Справа № 159/1163/14-ц
Провадження № 2/159/411/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель
11 квітня 2014 року

Ковельський міськрайонний суд
Волинської області в складі:

головуючої - судді Денисюк Т.В.

за участю секретаря Пухер Л.Р.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом про стягнення з ОСОБА_3
матеріальної та моральної шкоди,
завданої неправомірними діями
останнього, які полягали у пошкодженні
належного йому автомобіля.

Обґрунтовуючи позовні вимоги
ОСОБА_1 зазначає, що 16 вересня 2013 року,
близько 21 год.30 хв. відповідач ОСОБА_3,
перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, безпричинно пошкодив
належний йому автомобіль «Landvin-X-6»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, що був
припаркований біля будинку АДРЕСА_2,
зокрема розбив лобове скло, дзеркала
заднього виду, пошкодив протитуманну
фару, капот, двері автомобіля, чим
завдав матеріальної шкоди на суму 4773,00
грн. Крім того, неправомірними діями
відповідача позивачу завдано
моральної шкоди, яка полягала у
переживаннях з приводу пошкодженого
майна та необхідності змінити звичний
спосіб життя, а саме позивач був
позбавлений можливості пересуватися
власним транспортним засобом разом із
дитиною-інвалідом, своєчасно
забезпечувати лікування дитини та
заплановане медичне обстеження. Розмір
компенсації моральної шкоди
визначений позивачем на рівні 1000 грн.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2
заявлені позовні вимоги підтримали
повністю з підстав вище вказаних,
просили позов задовольнити повністю,
стягнувши з відповідача також судові
витрати по справі, які полягають у
сплаченому при зверненні до суду
судовому зборі та витрат на правову
допомогу.

Відповідач ОСОБА_3 проти позову
заперечив та пояснив, що того дня
дійсно вживав спиртні напої, разом із
дружиною повертався додому, однак
транспортний засіб відповідача не
пошкоджував, був затриманий
працівниками міліції за порушення
громадського порядку. У задоволенні
позову просить відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
показання свідків, дослідивши
письмові докази у справі, приходить до
наступного висновку:

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується у повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Як роз'яснено у п. 2 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27
березня 1992 року № 6 «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди»,
розглядаючи позови про відшкодування
шкоди, суди повинні мати на увазі, що
шкода, заподіяна особі і майну
громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи.

Для наявності деліктної
відповідальності необхідна наявність
складу правопорушення:

а) наявність шкоди,

б) протиправна поведінка заподіювача
шкоди,

в) причинний зв'язок між шкодою та
поведінкою заподіювача,

г) вина.

Таким чином, під час вирішення спору
про відшкодування майнової шкоди,
завданої майну позивача, суду
необхідно з'ясувати: що стало причиною
пошкодження автомобіля, хто в цьому
винен, тобто в результаті чиїх дій
(бездіяльності) це сталося, причинний
зв'язок між діями (бездіяльністю) та
спричиненою шкодою, розмір збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін.

В силу ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов?язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

При цьому, у деліктних правовідносинах
діє презумпція вини заподіювача шкоди.
Обов'язок доказування наявності шкоди,
її розміру, протиправності дій
відповідача та причинного зв'язку між
його діями та наслідками покладається
на позивача, відсутність вини у
заподіянні шкоди повинен довести
відповідач.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач ОСОБА_1 являється власником
автомобіля «Landvin-X-6», реєстраційний
номер НОМЕР_1, 2008 року випуску.

Згідно постанови Ковельського
міськрайонного суду від 03 жовтня 2013
року відповідача ОСОБА_3 визнано винним
у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 173
КУпАП, та піддано стягненню у виді 40
годин громадських робіт, за те, що він 16
вересня 2013 року, близько 22 години
вечора, перебуваючи в дворі будинку
АДРЕСА_1, порушуючи громадський порядок
та спокій громадян, пошкодив скло,
дверцята та дзеркала заднього виду
автомобіля «Landvin-X-6», реєстраційний
номер НОМЕР_1.

В силу ч.4 ст. 61 ЦПК України постанова
суду у справах про адміністративне
правопорушення обов'язкова для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено постанову суду, з питань, чи
мали місце ці дії та чи вчинені вони
цією особою.

Таким чином, не підлягає доказуванню та
є встановленою та обставина, що ОСОБА_3
пошкодив належний позивачу
транспортний засіб.

Крім того, вказану обставину
підтвердили допитані в судовому
засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які
кожен зокрема показали, що відповідач
перебуваючи в стані сп'яніння,
безпричинно наносив удари руками та
палицею по автомобілю позивача, поки не
був затриманий іншими мешканцями
будинку та переданий працівникам
міліції.

Висновком Ковельського МВ УМВС України
у Волинській області про результати
перевірки повідомлення громадянки
ОСОБА_6 від 16.09.2013 року повністю
підтверджені викладені у позовній
заяві обставини пошкодження
відповідачем транспортного засобу
позивача.

