АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/1200/2014
інстанції: Булах Є.М.
Доповідач: Вербицька Л.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року квітня місяця 11 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Вербицької
Л.І.Суддів:Радченка С.В. Слюсаренко
О.В.При секретарі:Сікорі О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» на ухвалу
Суворовського районного суду м.
Херсона від 17 лютого 2014 року по справі
за заявою ОСОБА_5 про забезпечення
позову у цивільній справі за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра», Відділу державної
виконавчої служби Суворовського
районного управління юстиції у м.
Херсоні про визнання права спільної
сумісної власності на майно та
виключення майна з акту опису й арешту,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року ОСОБА_5 звернувся до
суду із вищезазначеним позовом. В
обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що в рамках
виконавчого провадження по
примусовому виконанню виконавчого
листа №2114/3957/12, виданого 31 серпня 2012
року Комсомольським районним судом м.
Херсона про стягнення з ОСОБА_6 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра»
(далі - Банк) кредитної заборгованості,
старшим державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Суворовського районного управління
юстиції у м. Херсоні (далі - ВДВС) було
складено акт опису й арешту майна від 01
лютого 2013 року згідно з яким було
описано та накладено арешт на нерухоме
майно, а саме квартири №31,32, що
розташовані по АДРЕСА_4. Оскільки на
момент купівлі зазначених квартир він
перебував у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_6, тобто дане нерухоме майно
належить подружжю на праві спільної
сумісної власності, і включення
державним виконавцем цього майна до
акту опису й арешту майна є незаконним
і таким, що порушує його право
власності, ОСОБА_5 просив суд визнати за
ним право спільної сумісної власності
на вищезазначені квартири та виключити
їх з акту опису й арешту майна від 01
лютого 2013 року.

З огляду на те, що Філією 22 ПП «Нива-В.Ш.»
проводяться прилюдні торги з
реалізації нерухомого майна, відносно
якого заявлено позовні вимоги, з метою
забезпечення позову, ОСОБА_5 подав до
суду заяву про вжиття заходів
забезпечення позову шляхом зупинення
продажу з прилюдних торгів арештованих
квартир №31,32, що розташовані по
АДРЕСА_4, які зареєстровані на праві
власності за ОСОБА_6, а також шляхом
заборони Філії 22 ПП «Нива-В.Ш.»
здійснювати продаж з прилюдних торгів
зазначені квартири.

Ухвалою Суворовського районного суду
м. Херсона від 17 лютого 2014 року заяву
ОСОБА_5 задоволено. Постановлено:
накласти заборону на вчинення дій ВДВС
пов'язаних із здійсненням реалізації
майна, що розташоване за адресою:
АДРЕСА_1, та заборонити реєстраційним
та торгівельним органам вчиняти дії
щодо здійснення реалізації, реєстрації
та перереєстрації прав власності
відповідно до нерухомого майна, а саме:
квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_6 на
праві власності, до вирішення спору по
суті; накласти заборону на вчинення дій
ВДВС пов'язаних із здійсненням
реалізації майна, що розташоване за
адресою: АДРЕСА_3, та заборонити
реєстраційним та торгівельним органам
вчиняти дії щодо здійснення
реалізації, реєстрації та
перереєстрації прав власності
відповідно до нерухомого майна, а саме:
квартири АДРЕСА_3, що належить ОСОБА_6 на
праві власності, до вирішення спору по
суті

В апеляційній скарзі Банк, посилаючись
на незаконність даної ухвали та
вважаючи її такою, що постановлена з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, просить ухвалу
суду скасувати.

В письмових запереченнях ОСОБА_8,
який діє в інтересах ОСОБА_5,
посилаючись на безпідставність
доводів апеляційної скарги та
законність ухвали, просить скаргу
відхилити, а ухвалу суду залишити без
змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які з'явилися в судове засідання,
перевіривши відповідність оскарженої
ухвали вимогам цивільного
процесуального закону, колегія суддів
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню.

Задовольняючи заяву про забезпечення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що між сторонами дійсно виник
спір щодо встановлення права власності
позивача на нерухоме майна, а невжиття
такого заходу забезпечення позову може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду і вважає його таким, що
відповідає вимогам ст.ст.151,152 ЦПК
України.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму
Верховного суду України «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
№9 від 22 грудня 2006 року розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. Вирішуючи питання
про забезпечення позову, суд має брати
до уваги інтереси не тільки позивача, а
й інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів.

При накладенні заборони на вчинення
дій ВДВС пов'язаних із здійсненням
реалізації нерухомого майна, а саме
квартир №31,32, розташованих в АДРЕСА_4,
та заборони реєстраційним та
торгівельним органам вчиняти дії щодо
здійснення реалізації, реєстрації та
перереєстрації прав власності
відповідно до зазначеного майна, яке
належить ОСОБА_6 на праві власності на
підставі договорів купівлі-продажу від
13 жовтня 2004 року, судом враховано, що
між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дійсно виник спір
з приводу визнання за позивачем права
власності на частину спірних квартир,
які є арештованими та можуть бути
реалізовані.

З матеріалів справи вбачається та не
заперечується сторонами, що з грудня 2003
року по 15 лютого 2011 року ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому
шлюбі (а.с.6,7).

Під час перебування у зареєстрованому
шлюбі ОСОБА_6 на підставі договорів
купівлі-продажу від 13 жовтня 2004 року
стала власницею двох квартир №31 та №32,
розташованих в АДРЕСА_4. Право
власності за ОСОБА_6 на зазначені
квартири в органах Херсонського ДБТІ
зареєстровано 13 жовтня 2004 року (а.с.8-12).

27 вересня 2012 року старшим державним
виконавцем ВДВС відкрито виконавче
провадження за виконавчим листом
№2114/3957/12, виданим 31 серпня 2012 року
Комсомольським районним судом м.
Херсона, про стягнення з ОСОБА_6 на
користь Банку заборгованості за
кредитним договором в сумі 111 669,70
доларів США та судових витрат в сумі 3
219,00 грн. (а.с.13).

Відповідно до акту опису й арешту майна
від 01 лютого 2013 року державним
виконавцем описано й накладено арешт
на належні ОСОБА_6 квартири №31,32, що
розташовані в АДРЕСА_4 (а.с.14).

В позовній заяві ОСОБА_5 ставиться
питання про визнання права спільної
сумісної власності на спірні квартири
та виключення їх з акту опису й арешту
майна і в разі задоволення позову він
не зможе реалізувати своє право на
належну йому частину майна, оскільки
Філією 22 ПП «Нива-В.Ш.» розпочата
процедура реалізації спірних квартир
(а.с.15,19,20).

Зважаючи, що заходи забезпечення
позову мають тимчасовий характер і
діють до виконання рішення суду, яким
закінчується розгляд справи по суті,
та, враховуючи негативний вплив і
наслідки можливого відчуження
спірного майна на відновлення
порушеного права позивача, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що невжиття такого
заходу забезпечення позову може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Застосований судом вид забезпечення
позову передбачений ч.1 ст.152 ЦПК
України, захищає права ОСОБА_5 на
випадок можливого ухвалення рішення на
його користь.

Посилання апелянта на ті обставини, що
зняття арешту зі спірних квартир, які
знаходяться в іпотеці Банку, зробить
неможливим виконання рішення суду про
стягнення з ОСОБА_6 кредитної
заборгованості, а також те, що ОСОБА_5
несе солідарну відповідальність по
виконанню зобов'язань за кредитним
договором і в будь-якому разі спірне
іпотечне майно буде спрямоване на
погашення заборгованості по
кредитному договору, колегією суддів
до уваги не приймаються, оскільки
зазначені обставини не можуть
слугувати підставою для скасування
ухвали про забезпечення позову, а
можуть бути взяті до уваги при
вирішенні спору по суті.

Інші доводи апеляційної скарги Банку
колегією суддів також до уваги не
приймаються як такі, що не ґрунтуються
на вимогах цивільного процесуального
закону. Ухвала суду відповідає
вимогам ЦПК України і підстав для її
скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» відхилити.

Ухвалу Суворовського районного суду м.
Херсона від 17 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді