Справа № 653/90/14-ц
Провадження № 2/653/161/14
РІШЕННЯ

іменем України

"21" березня 2014 р.
м. Генічеськ

Генічеський районний суд Херсонської
області у складі:

головуючого судді
Крапівіна О.П.

при секретарі
Голузій О.І, за участю
представника позивача ОСОБА_1 ,
відповідача М.О., представника служби у
справах дітей Нікітіної К.О., прокурора
Якіменко А.Г., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Генічеську
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про виселення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вказаним
позовом, мотивуючи його тим, що вона є
власником житлового будинку за адресою
АДРЕСА_1 , який отримала у спадщину,
просить виселити відповідачів , які там
проживають так як вони порушують право
власності.

В судовому засіданні представник
позивача пояснила, що після смерті
свого батька ОСОБА_8 вона отримала у
спадщину житловий будинок за адресою
АДРЕСА_1. Але в будинку проживає ОСОБА_4
з дітьми, що порушує її право
власності,користування, розпорядження.
Просить виселити відповідачів на
підставі ст..116 ч.3 ЖК України, так як
такі особи самовільно вселилися в
такий будинок.

Відповідач ОСОБА_9 в суді позов
заперечила, пояснила, що в 2005 році
купила у ОСОБА_8 житловий будинок за
адресою АДРЕСА_1, заплатила гроші за
будинок, переїхала з дітьми проживати
туди, в минулому році почались
непорозуміння з сусідами, які
зруйнували стелю в будинку, тоді
з*явилась дочка померлого та пред*явила
до неї претензії. Вважає, що позивач по
справі незаконно отримала свідоцтво
про спадщину так як оригінали договору
купівлі-продажу будинку були в неї, їх
передав ОСОБА_10 Нотаріус незаконно
оформила спадщину. Пояснила, що взагалі
будинок придбан померлим ОСОБА_8 за
гроші його брата, які він збирав з
пенсії ОСОБА_11 , а так як той зловживав
спиртними напоями тому будинок був
оформлений на ОСОБА_8 Не оформила угоду
купівлі-продажу будинку з ОСОБА_8 так як
не було грошей, в подальшому збирається
оформлювати будинок на себе, вже більше
8 років відкрито там проживає з дітьми,
це всі знають, знають, що вона купила
будинок. Просить в позові відмовити,
так як вважає себе власником будинку, а
також в будинку прописані та
проживають її діти, одна з яких
неповнолітня, їх родина є багатодітною.

Представник третьої особи - служби у
справах дітей Нікітіна К.О. проти
задоволення позову заперечила,
посилаючись на те, що разом з
відповідачем в спірному будинку
проживає неповнолітня дитина, яка
повинні бути забезпечені житлом.

Прокурор заперечила також позов,
пояснила, що інтереси та право
неповнолітньої дитини повинно бути
захищено, а в разі виселення дитина
залишиться без житла.

В суді встановлені наступні факти та
відповідні ним правовідносини:

Позивач ОСОБА_3 є спадкоємицею
померлого ОСОБА_8, відповідно до
свідоцтва про право на спадщину від
03.06.2013 року вона успадкувала житловий
будинок за адресою АДРЕСА_1 та є
власницею такого будинку.

Згідно відомостей про реєстрацію
фізичної особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 за реєстровані з 28.04.2007 року за
адресою АДРЕСА_1. Така реєстрація
відбулась за життя ОСОБА_8 , який помер в
2009 році.

ОСОБА_6 знятий з реєстації в 2009 році,
ОСОБА_7 знята з реєстрації з 2010 року.

В судовому засіданні ОСОБА_6 та ОСОБА_7
пояснили, що з позовом не згодні, вже
багато років з матір'ю проживають в
цьому будинку, знають, що вона його
купила, але подробиці їм не відомі,
зараз навчаються в іншому населеному
пункті, в будинку не проживають.

За таких умов, враховуючи, що
відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в
спірному будинку не проживають, не
зареєстровані суд вважає, що вимоги про
їх виселення не підлягають
задоволенню, так як вони там не
проживать та не зареєстровані на день
розгляду справи.

Щодо виселення ОСОБА_4 та її
малолітньої дитини ОСОБА_6 суд вважає,
що такі позовні вимоги не підлягають
задоволенню так як з матеріалів справи,
пояснення ОСОБА_4 вбачається, що вона
вселилась в такий будинок з дозволу
власника , що також підтвердили в
судовому засіданні свідки
ОСОБА_12,ОСОБА_13

Частиною ч.3 ст.47 Конституції України
встановлено, що ніхто не може бути
примусово позбавлений житла інакше як
на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 109 ЖК України визначено, що
«Виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
установлених законом. Виселення
проводиться добровільно або в судовому
порядку.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна особа зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Рішення суду не може ґрунтуватись на
припущеннях.

Та обставина, що позивач є власником
жилого приміщення, а отже, має
охоронюване законом право володіти,
користуватися і розпоряджатися
належним йому майном, сама по собі не
може бути підставою для виселення
інших осіб, які там правомірно
проживають.

Не є підставою для виселення факт
переходу права власності на будинок до
іншої особи, оскільки право
користування жилим приміщенням
врегульоване житловим законодавством,
за яким ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у користуванні ним інакше як
із підстав і в порядку, передбачених
законом (ч.3 ст.9 ЖК України).

Відповідно до ч.3 ст.116 ЖК України особи,
які самоправно зайняли жиле
приміщення, виселяються без надання їм
іншого жилого приміщення.

Посилання
позивача на те, що відповідачі
самоправно зайняти спірний будинок в
суді позивачем (представником) не
доведений.

Зі змісту положень Житлового Кодексу
України вбачається, що факт переходу
права власності на будинок до іншої
особи не є підставою для виселення
осіб, яки були правомірно, за згодою
колишнього власника будинку вселені в
житловий будинок, оскільки їхнє право
користування жилим приміщенням
врегульоване житловим законодавством,
за яким ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у користуванні ним інакше як
із підстав і в порядку, передбачених
законом ( ч.3 ст. 9 ЖК України).

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач за згодою колишнього
власника будинку поселилася в ньому,
мала намір оформити купівлю-продаж
будинку, що також підтверджено
свідками в судовому засіданні,
відомостями про реєстрацію
відповідачем в спірному будинку.

Конституція України, ні інші норми
матеріального права, які регулюють
право власності, не передбачають
виселення осіб, які правомірно
вселилися в житлове приміщення як
спосіб захисту права власності.

За таких умов позов не підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 15, 16, 60, 61, 88, 209, 213, 218,
223, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про виселення з житлового
будинку за адресою АДРЕСА_1- залишити
без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Херсонської області
шляхом подачі апеляційної скарги на
рішення суду до Генічеського районного
суду протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя Генічеського

районного суду
О.П.
Крапівіна