Справа № 760/1956/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10 квітня 2014 року

м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у
складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Кошар А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Київської міської ради про
визнання права власності,

в с т а н о в и в:

29 січня 2014 року ОСОБА_1 звернулася в суд
з зазначеним позовом до Київської
міської ради про визнання права
власності.

Свої вимоги мотивує тим, що вона та її
чоловік з 1954 року проживали в АДРЕСА_1
ними був збудований будинок, що
підтверджується архівною довідкою
архівного фонду «Жулянська сільська
Рада». У 1957 році їй як працівнику освіти
було виділено земельну ділянку для
будівництва та ведення сільського
господарства. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її
чоловік - ОСОБА_3, і вона стала проживати
одна в цьому будинку. За час проживання
в будинку вона своєчасно сплачувала
земельний податок.

Чинне законодавства на час будівництва
будинку не передбачало окремої
реєстрації права власності на будинок,
крім вчинення відповідного напису в
господарській книзі сільської ради та
відкриття особового рахунку на ім'я
забудовника.

Просить суд ухвалити рішення, яким
визнати за нею право власності на
будинок АДРЕСА_1, загальна площа якого
складає 56,7 кв. метри.

У судовому засіданні представники
позивача підтримали заявлені вимоги та
просили їх задовольнити з підстав,
наведених у позовній заяві.

Відповідач Київська міська рада в
судове засідання не з'явилася, про час
та місце розгляду справи повідомлена
належним чином (а.с. 75).

Суд за згодою сторони позивача ухвалив
постановити заочне рішення згідно
положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на
підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали справи, проаналізувавши
надані докази, суд приходить до
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
зареєстрована та мешкає в будинку
АДРЕСА_1 (а.с. 6).

З архівної довідки архівного фонду
«Жулянська сільська Рада» № 449 від 23
червня 2005 року вбачається, що в
погосподарських книгах за 1986-1989 роки за
ОСОБА_1 є особовий рахунок на житловий
будинок АДРЕСА_1, 1954 року забудови (а.с.
11).

Такі обставини підтверджуються і
копією будинкової книги на цей будинок
(а.с. 16-21).

Будівництво зазначеного будинку
завершене, що підтверджується
технічним паспортом, виготовленим
станом на 30 листопада 2007 року (а.с. 7-10).

Чоловік позивача - ОСОБА_3 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1,
виданим 25 вересня 2007 року (а.с. 13).

З наданої на запит суду відповіді
Київського міського бюро технічної
інвентаризації та реєстрації прав
власності на об'єкти нерухомого майна
№ 31256 (И-2014) від 20 березня 2014 року
вбачається, що будинок АДРЕСА_1 на праві
власності не зареєстрований (а.с. 80).

Згідно з абзацем 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України
якщо право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
передбачено, що права на нерухоме
майно, які підлягають державній
реєстрації відповідно до цього Закону,
виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 цього Закону
права на нерухоме майно, що виникли до
набрання чинності цим Законом,
визнаються дійсними у разі відсутності
їх державної реєстрації, передбаченої
цим Законом, за таких умов: якщо
реєстрація прав була проведена
відповідно до законодавства, що діяло
на момент їх виникнення, або якщо на
момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

До часу набрання чинності ЦК України та
Законом України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» питання
державної реєстрації права власності
на нерухоме майно регулювалось
Правилами державної реєстрації
об'єктів нерухомого майна, що
знаходяться у власності юридичних та
фізичних осіб, затверджених Наказом
Державного комітету України по
житлово-комунальному господарству від
13 грудня 1995 року № 56, що передбачали
державну реєстрацію будівель, споруд,
державну реєстрацію права власності на
нерухоме майно, проте виникнення права
власності на будинки, споруди не
залежало від державної реєстрації.

Вбачається, що навіть за відсутності
державної реєстрації права власності
на нерухоме майно, створене та
оформлене в передбаченому законом
порядку до набрання чинності Законом
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» позивач фактично набула
право власності на будинок.

З таких обставин, вимога позивача про
визнання за нею права власності на
будинок підлягає задоволенню.

З огляду на наведене, позов підлягає
задоволенню.

Керуючись статтями 331, 392 ЦК України,
статтями 3, 4 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»,
Правилами державної реєстрації
об'єктів нерухомого майна, що
знаходяться у власності юридичних та
фізичних осіб, затверджених Наказом
Державного комітету України по
житлово-комунальному господарству від
13 грудня 1995 року № 56, статтями 3, 4, 10, 11,
57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223-226 ЦПК України,
суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради
про визнання права власності
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
будинок АДРЕСА_1, загальна площа якого
складає 56,7 кв. метри.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду міста Києва через
суд першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: