АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1855/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Янжула О. С. Доповідач - Єлізаренко
І.А. Категорія 31
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Єлізаренко І.А.

суддів - Калиновського А.Б.,
Свистунової О.В.

при секретарі - Сінченко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця» на рішення Марганецького
міського суду Дніпропетровської
області від 20 грудня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця», ОСОБА_3, Приватного
акціонерного товариства «Страхова
група «ТАС» про стягнення моральної
шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2013 року ОСОБА_2 звернулася
з позовом до ДП «Придніпровська
залізниця», ОСОБА_3 , ПрАТ «Страхова
група «ТАС» про стягнення моральної
шкоди.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач посилалася на те, що в
результаті аварії, що сталася
ІНФОРМАЦІЯ_1 року на залізничному
переїзді в с. Городище, в районі
м.Марганець Дніпропетровської області
загинув її чоловік ОСОБА_4 За
наслідками даного випадку їй завдано
моральну шкоду, вона втратила чоловіка,
який був годувальником, порушено
нормальний стан її життя, вона
перебуває в стані стресу, втратила
душевний спокій, тому позивач просила
суд стягнути солідарно з Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця», ОСОБА_3 та ПрАТ «Страхова
група «ТАС» моральну шкоду в розмірі 200
000 гривень, оскільки вони є власниками
джерел підвищеної небезпеки, внаслідок
взаємодії яких загинув її чоловік та
було їй завдано цим моральну шкоду.

Рішенням Марганецького міського
суду Дніпропетровської області від 20
грудня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_2
задоволено частково. Стягнуто
солідарно з Державного підприємства
«Придніпровська залізниця» та ОСОБА_3
на користь ОСОБА_2 в рахунок
відшкодування моральної шкоди 100 000
гривень. Стягнуто з ПрАТ «Страхова
група «ТАС» на користь ОСОБА_2 2550
гривень. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено. Вирішено питання
щодо судових витрат.

Ухвалою Марганецького міського
суду Дніпропетровської області від 14
лютого 2014 року виправлено описку у
вищезазначеному рішенні суду (а.с.207).

В апеляційній скарзі ДП
«Придніпровська залізниця»,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить рішення суду скасувати в
частині задоволених позовних вимог до
ДП «Придніпровська залізниця» та
ухвалити в цій частині нове рішення,
яким в задоволені позовних вимог
ОСОБА_4 до ДП «Придніпровська
залізниця» відмовити.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу задовольнити
частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи 12
жовтня 2010 року на залізничному
переїзді в с.Городище, в районі
м.Марганець Дніпропетровської області
сталася ДТП, що підтверджується Актом
розслідування причин та обставин
дорожньо-транспортної пригоди, що
сталася 12 жовтня 2010 року на
залізничному переїзді 115 км+566 м
перегону Нікополь-Марганець
Криворізької дирекції залізничних
перевезень Придніпровської залізниці
від 12-13 жовтня 2010 року, відповідно до
якого в результаті зіткнення загинуло
43 особи та 10 осіб травмовано (а.с.8-18).

В результаті вказаної ДТП, що
сталася на залізничному переїзді
ІНФОРМАЦІЯ_1 року загинув чоловік
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 (а.с.6, 7).

Відповідно до Акту розслідування
причин та обставин
дорожньо-транспортної пригоди, що
сталася 12 жовтня 2010 року на
залізничному переїзді 115 км+566 м
перегону Нікополь-Марганець
Криворізької дирекції залізничних
перевезень Придніпровської залізниці
від 12-13 жовтня 2010 року, автобус БАЗ-А079
«Еталон», державний номер НОМЕР_1,
належить ПП «ОСОБА_3», перевізник ПП
«Ремсервіс», ліцензія на перевезення
НОМЕР_3, дійсна до 29 листопада 2014 року,
видана на фізичну особу ОСОБА_3, який
мешкає за адресою 53400, АДРЕСА_1. Автобус
здійснював рейс за маршрутом «Б» у
місті Марганець (а.с.80-112).

Електровоз ВЛ-8 №1583. приписаний до
Криворізького локомотивного депо
Придніпровської залізниці.
Побудований 10.01.1967 на Тбіліському
електровозобудівному заводі.

Згідно Полісу ВЕ 0789663 обов»язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів від 19 листопада
2009 року з ПрАТ «Страхова група «ТАС»
ОСОБА_3 застрахував цивільну
відповідальність за шкоду, завдану
третім особам під час ДТП. Строк дії з 20
листопада 2009 року до 19 листопада 2010
року, забезпечений транспортний засіб
- автобус БАЗ А 079-04, номерний знак
НОМЕР_1.

