Провадження № 2/161/121/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

24 квітня 2014 року Луцький міськрайонний
суд Волинської області в складі:

головуючої - судді Плахтій І.Б.,

при секретарі - Селюкові Р.В.,

з участю представника позивача -
ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору
-- Луцька міська рада,
Житлово-комунальне підприємство №3,
про виділ в натурі частки квартири
спільного заселення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернулася в суд з
позовом до ОСОБА_4 про виділ в натурі
частки квартири спільного заселення.
Вимоги позову обґрунтовувала тим, що
вона є власником приміщення
однокімнатної квартири спільного
заселення АДРЕСА_1 що розміщена на 2-му
поверсі будинку і складається з однієї
житлової ізольованої кімнати 5а-2
площею 21,6 кв.м. та кухні 5а-1 площею 5,8
кв.м.; коридор ІІ площею 5,8 кв.м. та
вбиральня ІІІ площею 2,1 кв.м.
знаходяться в спільному користуванні з
відповідачем ОСОБА_4, якій на праві
власності належить квартира спільного
заселення АДРЕСА_1 Вона та відповідач є
співвласниками житла в частині місць
спільного користування. Будинок має
горищний поверх. З метою ізолювати свою
квартиру і перетворити комунальну
квартиру в окрему позивач виготовила
проект перепланування та
переобладнання своєї квартири АДРЕСА_1
з облаштуванням окремого входу через
запроектоване мансардне приміщення
№?5а-6. При чому, проектом передбачені
деякі будівельно-технічні роботи.
Водночас, будь-яке зменшення чи
ненормативне перепланування квартири
відповідача проектом не передбачене.
Проект був надісланий відповідачу,
однак, вона проти такого виділу
заперечила. Висновком проектної
організації встановлено технічну
можливість проведення реконструкції з
розширенням квартири АДРЕСА_1 та
влаштування окремого входу в неї. На
підставі викладеного просила ухвалити
рішення про виділ їй в натурі частки
квартири спільного заселення по
АДРЕСА_1 шляхом внутрішнього
перепланування та переобладнання
житлових та нежитлових приміщень
будинку відповідно запроектованого
варіанту за висновком
будівельно-технічної експертизи від
08.02.2013 року з проведенням зазначених у
висновку будівельно-технічних робіт.

Ухвалою суду від 23.01.2014 року до
участі в справі в якості третіх осіб на
стороні відповідача було залучено
Луцьку міську раду та
Житлово-комунальне підприємство №3.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 вимоги позову
підтримав з викладених у позовній
заяві підстав. Просив позов
задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в
судовому засіданні вимоги позову
заперечувала. Просила в задоволенні
позову відмовити з підстав, викладених
у письмових запереченнях (а.с.46-46).

Представник третьої особи
Луцької міської ради клопотала про
розгляд справи у її відсутності. Разом
з тим, подала суду письмові роз'яснення
управління містобудування та
архітектури, в яких вимоги позову не
підтримані (а.с.103-104).

Третя особа ЖКП №3 не забезпечила явку
свого представника в судове засідання.
Подала суду письмові роз'яснення (а.с.91).

Заслухавши представників сторін,
експерта, дослідивши та оцінивши
представлені у справі докази в їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позов не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 Цивільного
кодексу України співвласник має право
на виділ у натурі частки із майна, що є у
спільній частковій власності.

Згідно ч. 2 ст.358 Цивільного кодексу
України кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_3
на підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом належить
квартира спільного заселення АДРЕСА_1
Квартира розташована на 2 поверсі, з-х
поверхового будинку та складається з
однієї кімнати житловою площею 21,6 кв.м.,
кухні площею 6,8 кв.м., вбиральні
(сполученої) площею 2,1 кв.м., коридору
площею 5,8 кв.м. При чому, коридор ІІ
площею 5,8 кв.м. та вбиральня ІІІ площею
2,1 кв.м. знаходяться в спільному
користуванні з власником квартири
АДРЕСА_2 -- відповідачем ОСОБА_4 (а.с.27-29,
32, 33).

На замовлення позивача в 2012 році ТзОВ
«Волиньархпроект» було надано
висновок про можливість реконструкції
з розширенням квартири АДРЕСА_1 та
влаштування до неї окремого входу в
існуючому житловому будинку по АДРЕСА_1
(а.с.21-26). Даним висновком встановлено,
що квартира АДРЕСА_1 придатна для її
реконструкції та влаштування до неї
окремого входу за умов:

- влаштування мансардного поверху
над квартирою АДРЕСА_1, шляхом
демонтажу односкатної, плоскої
покрівлі трьохповерхового житлового
будинку та влаштуванням шатрової
покрівлі. Висоту мансардного поверху
передбачити згідно ДБН В.2.2-15-2005
«Будинки і споруди. Житлові будинки.
Основні положення»;

- влаштування отвору в існуючому
збірному залізобетонному
міжповерховому перекритті для
внутрішньо квартирних сходів;

- влаштування окремого входу в
квартиру АДРЕСА_1 із загальної сходової
клітини на третьому поверсі існуючого
житлового будинку.

