У х в а л а

іменем україни

09 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Касьяна
О.П.,

Коротуна В.М.,-

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про розірвання договору
довічного утримання, за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 08 жовтня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Хмельницької області від 16 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_3 про розірвання договору
довічного утримання.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 08 жовтня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Хмельницької
області від 16 грудня 2013 року, позов
ОСОБА_2 задоволено.

Розірвано договір довічного утримання,
укладений 28 лютого 2011 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, нотаріально
посвідчений та зареєстрований у
державному реєстрі правочинів за №
4348496.

Вирішено питання про судові витрати на
користь держави.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права й неправильним
застосуванням норм матеріального
права, а справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції в
іншому складі суду.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2,
суди на підставі доказів, поданих
сторонами, що належним чином оцінені
(ст. 212 ЦПК України), дійшли до
правильного висновку про те, що позивач
довела, що відповідач, набувач майна, не
виконує чи неналежно виконує свої
обов'язки за договором довічного
утримання.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 08 жовтня 2013
року та ухвала апеляційного суду
Хмельницької області від 16 грудня 2013
року ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування норм матеріального права
і порушення норм процесуального права
при їх ухваленні та в основному
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками судів по їх
оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити,
рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 08 жовтня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Хмельницької області від 16 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
М.В.
Дем'яносов

Судді:
О.П.
Касьян

В.М. Коротун