Згідно з зазначеним полісом ПрАТ
«Страхова група «ТАС» несе
відповідальність за шкоду, заподіяну
життю, здоров»ю, майну потерпілих
внаслідок експлуатації забезпеченого
транспортного засобу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК
України, джерелом підвищеної небезпеки
є діяльність, пов»язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо - і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об»єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із ч. 2 ст. 1188 ЦК України, якщо
внаслідок взаємодії джерел підвищеної
небезпеки було завдано шкоди іншим
особам, особи, які спільно завдали
шкоди, зобов»язані її відшкодувати
незалежно від їхньої вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК України,
особи, спільними діями або
бездіяльністю яких було завдано шкоди,
несуть солідарну відповідальність
перед потерпілим.

Крім того, в п. 8 Постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» роз»яснено, що
особи, які спільно завдали шкоди, тобто
завдали неподільної шкоди
взаємопов»язаними, сукупними діями,
або діями з єдністю наміру, несуть
солідарну відповідальність перед
потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому
самому порядку відповідають особи, які
здійснюють діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки іншим особам.
Спір про відшкодування шкоди, завданої
при цьому самим джерелам підвищеної
небезпеки кожним із їх володільців
перед іншим із них, вирішується за
правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода,
завдана одному з володільців із вини
іншого, відшкодовується винним; не
відшкодовується шкода, завдана
володільцю лише з його вини; за
наявності вини всіх володільців розмір
відшкодування визначається судом у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення
(тобто залежно від ступеня вини
кожного); у разі відсутності вини
володільців у взаємному завданні шкоди
жоден із них не має права на
відшкодування.

Суди мають розрізняти випадки, коли
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки шкоди завдано
самим володільцям цих джерел, від
випадків, коли шкоди завдано іншим
особам (наприклад пасажирам,
пішоходам). У цьому випадку особи, які
спільно завдали шкоди, зобов'язані її
відшкодувати незалежно від їхньої вини
(частина 2 ст. 1188 ЦК). При цьому
солідарний боржник, який відшкодував
спільно завдану шкоду, має право
вимагати з кожного з інших завдавачів
шкоди частку виплаченого потерпілому
відшкодування. Оскільки боржник, який
виконав солідарне зобов»язання, має
право зворотної вимоги, тобто стає
кредитором за регресним зобов»язанням
до інших боржників, розподіл
відповідальності солідарних боржників
один перед одним (визначення часток) за
регресним зобов»язанням здійснюється
на загальних підставах за правилами
статті 1191 ЦК, тобто у розмірі, що
відповідає ступеню вини кожного з
боржників.

Отже, оскільки внаслідок зіткнення
двох транспортних засобів - джерел
підвищеної небезпеки (автобуса та
поїзда), загинув чоловік позивача, який
був пасажиром автобуса, то володільці
цих джерел підвищеної небезпеки несуть
солідарну відповідальність перед
позивачем.

Виходячи із встановлених фактів,
суд першої інстанції, керуючись ст.ст.
1167, 1187, 1188, 1190 ЦК України, з урахуванням
вимог розумності та справедливості,
обґрунтовано частково задовольнив
позовні вимоги позивача та стягнув у
солідарному порядку з ДП
«Придніпровська залізниця» та ОСОБА_3
на користь ОСОБА_2 в рахунок
відшкодування моральної шкоди 100 000 грн.

За таких обставин, враховуючи
вищевикладене колегія суддів вважає,
що суд правильно задовольнив частково
позовні вимоги ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги
стосовно того, що ДП «Придніпровська
залізниця» не може нести
відповідальність по відшкодуванню
моральної шкоди позивачу є
безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі доводи
зводяться до тлумачення діючого
законодавства, незгоди з рішенням суду,
переоцінки висновків рішення суду та
не спростовують правильність рішення
суду першої інстанції.

Разом з тим, при вирішенні питання
розподілу судових витрат суд першої
інстанції допустився помилки щодо
солідарного стягнення з відповідачів
на користь держави судового збору,
виходячи з наступного.

Вирішуючи питання про розподіл
судових витрат, суд першої інстанції не
врахував, що ст.88 ЦПК України
передбачено розподіл судових витрат з
кожного із відповідачів в частині
задоволенні позовних вимог, та
помилково ухвалив рішення про їх
стягнення в солідарному порядку.

Враховуючи вищевикладене колегія
суддів вважає за необхідне рішення
суду скасувати частково в частині
солідарного стягнення з відповідачів
судового збору у розмірі 114 грн. 70 коп.
та ухвалити в цій частині нове рішення
про пропорційне присудження судових
витрат.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И
Л А :

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця» задовольнити частково.

Рішення Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 20 грудня
2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Державного підприємства
«Придніпровська залізниця», ОСОБА_3,
Приватного акціонерного товариства
«Страхова група «ТАС» про стягнення
моральної шкоди скасувати частково в
частині солідарного стягнення з
Державного підприємства
«Придніпровська залізниця», ОСОБА_3,
Приватного акціонерного товариства
«Страхова група «ТАС» судового збору
на користь держави в розмірі 114 грн. 70
коп.

Стягнути з Державного підприємства
«Придніпровська залізниця», ОСОБА_3,
Приватного акціонерного товариства
«Страхова група «ТАС» на користь
держави судовий збір по 38 грн. 23 коп. з
кожного.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді