Справа № 565/393/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2014 року
м.
Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської
області під головуванням

суддіМалкова В.В.при секретарі
судового засіданняБірук Н.С.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Кузнецовського міського суду цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства "ВТБ Банк" до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство «ВТБ
Банк» (далі в рішенні - банк) звернулось
в суд з позовом до відповідача про
дострокове стягнення заборгованості
по кредиту, процентів і пені за
несвоєчасне виконання зобов»язань за
кредитним договором №R5В від
29.08.2011 року (далі - кредитний договір) на
загальну суму 110438,52 грн.. Позивач
вказує, що відповідач отримав в банку
позику в розмірі 50000 гривень, проте
несвоєчасно виконує зобов"язання по
поверненню позики та сплаті процентів.
Тому у відповідності із п.5.2.1 і п.5.2.2
кредитного договору та ст.1050 ЦК просить
стягнути з відповідача до закінчення
строку дії кредитного договору всю
суму несплачених кредитних коштів в
розмірі 40850,73 грн., проценти за
користування кредитом та прострочену
суму процентів - 14201,32 грн. та пеню за
прострочення повернення кредиту та
сплату процентів - 55385, 47 грн.. Всього на
10.02.2014 заборгованість відповідача
перед позивачем становить 110438,52 грн..

Від представника позивача надійшла
заява про розгляд справи за його
відсутності та ухвалення заочного
рішення. 15.04.2014 відповідач в судове
засідання повторно не з'явився, хоча
був належним чином повідомлений про
дату, час і місце розгляду справи, про
причини неявки суд не повідомляв,
заперечень проти позову не подав. Суд
вважає, що неявка представника
позивача від якого поступила заява про
розгляд справи у його відсутності, а
також повторна неявка відповідача в
судове засідання, незалежно від
причини неявки, є підставою для
вирішення справи на підставі наявних
доказів та винесення заочного рішення,
згідно із ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК. У зв"язку
з неявкою всіх осіб, які беруть участь у
справі, судовий розгляд проводиться
без фіксування технічними засобами, у
відповідності із ч.2 ст.197 ЦПК.

Дослідивши і оцінивши у сукупності
докази по справі та керуючись законом,
суд прийшов до наступного висновку.

У відповідності із кредитним договором
(пункти 3.1-3.4) відповідач отримав від
позивача кредит на суму 50000 гривень зі
сплатою процентів за користування
кредитом в розмірі 29% річних, кінцевий
строк погашення кредиту і сплати
процентів - 29.08.2014 року. Відповідач
зобов»язаний сплачувати банку платежі
за кредитним договором у розмірі,
порядку і строки, встановлені цим
договором та графіком повернення
кредиту і сплати процентів. Проте
графік повернення кредиту і розрахунок
орієнтовної сукупної вартості кредиту
та реальної процентної ставки, копії
яких додані до позову, прочитати не
виявилось можливим, через низьку
якість копій вказаних документів.
Строк дії кредитного договору
встановлений у п.9.9 - до повного
виконання сторонами зобов"язань. У
відповідності із п. 5.2.2 кредитного
договору, банк має право вимагати від
позичальника здійснити дострокове
повернення кредиту протягом 30 днів з
дати направлення позичальнику
відповідного повідомлення з вимогою
дострокового повернення або у інші
строки, передбачені умовами договору. У
відповідності із п.7.1 кредитного
договору у разі прострочення
позичальником зобов»язань з
повернення кредиту та /або сплати
процентів позичальник сплачує пеню у
розмрі 0,5% від суми прострочених
зобов»язань за кожний день
прострочення.

Відповідно до ст.ст.526, 610, 611 ЦК,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК. Порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання). У
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки; відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Частиною 1 ст.1054 ЦК встановлено, що за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. Частиною 2
статті 1050 ЦК передбачено, що якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
З цих підстав та керуючись пунктами 5.2.1
і 5.2.2 кредитного договору позивач
вважає, що у зв'язку з порушенням строку
погашення кредитних коштів з
відповідача слід достроково стягнути
повністю всю суму заборгованості по
кредиту і проценти за час фактичного
користування кредитом всього на суму
55052 грн. 05 коп..

Разом з тим, пунктом 5.2.2 кредитного
договору передбачено, що позивач
вправі вимагати дострокового
повернення відповідачем кредитних
коштів повністю до закінчення строку
договору лише у випадку невиконання
позичальником письмової вимоги банку
про дострокову сплату кредитних
коштів, процентів та інших платежів за
кредитним договором повністю. При
цьому строк виконання вимоги про
дострокове повернення кредиту
становить 30 днів від дня направлення
позичальнику відповідної вимоги банку.
В свою чергу, позивач не надав суду
доказів направлення відповідачу
вимоги про дострокове повернення
кредиту.

