АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 673/1338/13-ц
Провадження № 22-ц/792/652/14
УХВАЛА

10 квітня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

апеляційного
суду Хмельницької області

в складі:
головуючого - судді Костенка А.М.,

суддів:
Гринчука Р.С., Грох Л.М.,

при
секретарі : Гриньовій А.М.

з участю : представника
позивача Овчарука А.С. та відповідача
ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 2/673/32/14 за
апеляційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю "Кредитні
ініціативи" на рішення Деражнянського
районного суду від 9 січня 2014 року по
справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю "Кредитні
ініціативи" до ОСОБА_2, третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, - товариство з
обмеженою відповідальністю
"ПростоФінанс", про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
ознайомившись з апеляційною скаргою,
колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ТОВ "Кредитні ініціативи",
звертаючись до суду з позовом,
вказувало, що 18 вересня 2008 року ОСОБА_2 і
ТОВ "ПростоФінанс" уклали кредитний
договір на суму 112500 грн. 18 травня 2012
року між ТОВ "ПростоФінанс" і ТОВ
"Кредитні ініціативи" було укладено
договір купівлі-продажу кредитного
портфелю, за яким до ТОВ "Кредитні
ініціативи" перейшли права грошових
вимог до боржників за кредитними
договорами, укладеними ТОВ
"ПростоФінанс". Зокрема, позивач
отримав право вимоги за кредитним
договором, укладеним з ОСОБА_2 У зв'язку
з неналежним виконанням ОСОБА_2 своїх
зобов'язань за кредитним договором,
утворилась заборгованість, розмір якої
станом на 10 серпня 2013 року склав
93489 грн. 41 коп. Тому позивач просив
стягнути з ОСОБА_2 на його користь
заборгованість в розмірі 93489 грн. 41
коп., а саме : за кредитом 80209 грн. 61 коп.,
по відсотках 12396 грн. 04 коп., по комісії
337 грн. 50 коп., штраф 546 грн. 26 коп. та
судові витрати в розмірі 934 грн. 89 коп.

Ухвалою Деражнянського районного
суду від 4 грудня 2013 року до участі у
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору залучено ТОВ
"ПростоФінанс".

Рішенням Деражнянського
районного суду від 9 січня 2014 року в
задоволенні вказаного позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ "Кредитні
ініціативи", просить скасувати вказане
рішення суду, ухвалити нове, яким
задоволити позов, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неправильне
застосування норм матеріального права.
Вказує, що при вирішенні спору, суд
прийшов до помилкового висновку про
належне виконання зобов'язання за
кредитним договором шляхом сплати
щомісячних платежів у розмірі
визначеному додатком № 1 до договору в
період з 10 жовтня 2008 року по 10 червня 2012
року. Суд
________________________________________________________________________
_________

Головуючий у першій інстанції -
Лукіянець Т.В. провадження
№ 22-ц/792/652/14

Доповідач - Костенко А.М.
Категорія
№ 19, 27 прийшов до такого висновку не
врахувавши, що згідно графіку платежів
у новій редакції від 26 грудня 2008 року,
щомісячний платіж становив саме 2731 грн.
28 коп. Також зазначає, що на виконання
умов кредитного договору 14 січня 2009
року позичальнику було направлено
відповідне повідомлення про
збільшення відсоткової ставки. Тобто,
позичальник була належним чином
повідомлений про збільшення розміру
щомісячного платежу та у лютому-квітні
2009 року сплачувала платежі у новому
розмірі. Також судом не було з'ясовано,
що у зв'язку з невиконанням зобов'язань
у повному обсязі, позичальнику був
нарахований штраф і відповідно частина
коштів згідно черговості була
врахована в погашення штрафних
санкцій, тому тіло кредиту не
погашалось в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 308 ч. 1 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Так судом першої інстанції
встановлено, що 18 вересня 2008 року між
ТОВ «ПростоФінанс» та ОСОБА_2 було
укладено кредитний договір № 8, за
яким ТОВ «ПростоФінанс» надав
відповідачу кредит для придбання
автомобіля в сумі 112500 грн. строком на
сім років до 10 вересня 2015 року із
сплатою відсотків за користування
кредитом в розмірі 13,99 % річних від
непогашеної суми кредиту.

Додатком № 1 графіком платежів до
кредитного договору щомісячний платіж
за даним кредитним договором
визначений в розмірі 2276 грн. 38 коп.

Відповідач ОСОБА_2 протягом
всього часу дії кредитного договору до
подання позивачем позову до суду
щомісячно у встановленому розмірі 2277
грн. здійснювала погашення коштів за
кредитним договором кредитодавцю.

