22-ц/775/279/2014(м)
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області у
складі:

головуючого Ігнатоля Т.Г.,

суддів Кочегарової Л.М.,
Сорока Г.П.,

при секретарі Брежнєві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Іллічівського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 01
квітня 2011 року про скасування заходів
забезпечення позову, у справі

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_1, треті особи - приватний
нотаріус Маріупольського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, Орган
опіки та піклування при Іллічівської
районної адміністрації Маріупольської
міської ради, про визнання договору
іпотеки та договору про задоволення
вимог іпотекодержателя недійсними; за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про
стягнення суми боргу за договором
позики, звернення стягнення на предмет
іпотеки, відшкодування моральної
шкоди; за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_1, про
визнання угоди купівлі-продажу
дійсною, розподіл сумісного майна
подружжя,

в с т а н о в и л а:

У січні 2010 року ОСОБА_2 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про
визнання договору іпотеки та договору
про задоволення вимог
іпотекодержателя, укладених 15 січня 2007
року недійсними. Під час розгляду
справи позов позивачкою було
доповнено вимогою до ОСОБА_3, ОСОБА_5
про визнання дійсним біржового
контракту (купівлі - продажу) квартири
від 22 липня 1995 року та визнання за нею
права власності на 12 частку квартири,
як нажитої в період шлюбу з ОСОБА_3

Одночасно позивачкою було подано
заяву про забезпечення позову шляхом
накладення заборони на відчуження,
реєстрацію та перереєстрацію квартири
АДРЕСА_1; заборони Маріупольському БТІ
здійснювати будь - яких дії по
квартирі щодо видачі Витягів, внесення
даних в Реєстр прав власників
нерухомого майна; заборони вчинення
виконавчих написів нотаріусів щодо
спірної квартири; заборони ОСОБА_3
видавати письмову згоду на продаж
квартири будь - яким особам.

Ухвалою Іллічівського районного
суду м. Маріуполя від 11 січня 2010 року
заява ОСОБА_2 задоволена частково.
Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 та
заборонено БТІ м. Маріуполя видавати
Витяг з реєстру прав власників
нерухомого майна щодо спірної
квартири.

У лютому 2010 року ОСОБА_1 подав
зустрічний позов до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про
стягнення суми боргу за договором
позики, звернення стягнення на предмет
іпотеки, відшкодування моральної
шкоди.

Рішенням Іллічівського
районного суду м. Маріуполя від 22
грудня 2010 року було частково
задоволено позов ОСОБА_2 та визнано
частково недійсним, посвідчений
приватним нотаріусом Маріупольського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
договір іпотеки від 15.01.2007 року,
укладений між ОСОБА_1, в інтересах
якого за довіреністю діяла ОСОБА_6, та
ОСОБА_3, в частині умов іпотеки,
предметом якої визначена квартира
АДРЕСА_2, і умов задоволення вимог
іпотекодержателя за рахунок предмету
іпотеки.

Визнано недійсним, посвідчений
приватним нотаріусом Маріупольського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
договір про задоволення вимог
іпотекодержателя від 15.01.2007 року,
укладений між ОСОБА_1, в інтересах якого
за довіреністю діяла ОСОБА_6, та ОСОБА_3,
укладений з метою забезпечення
вимог іпотеко держателя, відповідно до
умови договору іпотеки, предметом
якої визначена квартира АДРЕСА_3.

Позов ОСОБА_1 задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 суму боргу за договором позики
від 15.01.2007 року у розмірі 44 000 грн., а
також суму нарахувань, відповідно до
індексів інфляції, на суму боргу у
розмірі 25 168 грн., суму трьох процентів
річних від простроченої суми у розмірі
3 851 грн., а всього 73 019 грн.

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
стягнення решти штрафних санкцій по
договору позики від 15.01.2007 року,
відшкодування моральної шкоди -
відмовлено.

В частині позовних вимог ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про стягнення з неї суми
боргу зі штрафними санкціями,
відшкодування моральної шкоди та
звернення стягнення на квартиру
АДРЕСА_1 - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
держави судовий збір у розмірі 730 грн. 19
коп., та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у розмірі 120 грн.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_5,
третя особа - ОСОБА_1, про визнання угоди
купівлі-продажу дійсною, поділ
сумісного майна подружжя - задоволено.

Визнано дійсним угоду
купівлі-продажу (біржовий контракт
№4391) квартири АДРЕСА_4, укладений 22.07.1995
року на Маріупольській Універсальній
товарній біржі за №4391 між ОСОБА_5 та
ОСОБА_3

Визнано за ОСОБА_2 право
власності на 12 частину квартири
АДРЕСА_3, як на частину майна, набутого
подружжям під час шлюбу.

