та
доповненнями), не належить до
самочинного будівництва (а.с. 25).

Згідно до технічного паспорту,
виготовленого ФОП ОСОБА_7 станом на 06
листопада 2013 року, домоволодіння
АДРЕСА_1 розташоване на земельній
ділянці площею 1023 кв.м. та складається
з: житлового будинку літ. А-1, з
прибудовами А1-1, а-1, а1-1, житловою площею
55,2 кв.м., загальною площею 101,8 кв.м.,
погребом під А1-1, житлового будинку літ.
К-1, житловою площею 30,5 кв.м, загальною
площею 54,4 кв.м, літньої кухні літ. Б,
літньої кухні літ. И, літньої кухні літ.
Д, сараю літ. В, душу літ. Г, навісу літ. Л,
душу літ. М, душу літ. Н, споруд № 1-22,
І-ІV-мостінь (а.с. 7-20).

На 26/100 частини домоволодіння
приходиться у житловому будинку літ. А-1
квартира № 2 житловою площею 26,4 кв.м.,
загальною площею 53,2 кв.м., літня кухня
літ. Д, навіс літ. Л, душ літ. Н, споруди №
5-8, 18, 19, 22, І, ІІ, ІІІ.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла (а.с. 42).
Після її смерті відкрилась спадщина на
51/100 частину домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_1, яка фактично належала їй на
час смерті, однак не була зареєстрована
належним чином в КП ДМБТІ.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб спадкоємців.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

На підставі ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності зі ст. 1261 ЦК України, у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України,
спадкоємець, який постійно проживав із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст. 1270 цього ж Кодексу,
він не заявив про відмову від неї.

Частиною 1 статті 1269 ЦК України
передбачено, що спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно зі
спадкодавцем, має подати нотаріусу
заяву про прийняття спадщини.

На підставі ч. 1 ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Спадкоємцем першої черги за законом
після смерті ОСОБА_5, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1, є донька спадкодавця, яка
належним чином прийняла спадщину,
оскільки у встановлений законом
шестимісячний термін звернулась до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини. Однак приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
було відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину у зв'язку з тим, що
позивачем не було надано документ про
перереєстрацію права власності на
домоволодіння згідно до рішення суду,
та розрахунку часток КП ДМБТІ (а.с. 79-88).

У відповідності до п. 4 ст. 3 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» право на нерухоме майно, що
виникло до набрання чинності цього
Закону, визнається дійсним у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим законом, за умови,
якщо на момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

Згідно до вимог ст. 392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

У відповідності до ч. 3 ст. 357 ЦК України
співвласник має право на відповідне
збільшення своєї частки у праві
спільної часткової власності, якщо
поліпшення спільного майна, які не
можна відокремити, зроблені ним своїм
коштом за згодою всіх співвласників, з
додержанням встановленого порядку
використання спільного майна.

На підставі ч. 2 ст. 331 ЦК України право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна).

Відповідно до листа Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України від 01 вересня 2011 року № 40-12-2409
вбачається, що не потребує введення в
експлуатацію приватних житлових
будинків, збудованих до 05 серпня 1992
року, при набутті права власності на
такі об'єкти. Тобто до 05 серпня 1992 року
не передбачалась процедура введення
приватних житлових будинків в
експлуатацію при оформленні права
власності. Така ж позиція викладена у
листі Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України від 12 лютого 2013 року № 40-11-598
«Щодо прийняття в експлуатацію
самочинно збудованих об'єктів
будівництва».

На підставі ч. 1 ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу
власника (користувача) земельної
ділянки суд може визнати за ним право
власності на нерухоме майно, яке
самочинно збудоване на ній, якщо це не
порушує права інших осіб.

Відповідно до листа Міністерства
юстиції України від 19 жовтня 2007 року №
19-39-827 «Щодо надання роз'яснення деяких
питань законодавства, пов'язаних з
державною реєстрацією прав власності
на нерухоме майно», у разі, коли право
власності на нерухоме майно виникає на
підставі рішення суду, єдиним можливим
документом, що підтверджує виникнення
права власності на новостворене
нерухоме майно, є рішення суду. Саме
таке рішення суду подається для
державної реєстрації прав на нерухоме
майно. При цьому документи, що
підтверджують прийняття нерухомого
майна до експлуатації, не вимагаються.

Зважаючи на викладене, розглядаючи
даний спір в межах заявлених вимог,
оцінюючи здобуті по справі докази щодо
їх належності, допустимості,
достовірності, а також достатності та
взаємності зв'язку у сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 15-16, 331, 357, 376, 392, 1216-1218, 1261,1268-1270 ЦК
України, ст. ст. 10-11, 59-60, 88, ч. 2 ст. 197, ст.
ст. 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті
особи Ленінська районна у м.
Дніпропетровську рада, Друга
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора та приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, про зміну
ідеальних часток, визнання права
власності на частину домоволодіння в
порядку спадкування за законом -
задовольнити.

Змінити ідеальні частки згідно до
розрахунку часток про встановлення
часткового співвідношення, виданого КП
«Дніпропетровське МБТІ» від 24 лютого
2012 року, відповідно до якого частка
ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, складає
26/100 частин домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_1, а частка ОСОБА_2 складає 74/100
частин домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за законом після
смерті матері ОСОБА_5, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1, на 26/100 частину
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, що
складається з: житлового будинку літ.
А-1, з прибудовами А1-1, а-1, а1-1, житловою
площею 55,2 кв.м., загальною площею 101,8
кв.м., погребом під А1-1, житлового
будинку літ. К-1, житловою площею 30,5 кв.м,
загальною площею 54,4 кв.м, літньої кухні
літ. Б, літньої кухні літ. И, літньої
кухні літ. Д, сараю літ. В, душу літ. Г,
навісу літ. Л, душу літ. М, душу літ. Н,
споруд № 1-22, І-ІV-мостінь.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Н.В. Залімська