Головуючий суду 1 інстанції - Гашинська
Доповідач - Стахова Н.В.
Справа № 426/2050/13-ц
Провадження № 22ц/782/1428/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області
у складі :

Головуючого:
Стахової Н.В.

суддів:
Карайван Т.Д., Бережної С.В.

при секретарі :
Щуровій О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Сватівського районного
суду Луганської області від 24 лютого 2014
року

по справі за заявою ОСОБА_3,
заінтересована особа Орган опіки та
піклування при виконавчому комітеті
Кризької сільської ради про визнання
особи недієздатною,

ВСТАНОВИЛА :

У жовтні 2013 року ОСОБА_3
звернулася до суду із заявою про
визнання ОСОБА_2 недієздатним,
посилаючись на те, що перебуває з
ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, за час
якого у них народилося четверо дітей.
Неповнолітня донька ОСОБА_5 проживає
разом з ними. Спільно проживаючи, вона
стала помічати неадекватну поведінку
свого чоловіка, що проявляється у
неадекватній поведінці відносно неї
та доньки, родичів та мешканців села,
неконтрольованому витраченню грошових
коштів, що призводить до погіршення
матеріального стану сім»ї, у
безпідставному втручанню у роботу
органів влади, зриві навчального
процесу в школі, агресивній поведінці.
З 23.10.2013 року чоловік знаходиться на
примусовому лікуванні у Сватівській
психіатричній лікарні. На даний час
ОСОБА_2 має статус інваліда другої
групи у зв'язку із психічним
захворюванням та знаходиться на
обліку у психіатра Марківського РТМО
з діагнозом шизофренія. Через хворобу
не здатний усвідомлювати значення
своїх дій і керувати ними, не розуміє
своєї поведінки, потребує
встановлення опіки на ним. Посилаючись
на викладене, ОСОБА_3 просила визнати
її чоловіка ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1
недієздатним та призначити її опікуном
чоловіка.

Рішенням Сватівського районного
суду Луганської області від 24 лютого 2014
року заяву ОСОБА_3 задоволено. Визнано
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 недієздатним.
Встановлено на ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2
опіку. Призначено ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3
опікуном над ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2.

В апеляційній скарзі апелянт
ОСОБА_2, посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду
першої інстанції та закрити
провадження у справі.

У судове засідання ОСОБА_2 не
з»явився, просив в апеляційній скарзі
розглянути справи за його відсутності.
(а.с.158).

ОСОБА_3 та представник
заінтересованої особи надіслали до
суду письмові заяви, у яких просили
розглянути справу за їх відсутності.

Вислухавши доповідь судді,
розглянувши справу у межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду, колегія суддів приходить до
наступного.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції у межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повного і всебічного
з'ясування обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону
рішення суду першої інстанції
відповідає.

Ухвалюючи рішення про
задоволення заяви про визнання ОСОБА_2
недієздатним, суд першої інстанції
виходив із того, що згідно з висновком
стаціонарної судово-психіатричної
експертизи ОСОБА_2 за своїм психічним
станом не здатний розуміти значення
своїх дій і керувати ними, тому
встановлення над ним опіки з боку
дружини є доцільним.

Такі висновки суду ґрунтуються на
вимогах закону та фактичних обставинах
справи.

Судом встановлено,
підтверджується матеріалами справи, що
ОСОБА_2 страждає психічним
захворюванням - шизофренія з 1994 року, у
зв'язку з чим знаходиться на обліку у
лікаря психіатра, має статус інваліда
другої групи за психічним
захворюванням, у зв'язку з чим
неодноразово знаходився на
стаціонарному лікуванні у
психіатричних лікарнях.

Згідно акту судово - психіатричного
експерта № 2 Луганської обласної
клінічної психоневрологічної лікарні
ОСОБА_2 страждає на психічне
захворювання - шизофренію, параноїчну з
епізодичним типом протікання та
стабільним дефектом змішаного типу.
Ступінь дезорганізації психічної
діяльності та поведінки така, що
позбавляє його можливості
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними (а.с.124-127).

Згідно із ч. 1 ст. 30 ЦК України цивільну
дієздатність має фізична особа, яка
усвідомлює значення своїх дій та може
керувати ними. Цивільною дієздатністю
фізичної особи є її здатність своїми
діями набувати для себе цивільних прав
і самостійно їх здійснювати, а також
здатність своїми діями створювати для
себе цивільні обов'язки, самостійно їх
виконувати та нести відповідальність у
разі їх невиконання.