Характер пошкоджень зафіксований у
протоколі огляду місця події від 16.09.2013
року, а розмір витрат позивача на
ремонт транспортного засобу на суму
4773,00 грн. підтверджений товарним чеком
та видатковими накладними.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
позивач довів наявність шкоди,
протиправність дій відповідача та
наявність причинного зв'язку між цими
діями та шкодою, довів розмір
матеріальної шкоди.

В свою чергу відповідачем не надано
суду будь-яких доказів на
підтвердження відсутності вини у
заподіянні шкоди позивачу.

Не скористався відповідач і правом
заявити клопотання про призначення
експертизи з метою встановлення
розміру матеріальної шкоди, про що
відповідачу було роз'яснено судом
відповідно до вимог ч.4 ст.10 ЦПК України.

Не спростовують висновків суду і
показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8,
оскільки свідок ОСОБА_7 не був
очевидцем подій, а свідок ОСОБА_8
показала, що того вечора, повертаючись
додому з дня народження, залишила свого
чоловіка - відповідача у справі, на
деякий час самого, він дійсно перебував
в стані алкогольного сп'яніння, а коли
повернулась, його вже не було, як
дізналась згодом, він перебував у
відділку міліції через порушення
громадського порядку.

За таких обставин, позовні вимоги про
стягнення відшкодування завданої
матеріальної шкоди в розмірі 4773,00 грн.
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Позовні вимоги про відшкодування
моральної шкоди підлягають до
часткового задоволення.

Так, статтями 23 і 1167 ЦК України
передбачено право особи на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав
винними діями іншої особи. Моральна
шкода може полягати, зокрема, у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я, у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна.
Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення
можливості їх реалізовувати, ступеня
вини особи, яка завдала моральну шкоду,
а також з урахуванням інших обставин,
які мають істотне значення.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» суд, зокрема,
повинен з'ясувати, чим підтверджується
факт заподіяння позивачеві моральних
чи фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Враховуючи вищевикладені критерії та
конкретні обставини справи, зокрема
перебування на утриманні позивача
дитини - інваліда, який потребує
постійного медичного нагляду та
лікування, ступень пошкодження
належного позивачу транспортного
засобу, винну поведінку відповідача,
глибину переживань позивача через
неправомірність дій відповідача, час і
зусилля, які позивач докладав для
відновлення свого права, суд, виходячи
із засад розумності, виваженості та
справедливості, вважає необхідним та
достатнім позовні вимоги в частині
відшкодування моральної шкоди
задовольнити частково, стягнувши з
відповідача 500 грн. її компенсації.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

В силу ст.79 ЦПК України судові витрати
складаються зокрема з судового збору,
витрат на правову допомогу.

При зверненні до суду з позовом про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди позивачем сплачено 487,20
грн. судового збору (243,60 грн. за вимогою
майнового характеру та 243,60 грн. за
вимогою про відшкодування моральної
шкоди).

Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, несуть сторони, крім випадків
надання безоплатної правової допомоги.

Законом України «Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах» від 20.12.2011,
№ 4191-VI затверджено граничні розміри
компенсації витрат, пов'язаних з
розглядом цивільних та
адміністративних справ, відповідно до
яких в цивільних справах граничний
розмір компенсації витрат, пов'язаних з
правовою допомогою сторін, на користь
якої ухвалено судове рішення, якщо
компенсація сплачується іншою
стороною, не перевищує суму, що
обчислюється, виходячи з того, що
зазначеній особі, виплачується 40
відсотків розміру мінімальної
заробітної плати за годину її роботи.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з
оплатою правової допомоги, має
підтверджуватись відповідними
доказами. На підтвердження понесених
витрат на правову допомогу суду
повинні бути надані договір про
надання правової допомоги (договір
доручення, договір про надання
юридичних послуг та ін.), документи, що
свідчать про оплату гонорару та інших
витрат, пов'язаних із наданням правової
допомоги, оформлені у встановленому
законом порядку (квитанція до
прибуткового касового ордеру, платіжне
доручення з відміткою банку або інший
банківський документ, касові чеки,
посвідчення про відрядження).

Витрати позивача на отримання правової
допомоги належним чином підтверджені
угодою з адвокатом ОСОБА_2 про надання
відповідних послуг, а також квитанцією
прибуткового касового ордеру від 18.03.2014
року про сплату 750 грн. Розмір цих
витрат обґрунтований тривалістю
судових засідань при розгляді даної
справи та розрахунком суми гонорару.

Отже, розмір судових витрат, які
підлягають стягненню на користь
позивача з відповідача становить
487,20+750= 1237,20 грн.

Керуючись ст.ст.22, 23, 1166, 1167 ЦК
України, ст.ст. 10, 60, 88, 212-215,218 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 4773 грн. ( чотири тисячі сімсот
сімдесят три гривні) відшкодування
матеріальної шкоди, 500 грн. (п'ятсот
гривень) відшкодування моральної шкоди
та 1237,20 грн. (одна тисяча двісті
тридцять сім гривень двадцять копійок)
судових витрат.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Волинської області
через Ковельський міськрайонний суд
Волинської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, а особами,
які брали участь у розгляді справи, але
не були присутні при його проголошенні
- протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Головуюча:Т. В. Денисюк