Згідно із ч.ч.1,2 ст.612 ЦК, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом. Боржник, який прострочив
виконання зобов'язання, відповідає
перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення. Тобто відповідальність
боржника наступає за фактично завдані
кредитору збитки.

Правовий аналіз положень ч.2 ст.1050,
частин 1 і 2 ст.612 ЦК та пунктів 5.2.1 і 5.2.2
кредитного договору дає суду підстави
вважати, що у даному спорі право
позивача вимагати дострокового
стягнення з відповідача всієї суми
заборгованості по кредиту, процентам
та іншим платежам, пов»язане з
виконанням позивачем відповідних умов
кредитного договору щодо направлення
відповідачу письмової вимоги про
дострокове повне погашення кредиту і
процентів та невиконанням
відповідачем відповідної вимоги в
установлений кредитним договором
строк. У випадку невиконання позивачем
вказаних вимог, обов»язки відповідача,
передбачені пунктом 5.2.2 кредитного
договору (до закінчення строку
кредитування повернути кредит
повністю), не наступають. В такому разі
позивач вправі ставити вимогу про
стягнення з відповідача лише фактичних
збитків - простроченої суми кредиту і
процентів з дня виникнення боргу до дня
звернення з позовом.

Отже, суд прийшов до висновку, що
позивачем не виконані вимоги пункту 5.2.2
кредитного договору щодо умов, за яких
з відповідача стягується достроково
вся несплачена сума позики і проценти
за користування позикою. Таким чином,
на день вирішення спору, внаслідок
невиконання вказаних вимог кредитного
договору, позивач не вправі вимагати
постановлення судового рішення про
дострокове (до закінчення кінцевого
строку повернення кредиту - 29.08.2014 року)
стягнення з відповідача всієї суми
заборгованості по кредиту, процентам
за період користування кредитом, у
відповідності із пунктами 5.2.1, 5.2.2
кредитного договору та ст.1050 ЦК.

Вимог про стягнення з відповідача
фактично простроченої заборгованості
по кредиту та процентам, що виникли від
дня останнього платежу по кредиту до
дня звернення з позовом, позивач не
заявляв. Як передбачено ч.1 ст.11 ЦПК, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

За таких обставин, у задоволенні
позовних вимог про дострокове
стягнення з відповідача всієї суми
заборгованості по кредиту і процентам
на загальну суму 55052 грн. 05 коп., слід
відмовити у зв»язку з
необґрунтованістю.

Як вкзано у розрахунку пені за
кредитним договором на суму
простроченої заборгованості по
кредиту і процентам нарахована пеня з
31.01.2012 по 10.02.2014 року, всього розмір пені
становить 55385, 47 грн.. Згідно із ч.1 ст.624
ЦК якщо за порушення зобов»язань
встановлено неустойку, то вона
підлягає стягненню в повному розмірі
незалежно від відшкодування збитків.
Позивач довів, що відповідач
прострочив виконання зобов»язань по
своєчасному поверненню кредитних
коштів і сплаті процентів. Як
передбачено п.7.1 кредитного договору у
разі прострочення позичальником
зобов»язань з повернення кредиту та
/або сплати процентів позичальник
сплачує пеню у розмрі 0,5% від суми
прострочених зобов»язань за кожний
день прострочення. Отже нарахована
позивачем сума пені за несвоєчасне
виконання відповідачем договірних
зобов»язань підлягає стягненню
повністю незалежно від того, що у
задоволенні вимог позивача про
стягнення з відповідача
заборгованості по поверненню кредиту і
сплаті процентів відмовлено.

У відповідності із ч.1 ст.88 ЦПК, витрати
позивача по сплаті судового збору
підлягають стягненню з відповідача
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 526, 610-612, 623, 624, 1048, 1050, 1054 ЦК України,
ст.ст. 11, 60, 88, 212-215, 224-225 ЦПК України, суд -

в и
р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
"ВТБ Банк" пеню за несвоєчасне
виконання договірних зобов»язань в
розмірі 55385 (п»ятдесят п»ять тисяч
триста вісімдесят п»ять) гривень 47
копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
"ВТБ Банк" понесені по справі витрати по
сплаті судового збору в розмірі 553
гривні 85 копійок.

Відмовити у задоволенні позовних вимог
в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
"ВТБ Банк" збитків за несвоєчасне
повернення кредиту і спату процентів в
розмірі 55052 гривні 05 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення суду. У разі залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення заочне рішення може
бути оскаржене в загальному порядку. У
цьому разі апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дати постановлення ухвали про
залишення заяви про перегляд заочного
рішення без задоволення. Позивач може
оскаржити заочне рішення суду в
порядку і строк, що встановлені ч.1 ст.296
і ч.1 ст.294 ЦПК України. Апеляційна
скарга на рішення суду подається до
Апеляційного суду Рівненської області
через Кузнецовський міський суд.

Головуючий