Справа № 345/5440/13-ц
Провадження № 22-ц/779/842/2014
Головуючий у 1 інстанції Мигович О. М.
Суддя-доповідач Васильковський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Васильковського В.М.

суддів:
Девляшевського В.А., Меленко О.Є.
секретаря
Мельник О.В.,

з участю представників ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третьої особи відділу
державної реєстраційної служби
Калуського міськрайонного управління
юстиції, третьої особи на стороні
відповідача, що не заявляє самостійних
вимог Томашівської сільської ради,
третіх осіб на стороні позивача ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання
недійсним свідоцтва про право
власності та скасування державної
реєстрації речового права за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
Калуського міськрайонного суду від 04
лютого 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

в жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернулася з
даним позовом, посилаючись на те, що
вона постійно проживає та
зареєстрована в будинковолодінні в
АДРЕСА_1 яке відносилось до колгоспного
двору, однак право власності на нього
зареєстровано за ОСОБА_5 в цілому. Тому
просила визнати недійсним свідоцтво
про право власності на зазначене
будинковолодіння і зобов'язати відділ
державної реєстраційної служби
Калуського МРУЮ скасувати державну
реєстрацію права власності на вказаний
житловий будинок з господарськими
спорудами.

Рішенням Калуського
міськрайонного суду від 04 лютого 2014
року позов задоволено. Визнано
недійсним свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, видане на
ім'я ОСОБА_10 від 05.06.2013 року № 4436655 на
будинковолодіння в АДРЕСА_1 Зобов'язано
відділ державної реєстраційної служби
Калуського міськрайонного управління
юстиції скасувати державну реєстрацію
права власності на житловий будинок з
господарськими спорудами по АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_10
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи.
Зазначає, що позивачка не довела, що
дане будинковолодіння відноситься до
колгоспного двору. Судом не враховано,
що відповідно до рішення виконкому
Томашівської сільської ради від 26.06.1986
року № 47 «Про будівництво (перебудову)
індивідуального житлового будинку на
старому місці» йому дано дозвіл
перебудувати житловий будинок. Старий
житловий будинок побудований ним у
травні 1959 року згідно дозволу № 40 по
будівництвах в колгоспах
Войнилівської районної ради від 14.04.1958
року. Під час будівництва старого, а
пізніше і нового житлових будинків, він
не був членом колгоспу, так як працював
у Войнилівській ремонтно-технічній
станції на посаді тракториста.
Відповідно до ЦК України 1963 року двір
може мати статус колгоспного за умови,
якщо члени двору працюють у колгоспі, а
земельна ділянка під будівництво
житлового будинку надається за
рішенням загальних зборів членів
колгоспу. Суд не врахував, що земельна
ділянка, на якій розташований спірний
житловий будинок, належить йому на
праві приватної власності, тому зміни,
які були внесені рішенням виконкому
Томашівської сільської ради від 24.11.2011
року, яким розширено число власників на
його житловий будинок, йому не були
відомі. Державна реєстрація права
власності спірного будинку проведена у
відповідності до вимог закону. З
наведених мотивів просить оскаржуване
судове рішення скасувати.

У засіданні апеляційного суду
представник ОСОБА_4 доводи апеляційної
скарги заперечив, представник відділу
державної реєстраційної служби
Калуського МРУЮ апеляційну скаргу
підтримав. ОСОБА_10 подав заяву, в якій
підтримуючи вимоги своєї апеляційної
скарги, просить розглянути справу за
його відсутності. Сільський голова с.
Томашівці, погоджуючись з рішенням
суду, подав заяву про розгляд справи
без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
подані докази і доводи апеляційної
скарги та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що рішенням виконкому
Томашівської сільської ради від 25.06.2009
року визнано право власності на
будинковолодіння, що розташоване в
АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 За заявами ОСОБА_6,
ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про
включення їх у приватизацію житлового
будинку по АДРЕСА_1 рішенням виконкому
Томашіської сільської ради від 24.11.2011
року було внесено зміни до рішення від
25.06.2009 року № 25 і надано дозвіл на
оформлення власності на
будинковолодіння за кожним із
заявників, а також за ОСОБА_5 Однак
незважаючи на вказане рішення право
власності на даний житловий будинок
було зареєстровано за ОСОБА_5 в цілому.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що спірне
будинковолодіння відноситься до
колгоспного двору, а так як ОСОБА_4
постійно проживає та зареєстрована в
ньому, що підтверджується записами в
погосподарській книзі і частки кожного
члена колгоспного двору в майні є
рівними, то свідоцтво про право
власності, видане тільки на ім'я ОСОБА_10
суперечить вимогам закону, оскільки не
вказані всі власники будинковолодіння.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (у
редакції, що була чинною на час
виникнення правовідносин) майно
колгоспного двору належить його членам
на праві сумісної власності.