Висновком експертного дослідження
Волинської торгово-промислової палати
№О-13 від 08.02.2013 року (а.с.9-13) встановлено,
що розподіл в натурі приміщень квартир
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 та частини
горищного поверху з влаштуванням в
горищному поверсі мансардного поверху
шляхом надбудови з міжповерховими
сходами між приміщеннями квартири
АДРЕСА_1 і мансардним поверхом та
відокремленим входом в квартиру
АДРЕСА_1 з метою обладнання окремих
ізольованих квартир можливий за умови
виконання запропонованих експертом
переобладнань житлового будинку.
Можливий варіант розподілу зображено в
поверховому плані. Перелік необхідних
робіт по переплануванню та
переобладнанню приміщень будинку
викладено в дослідницькій частині
висновку, а саме: демонтувати піч в
приміщенні 5а-2, влаштувати проріз в
монолітному з/бетонному горищному
перекритті, влаштувати гвинтові сходи
між приміщенням 5а-2 та горищем,
демонтувати частину даху над
приміщеннями 5а-2, 5а-1, частинами
приміщень ІІ і 5-2, надбудувати три стіни
горищного поверху із віконними
прорізами в межах квартир АДРЕСА_1 і
АДРЕСА_2 до висоти наявної стіни
мансардного поверху з корисною висотою
приміщень мансардного поверху в 2,5- м,
влаштувати шатровий дах в межах
квартир АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 над
мансардним поверхом, влаштувати
автономні опалення квартири АДРЕСА_1 з
мансардним поверхом від місцевого
котла, влаштувати дверний проріз в
перегородці між приміщеннями АДРЕСА_1-2
і АДРЕСА_1-1, влаштувати цегляну
перегородку в мансардному поверсі із
дверними прорізами таким чином, щоб
утворилися запроектовані приміщення
мансарди (кімната 5а-4 і санвузол 5а-5) з
розмірами, як показано на плані,
приєднати інженерні мережі
запроектованого санвузла 5а-5 до
існуючих мереж водопостачання і
каналізації спільної вбиральні ІІІ,
використати існуючий вхід із сходової
клітини на горищний поверх як вхід в
мансардний поверх, теплоізоляцію стін
мансардного поверху та даху виконати
згідно вимог ДБН В.2.6-31:2006 «Конструкції
будинків і споруд. Теплова ізоляція
будівель».

Можливість перепланування та
переобладнання квартири АДРЕСА_1 в
окрему ізольовану квартиру з
приєднанням до неї частини горищного
поверху підтвердив в судовому
засіданні допитаний в якості
спеціаліста експерт ОСОБА_5

Рішенням Конституційного Суду України
від 2 березня 2004 року № 4-рп/2004
визначено, що допоміжні приміщення
(підвали, сараї, кладовки, горища,
колясочні і т. ін.), відповідно до п. 2 ст.
10 Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду», стають
об'єктами права спільної власності
співвласників багатоквартирного
будинку, тобто їх спільним майном,
одночасно з приватизацією громадянами
квартир, що засвідчується єдиним
документом -- свідоцтвом про право
власності на квартиру. Для
підтвердження набутого в такий спосіб
права не потребується вчинення
будь-яких інших додаткових юридичних
дій.

В п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 04.10.1991 року за № 7 «Про
практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок» зазначено, що у тих випадках,
коли для поділу необхідне
переобладнання та перепланування
будинку, він проводиться при наявності
дозволу на це виконкому місцевої Ради
відповідно до вимог ст.152 Житлового
кодексу України.

Відповідно до п. 1.4.5 Правил
утримання жилих будинків та
прибудинкових територій, затверджених
Наказом Державного комітету України з
питань житлово-комунального
господарства від 17.05.2005 року №76, для
одержання дозволу на переобладнання
або перепланування жилих будинків,
жилих і нежилих у жилих будинках
приміщень їх власник подає до органу
місцевого самоврядування заяву про
надання дозволу на переобладнання або
перепланування, до якої, в тому числі,
додається згода власників,
співвласників (наймачів) або
уповноважених ними осіб на
переобладнання та перепланування
приміщень, що перебувають у їх спільній
власності. Про це, зокрема, наголошує в
своєму роз'ясненні від 18.04.2014 року,
поданому суду (а.с.103), начальник
управління містобудування та
архітектури Луцької міської ради.