18 травня 2012 року між ТОВ
«ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні
ініціативи» було укладено договір
купівлі продажу кредитного портфелю, в
додатку № 1 до якого зазначено
кредитний договір № 8 від 18
вересня 2008 року, укладений між ТОВ
«ПростоФінанс» та ОСОБА_2, тобто ТОВ
«Кредитні ініціативи» за вказаним
договором факторингу набуло прав
кредитодавця по кредитному договору №
8 від 18 вересня 2008
року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

До позовної заяви позивачем долучено
розрахунок заборгованості по
кредитному договору, однак ні в
позовній заяві, ні в даному розрахунку
заборгованості позивачем не було
надано та обґрунтовано підстави
виникнення та нарахування
заборгованості ОСОБА_2 по
даному кредитному договору.

Лише до апеляційної скарги позивачем
було вже долучено повідомлення ТОВ
«ПростоФінанс» ОСОБА_2 про підняття
відсоткової ставки за кредитним
договором з 10 лютого 2009 року до
21,22% річних, підписане директором ТОВ,
до якого додані нові умови
кредитування та новий графік платежів.
Вказане повідомлення було направлено
ОСОБА_2 14 січня 2009 року та отримане нею 23
січня 2009 року, що підтверджується
відповідним поштовим повідомленням.
Однак саме конкретне рішення керуючих
органів ТОВ
«ПростоФінанс» щодо зміни процентної
ставки в матеріалах справи відсутнє.

Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Ст. 57 Цивільного процесуального
кодексу України визначено, що доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Ст. 303 Цивільного процесуального
кодексу України передбачено, що під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Апеляційний суд
досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Таким чином, як вбачається з матеріалів
справи, позивачем до суду першої
інстанції не було надано достеменних
та переконливих доказів щодо порушення
відповідачем умов кредитного договору
щодо термінів сплати щомісячних
платежів, передбачених кредитним
договором, чи порушення будь-яких інших
умов цього договору, незгоди
позичальника із новим розміром
процентної ставки та інші.

Під час розгляду справи в суді першої
інстанції позивач неодноразово
повідомлявся про час та місце розгляду
справи, для повного та об'єктивного
розгляду справи суд визнавав явку його
представника обов'язковою, однак
представник позивача для дачі пояснень
по справі та надання доказів жодного
разу не з'явився, ніяких інших доказів
по справі, крім доданих до позовної
заяви, до суду не надав, а подав до суду
клопотання про розгляд справи у
відсутності представника позивача.
Тобто, у позивача у відповідності до
вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України була
можливість надати до суду відповідні
докази в обґрунтування своєї позовної
заяви, однак такі докази до суду першої
інстанції він не надав.

При цьому відповідач в апеляційному
суді пояснив, що вважає умову договору
про підняття процентної ставки
нікчемною в силу вимог ст. 1056-1
Цивільного кодексу України, оскільки
на думку відповідача кредитодавець
підняв процентну ставку за кредитним
договором в односторонньому порядку
після набрання чинності даною статтею
Цивільного кодексу України.

Однак дане питання не було предметом
розгляду та дослідження в суді першої
інстанції та суд першої інстанції не
міг дати оцінку таким доводам
відповідача внаслідок відсутності під
час розгляду справи вищевказаних
документів у вигляді письмових доказів

З таких обставин суд апеляційної
інстанції з огляду на норми ст. 303 ЦПК
України не може досліджувати, додані до
апеляційної скарги докази, щодо
підняття кредитодавцем в
односторонньому порядку процентної
ставки за кредитним договором,
внаслідок несплати якої в повному
обсязі, і виникла заборгованість за
кредитним договором, оскільки такі
докази не були предметом дослідження в
суді першої інстанції і їх неподання не
було зумовлено поважними причинами.

З врахуванням викладеного слід
прийти до висновку, що рішення суду
першої інстанції в межах вимог
позовної заяви та наданих до суду
першої інстанції і досліджених судом
доказів щодо наявності заборгованості
по кредитному договору є законним, а
висновок суду першої інстанції про
відсутність заборгованості на
підставі наявних доказів та відмову в
позові про стягнення кредиту
достроково за недоведеністю
обґрунтованим.

З цих підстав доводи апеляційної
скарги з посиланням на докази по
справі, які не були надані позивачем
суду першої інстанції без поважних
причин, слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Кредитні
ініціативи" відхилити.

Рішення Деражнянського районного суду
від 9 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий : (підпис)
Судді : (підписи)

З оригіналом згідно : Суддя
А.М. Костенко