Згідно із ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (у редакції,
що була чинною на час виникнення
правовідносин) розмір частки члена
двору встановлюється виходячи з
рівності часток усіх членів двору,
включаючи неповнолітніх і
непрацездатних.

Відповідно до роз'яснень, що викладені
в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про
судову практику у справах за позовами
про захист права приватної власності",
спори щодо майна колишнього
колгоспного двору, яке було придбане до
15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за
нормами, що регулювали власність цього
двору, а саме: право власності на майно,
яке належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, котрі
до 15 квітня 1991 року не втратили права на
частку в його майні.

Як вбачається з матеріалів
справи, ОСОБА_4 постійно проживає та
зареєстрована в спірному
будинковолодінні в АДРЕСА_1 Калуського
району, яке відносилось до колгоспного
двору, що підтверджується записами в
погосподарській книзі.

Колгоспний двір був припинений 15
квітня 1991 року, коли відповідно до
Постанови Верховної Ради Української
РСР № 885-XII був введений в дію Закон
України "Про власність".

Рішенням виконкому Томашіської
сільської ради від 24.11.2011 року № 53
внесено зміни до рішення від 25.06.2009 року
№ 25 і надано дозвіл на оформлення
власності на будинковолодіння АДРЕСА_1
в рівних частинах за ОСОБА_5, ОСОБА_4,
ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги про те, що це
будинковолодіння не відносилося до
колгоспного двору, а ОСОБА_11 не був
членом колгоспу.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Належних доказів того, що спірне
будинковолодіння не відносилося до
колгоспного двору, матеріали справи не
містять.

Рішення виконкому Томашіської
сільської ради від 24.11.2011 року № 53, яким
визначено право власності на
будинковолодіння АДРЕСА_1 в рівних
частинах за позивачкою, відповідачем, а
також ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ніким не оспорене і є дійсним.

Виходячи із наведеного, колегія
суддів дійшла висновку про те, що суд
першої інстанції, задовольняючи позов,
дійшов обґрунтованого висновку, що
ОСОБА_4 разом з ОСОБА_10 набули право
власності на будинок АДРЕСА_1 як члени
колгоспного двору, відповідно до ст. ст.
120, 123 ЦК УРСР.

Тому свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, видане
05.06.2013 року на ім'я ОСОБА_10 на
будинковолодіння в АДРЕСА_1, не
відповідає вимогам закону.

Та обставина , що відповідачу
належить на праві власності земельна
ділянка площею 0,2500 га, на якій
розташоване спірне будинковолодіння,
не впливає на його статус колгоспного
двору станом на 15 квітня 1991 року,
оскільки державний акт на цю земельну
ділянку виданий ОСОБА_10 01 грудня 2011
року.

Листом від 10.11.2011 року за № 141
виконком Томашіської сільської ради
просив призупинити виготовлення і
видачу документів на оформлення права
власності на спірне будинковолодіння
за ОСОБА_5

Державний реєстратор на
порушення вимог ч. 2 ст. 9 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень" не
встановив відповідність заявлених
відповідачем прав і поданих документів
вимогам законодавства.

З огляду на положення ст. 26 цього
Закону суд першої інстанції вірно
зобов'язав відділ державної
реєстраційної служби Калуського МРУЮ
скасувати державну реєстрацію права
власності на житловий будинок з
господарськими спорудами по АДРЕСА_1
оскільки підстави, за яких вони були
внесені, визнані судом недійсними.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
апеляційний суд приходить до висновку,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що відповідно до ст. 308 ЦПК України є
підставою для залишення апеляційної
скарги без задоволення, а судового
рішення без зміни.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Калуського
міськрайонного суду від 04 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення. Касаційна скарга на
ухвалу може бути подана до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Васильковський В.М.

Судді:
Девляшевський В.А.

Меленко О.Є.