Судом встановлено, що згода
співвласників приміщень будинку на
переобладнання та перепланування, в
тому числі і відповідача ОСОБА_4,
відсутня, як відсутній і дозвіл
виконкому.

З листа директора ЖКП №3 від 26.03.2014 року
(а.с.91) вбачається, що ОСОБА_3, власниця
квартири АДРЕСА_1 письмово не
зверталася щодо надання горищного
приміщення під розширення житлової
площі даної квартири. Відповідно до
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду» горище
даного будинку визначено як допоміжне
приміщення та перебуває у спільному
користуванні квартиронаймачів квартр
АДРЕСА_3, АДРЕСА_2, АДРЕСА_1, і є таким, що
не підлягає приватизації. Але можливо
провести реконструкцію горища під
розширення житлової площі, на що
потрібна письмова згода всіх мешканців
даного будинку.

Правова позиція щодо порядку виділу в
натурі співвласниками своїх часток
будинку викладена Верховним Судом
України у постанові від 3 квітня 2013 року
в справі № 6-12цс13.

Верховним Судом України наголошено на
тому, що зміст права власності, яке
полягає у праві володіння,
користування та розпорядження своїм
майном визначено у ст. 317 ЦК України.
Стаття 321 ЦК України закріплює
конституційний принцип непорушності
права власності, передбачений ст. 41
Конституції України. Він означає, що
право власності є недоторканим,
власник може бути позбавлений або
обмежений у його здійсненні лише
відповідно і в порядку, встановлених
законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України
співвласник має право на виділ у натурі
частки з майна, що є у спільній
частковій власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий,
але з відхиленням від розміру
ідеальних часток співвласників з
урахуванням конкретних обставин поділ
(виділ) може бути проведений зі зміною
ідеальних часток і присудженням
грошової компенсації співвласнику,
частка якого зменшилась.

Відтак визначальним для виділу частки
або поділу будинку в натурі, який
перебуває у спільній частковій
власності, є не порядок користування
будинком, а розмір часток
співвласників та технічна можливість
виділу частки або поділу будинку
відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової
власності мають рівні права стосовно
спільного майна пропорційно своїй
частці в ньому, суд, здійснюючи поділ
майна в натурі (виділ частки), повинен
передати співвласнику частки жилого
будинку та нежилих будівель, яка
відповідає розміру й вартості його
частки, якщо це можливо без завдання
неспівмірної шкоди господарському
призначенню будівлі. Під неспівмірною
шкодою господарського призначення
слід розуміти суттєве погіршення
технічного стану жилого будинку,
перетворення в результаті
переобладнання жилих приміщень у
нежитлові, надання в рахунок частки
приміщень, які не можуть бути
використані як житлові через невеликий
розмір площі або через неможливість їх
використання (відсутність денного
світла тощо).

У тих випадках, коли в результаті
поділу (виділу) співвласнику
передається частина жилого будинку,
яка перевищує його частку, суд стягує з
нього відповідну грошову компенсацію і
зазначає в рішенні про зміну часток у
праві власності на будинок.

В ході судового розгляду встановлено,
що горищне приміщення, частину якого
запроектовано для приєднання в ході
перепланування до квартири АДРЕСА_1,
перебуває в спільній власності
власників квартир під'їзду, в якому
проживає позивач, а саме - кв.АДРЕСА_3,
АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2

В результаті приєднання частини горища
значно, відповідно до експертного
плану, значно збільшиться житлова
площа квартири АДРЕСА_1 за рахунок
допоміжного приміщення, яке належить
усім співвласникам. Відбудеться
перерозподіл ідеальних часток
співвласників у допоміжному
приміщенні горища в сторону зменшення,
в тому числі і частки відповідача.

А тому, суд приходить до висновку, що
виділ в натурі частини горищного
приміщення власнику квартири АДРЕСА_1
призведе до порушення прав власників
інших квартир за відсутності їхньої
згоди, в тому числі і власника квартири
АДРЕСА_2 ОСОБА_4, що суперечить вимогам
ст. 41 Конституції України, ст. 321, ч. 2
ст.383 ЦК України.

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 58, 60, 88, 169, 213,
214, 215 ЦПК України, на підставі ст. 41
Конституції України, ст.ст.317, 319, 321, 357,
358, 364, 367, 370, 372, 382, 383 ЦК України, ст.ст.100,
152, 176, 177 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору
-- Луцька міська рада,
Житлово-комунальне підприємство №3,
про виділ в натурі частки квартири
спільного заселення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
шляхом подання апеляційної скарги
через Луцький міськрайонний суд в
десятиденний строк з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
І.Б. Плахтій