АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай
Л.Д.,

суддів: Левенця
Б.Б., Семенюк Т.А.

при секретарі:
Заліській Г.Г.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною ОСОБА_1 поданою через
представника ОСОБА_2 на ухвалу
Шевченківського районного суду м.
Києва від 11 березня 2014 року в справі за
заявою старшого державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Мороз Л.Є.,
заінтересовані особи: ОСОБА_4, ОСОБА_1
про зміну способу та порядку виконання
рішення суду,

в с т а н о в и л а :

у лютому 2014 року старший
державний виконавець ВДВС
Шевченківського РУЮ у м. Києві Мороз
Л.Є. звернувся до суду із заявою, в якій
просив змінити спосіб і порядок
виконання рішення суду про
зобов'язання ОСОБА_4 не чинити перешкод
ОСОБА_1 в користуванні Ѕ частиною
квартири АДРЕСА_1, шляхом вселення
ОСОБА_1 в дану квартиру посилаючись на
те, що ОСОБА_4 рішення суду в
добровільному порядку не виконує.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 11.03.2014 року в
задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду,
ОСОБА_1 через представника подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати ухвалу суду та постановити
нову, якою задовольнити заяву.
Посилається на неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права. А саме, суд не
застосував ст. 75 Закону України «Про
виконавче провадження», яка підлягала
застосуванню. Крім того, суд не взяв до
уваги, що в судовому засіданні боржник
визнав, що не збирається виконувати
рішення суду, а відтак стягувач
позбавляється права зареєструвати
належну їй на праві власності Ѕ частину
квартири.

У судовому засіданні представник
апелянта ОСОБА_2 та представник ВДВС
Шевченківського РУЮ у м. Києві МорозЛ.Є.
підтримали апеляційну скаргу та
просили її задовольнити.

ОСОБА_4 та її представник просили
апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу
суду першої інстанції залишити без
змін.

№ апеляційного провадження: Справа №
22-ц-796/6095/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Піхур
О.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Махлай Л.Д.Вислухавши
доповідь судді, пояснення осіб, які
з`явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 03.02.2010 року, яке
залишене без змін ухвалою Апеляційного
суду м. Києва від 15.04.2010 року, визнано за
ОСОБА_1 в порядку спакування за законом
право власності на Ѕ частину квартири
АДРЕСА_1, зобов'язано ОСОБА_4 не чинити
перешкод ОСОБА_1 в користуванні Ѕ
частиною цієї квартири.

Відмовляючи у задоволенні заяви про
зміну способу виконання рішення суду в
частині зобов'язання ОСОБА_4 не чинити
перешкод ОСОБА_1 в користуванні Ѕ
частини квартири, суд першої інстанції
виходив з того, що ОСОБА_1 під час
виконання рішення суду не перебувала
на території України, особистої участі
у виконавчих діях не приймала та її
вселення до даної квартири не було
предметом судового розгляду.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони відповідають нормам
процесуального права.

Так, відповідно до ст. 373 ЦПК України, за
наявності обставин, що утруднюють
виконання рішення (хвороба боржника
або членів його сім'ї, відсутність
присудженого майна в натурі, стихійне
лихо тощо), за заявою державного
виконавця або за заявою сторони суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає питання
про відстрочку або розстрочку
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання рішення в
судовому засіданні з викликом сторін і
у виняткових випадках може відстрочити
або розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення.

З матеріалів справи не вбачається, що
склалися такі виняткові обставини, які
б давали підстави для зміни способу
виконання рішення суду.

Представник апелянта не заперечувала,
що ОСОБА_1 не перебуває на території
України та після набрання рішення
законної сили будь - яких спроб
користуватися квартирою особисто не
вчиняла.

Доводи апелянта про те, що вона є
належним представником стягувача не
спростовують висновків суду, оскільки
представник не набула за рішенням суду
права користування спірною квартирою.

Суд також обґрунтовано виходяв з того,
що питання вселення не було предметом
судового розгляду при вирішення справи
по суті та таких вимог позивач не
заявляла.

Доводи апеляційної скарги про те, що
стягувач позбавлений можливості
зареєструвати за собою право власності
на Ѕ частину спірної квартири не
впливають на висновки суду, оскільки
питання реєстрації права власності не
підлягає виконанню у примусовому
порядку та в цій частині виконавче
провадження не відкривалося.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

За таких обставин колегія суддів
прийшла до висновку, що ухвала суду
першої інстанції постановлена з
дотриманням норм процесуального права
та не може бути скасована з підстав,
викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 314-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду
м. Києва від 11 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

.Головуючий

Судді