Рішенням апеляційного суду
Донецької області від 16 березня 2011
року, яке залишено без змін ухвалою
Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 вересня 2011 року, рішення
Іллічівського районного суду міста
Маріуполя Донецької області від 22
грудня 2010 року, в частині відмови у
позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
процентів від суми позики та неустойки
(пені), скасовано.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в цій
частині задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 проценти від суми позики в
розмірі 15 403 грн. за період з 15 січня 2007
року до 15 червня 2010 року та неустойку в
розмірі 8 030 грн.

Це ж рішення, в частині
судового збору на користь держави,
змінено і стягнуто з ОСОБА_3 судовий
збір на користь держави 847 грн.35 коп.

В решті частини рішення
залишено без змін.

31 березня 2011 року ОСОБА_2
звернулася до суду з заявою про зняття
арешту з квартири АДРЕСА_5 у зв»язку з
закінченням розгляду справи.

Ухвалою Іллічівського районного
суду м. Маріуполя Донецької області від
01квітня 2011 року знято заборону КП
«Маріупольське бюро технічної
інвентаризації» видавати Витяги з
реєстру прав власників нерухомого
майна щодо квартири АДРЕСА_5; також
знято накладений арешт на квартиру
АДРЕСА_5.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати ухвалу суду,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права.

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 в судове
засідання апеляційного суду не
з'явилися, будучи належним чином
повідомленими про час та місце
розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення ОСОБА_1, який підтримав
доводи скарги та просив її
задовольнити, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 та
скасовуючи арешт, накладений на
квартиру АДРЕСА_5, суд першої інстанції
виходив з того, що є рішення
Іллічівського райсуду м. Маріуполя від
22 грудня 2010 року, яке набрало чинності,
про задоволення вимог позивачки щодо
спірної квартири.

З такими висновками колегія суддів
не може не погодитися.

Згідно зі ст. 154 ЦПК України заходи
забезпечення позову можуть бути
скасовані судом, який розглядає справу.
Питання про скасування заходів
забезпечення позову вирішується в
судовому засіданні з повідомленням
осіб, які беруть участь у справі. Неявка
цих осіб не перешкоджає розгляду
питання про скасування заходів
забезпечення позову. Якщо у
задоволенні позову відмовлено,
провадження у справі закрито або заяву
залишено без розгляду, вжиті заходи
забезпечення позову застосовуються
до набрання судовим рішенням законної
сили. Проте, суд може одночасно з
ухваленням рішення або після цього
постановити ухвалу про скасування
заходів забезпечення позову.

Враховуючи наведені положення
процесуального закону, колегія суддів
вважає, що скасовуючи обраний судом
захід забезпечення позову у вигляді
заборони Маріупольському БТІ видавати
Витяги з реєстру прав власників
нерухомого майна щодо квартири та
накладення арешту на спірну квартиру,
суд першої інстанції обґрунтовано
виходив з того, що оскільки позовні
вимоги ОСОБА_2 щодо визнання дійсною
угоди купівлі-продажу спірної
квартири, визнання права власності на 12
частину квартири та визнання
недійсними договору іпотеки і договору
про задоволення вимог
іпотекодержателя задоволені, підстави
для забезпечення позову відпали.

Посилання ОСОБА_1 в скарзі на те,
що його не було повідомлено про
розгляд заяви про скасування заходів
забезпечення позову, не впливають на
правильність висновків суду і ці
обставини, на думку колегії суддів, не
потягли за собою ухвалення
незаконного рішення.

Доводи апеляції про те, що суд не
врахував обставини справи щодо
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
суми боргу, є безпідставними, оскільки
заходи забезпечення позову були
застосовані судом за заявою ОСОБА_2, а
не стягувача ОСОБА_1

Інші доводи апеляційної скарги не
впливають на висновки суду і не
свідчать про порушення судом норм
процесуального права, які є підставою
для скасування ухвали суду.

Крім того, на теперішній час
ОСОБА_2 не є власницею спірної
квартири, оскільки 11 квітня 2011 року за
договором купівлі-продажу, укладеним
між нею та ОСОБА_3, 1/2 частину квартири
АДРЕСА_6 вона купила у ОСОБА_3 і на
підставі договору купівлі-продажу від
31 липня 2013 року продала квартиру
ОСОБА_7 Відомості про право власності
ОСОБА_7 на квартиру 31 липня 2013 року
внесені до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно. Заочним
рішенням Іллічівського районного суду
м. Маріуполя від 12 листопада 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_7, про
визнання договору купівлі-продажу 12
частини квартири АДРЕСА_7 від 31 липня
2011 року недійсним відмовлено.
Зазначене рішення набрало законної
сили ухвалою апеляційного суду
Донецької області від 14 січня 2014 року.

З урахуванням викладеного,
колегія суддів не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасування ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 307,312 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л
и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Ухвалу Іллічівського районного
суду м. Маріуполя Донецької області від
01 квітня 2011 року залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді