Справа № 162/409/14-ц
Провадження № 2/162/123/2014
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року
смт Любешів.

Суддя Любешівського районного суду
Волинської області Глинянчук В.Д.,
розглянувши заяву про забезпечення
позову у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення кредитної заборгованості, --

встановив:

До Любешівського районного суду з
позовною заявою до ОСОБА_1 звернулось
Публічне акціонерне товариство
«Комерційний банк «Приватбанк»,
просить стягнути з відповідача 82223,72
гривні кредитної заборгованості.

Одночасно подано заяву про
забезпечення позову.

Ухвалою від 17 квітня 2014 року
провадження у справі відкрито.

Заяву про забезпечення позову
вмотивовано тим, що відповідач
протягом тривалого часу не виконує
взяті на себе зобов'язання по погашенню
кредиту. У позивача відсутні підстави
вважати, що відповідачем будуть
припинені недобросовісні дії щодо
невиконання зобов'язання. Найчастіше
за порушення зобов'язань перед банком
відбувається вчинення боржниками
заходів щодо позбавлення можливості
задовольнити вимоги кредитора за
рахунок належного відповідачам майна і
коштів. Це здійснюється шляхом
передачі третім особам права власності
на майно, кошти або їх приховування від
банку та державної виконавчої служби, в
проведенні інших операцій з майном
щодо позбавлення банку можливості
задовольнити свої вимоги за його
рахунок. З огляду на наведене позивач
вважає, що невжиття заходів
забезпечення позову може зробити
неможливим виконання рішення суду, та
просить накласти арешт на грошові
кошти, рухоме та нерухоме майно, яке
належить ОСОБА_1, шляхом заборони
будь-яким особам укладати угоди
стосовно цього майна, проводити його
реєстрацію та перереєстрацію,
здійснювати його відчуження.

Не вирішуючи наперед питання
обґрунтованості вимог позивача,
враховуючи подані докази, суд дійшов до
наступних висновків.

Згідно з частинами 1-3 статті 151 ЦПК суд
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити передбачені цим
Кодексом заходи забезпечення позову. У
заяві про забезпечення позову повинно
бути зазначено: причини, у зв'язку з
якими потрібно забезпечити позов; вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності; інші відомості, потрібні
для забезпечення позову. Забезпечення
позову допускається на будь-якій
стадії розгляду справи, якщо невжиття
заходів забезпечення може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Відповідно до частин 1-4 статті 152 ЦПК
позов забезпечується: накладенням
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або в інших осіб; забороною
вчиняти певні дії; встановленням
обов'язку вчинити певні дії; забороною
іншим особам здійснювати платежі або
передавати майно відповідачеві чи
виконувати щодо нього інші
зобов'язання; зупиненням продажу
арештованого майна, якщо подано позов
про визнання права власності на це
майно і про зняття з нього арешту;
зупиненням стягнення на підставі
виконавчого документа, який
оскаржується боржником у судовому
порядку; передачею речі, яка є
предметом спору, на зберігання іншим
особам. У разі необхідності судом
можуть бути застосовані інші види
забезпечення позову. Суд може
застосувати кілька видів забезпечення
позову. Види забезпечення позову мають
бути співмірними із заявленими
позивачем вимогами. Не допускається
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на заробітну плату, пенсію та
стипендію, допомогу по
загальнообов'язковому державному
соціальному страхуванню, яка
виплачується у зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю (включаючи догляд за
хворою дитиною), вагітністю та
пологами, по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, на
допомогу, яка виплачується касами
взаємодопомоги, благодійними
організаціями, а також на вихідну
допомогу, допомогу по безробіттю. Ця
вимога не поширюється на позови про
стягнення аліментів, про відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи, про відшкодування
збитків, завданих злочином.

Позивач, мотивуючи заяву про
забезпечення позову, вказує які дії
вчиняють боржники банку з метою
уникнення цивільно-правової
відповідальності по кредитних
зобов'язаннях, натомість не надав
доказів вчинення таких дій саме
відповідачем.

Крім цього, вимоги про забезпечення
позову неконкретні. У заяві зазначено
лише можливе місцезнаходження майна
(село Дольськ Любешівського району),
однак будь-яких доказів про його
наявність, реєстрацію за відповідачем,
вартість тощо не подано. Вказана
обставина може порушити принцип
співмірності заходів забезпечення
позову із розміром заявлених позивачем
вимог та призвести до невиправданого
втручання у майнові права інших осіб.

Суд також бере до уваги і правову
природу позовних вимог, їх розмір.
Сторони, вступаючи між собою у
цивільно-правові договірні відносини,
мали можливість передбачити заходи
забезпечення виконання взятих на себе
зобов'язань.

Враховуючи наведене, керуючись
статтями 151-153 ЦПК,--

ухвалив:

Відмовити Публічному акціонерному
товариству «Комерційний банк
«Приватбанк» у забезпеченні позову
шляхом накладення арешту на грошові
кошти, рухоме та нерухоме майно, яке
належить відповідачу ОСОБА_1, та
заборони будь-яким особам укладати
угоди стосовно цього майна, проводити
його реєстрацію та перереєстрацію,
здійснювати його відчуження.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається
апеляційному суду через суд першої
інстанції протягом п'яти днів з дня
отримання оскаржуваної ухвали суду.

Головуючий: суддя
В.Д. Глинянчук