Суд може обмежити цивільну
дієздатність фізичної особи або
визнати фізичну особу недієздатною в
порядку, встановленому ЦПК України
(статті 36, 39 ЦК України).

Порядок розгляду судом справ про
обмеження цивільної дієздатності
фізичної особи, визнання фізичної
особи недієздатною та поновлення
цивільної дієздатності фізичної особи
визначено гл. 2 розд. ІV ЦПК України
(статті 236-241).

Згідно з положеннями гл. 2 розд. ІV ЦПК
України суд розглядає відповідні
справи за заявами про: 1) обмеження
цивільної дієздатності фізичної особи;
2) обмеження права
неповнолітньої особи самостійно
розпоряджатися своїм доходом або
позбавлення її цього права; 3) визнання
фізичної особи недієздатною.

Статтею 240 ЦПК України передбачено, що
справи про обмеження цивільної
дієздатності фізичної особи чи
визнання фізичної особи недієздатною
суд розглядає за участю заявника та
представника органу опіки та
піклування. Питання про виклик
фізичної особи, щодо якої
розглядається справа про визнання її
недієздатною, вирішується в кожному
випадку судом з урахуванням стану її
здоров»я.

Над недієздатною фізичною особою
встановлюється опіка (ч.1 ст. 41 ЦК
України).

Положеннями ч.1 ст. 241 ЦПК України
визначено, що суд, ухвалюючи рішення
про обмеження цивільної дієздатності
фізичної особи (у тому числі обмеження
або позбавлення права неповнолітньої
особи самостійно розпоряджатися
своїми доходами) чи визнання фізичної
особи недієздатною, встановлює над нею
відповідно піклування або опіку і за
поданням органу опіки та піклування
призначає їй піклувальника чи опікуна.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
задоволення заяви, оскільки відповідно
до акту судово - психіатричного
експерта № 2 ОСОБА_2 з 1994 року за своїм
психічним станом виявляє ознаки
психічного захворювання на шизофренію,
у зв'язку з чим неодноразово
стаціонарно лікувався у психіатричних
закладах. Наявність у ОСОБА_2 на
теперішній час психічного хронічного
захворювання - шизофренія, параноїчна
з епізодичним типом протікання та
стабільним дефектом змішаного типу
позбавляє його можливості
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними.

Той факт, що ОСОБА_2 відверто демонструє
неадекватну психічно не урівноважену
поведінку, що проявляється у
нелогічних діях, зокрема
неконтрольованому витраченню грошових
коштів, у безпідставному втручанню у
роботу органів влади підтверджується
показаннями свідка ОСОБА_4

Вирішення вимоги заявника про
призначення її опікуном пов'язано із
вирішенням первісної вимоги про
визнання фізичної особи недієздатною,
тому суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про задоволення в
цій частині вимог заявника, враховуючи
висновок опікунської ради виконавчого
комітету Кризької сільської ради про
можливість ОСОБА_3 бути опікуном, та
рішення № 1 опікунської ради від 01.11.2013
року.

Відповідно до статті 38 ЦПК України
сторона, третя особа, яка відповідно до
закону захищає права, свободи чи
інтереси інших осіб, а також заявники
та інші заінтересовані особи в справах
окремого провадження (крім справ про
усиновлення) можуть брати участь у
цивільній справі особисто або через
представника.

Статтею 40 ЦПК України передбачено, що
представником у суді може бути адвокат
або інша особа, яка досягла
вісімнадцяти років, має цивільну
процесуальну дієздатність і належно
посвідчені повноваження на здійснення
представництва в суді, за винятком
осіб, визначених у статті 41 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 56 ЦПК України
правову допомогу може надавати особа,
яка є фахівцем у галузі права і за
законом має право на надання правової
допомоги.

Доводи апелянта стосовно порушення
його права на правову допомогу, до
уваги не приймаються, оскільки у
судовому засіданні, що відбулося 24.02.2014
року ОСОБА_2 приймав особисто участь
у справі, надавав пояснення, будь яких
клопотань щодо відкладення розгляду
справи, у зв'язку з необхідністю
надання йому правової допомоги не
заявляв. Як вбачається з матеріалів
справи у судовому засіданні під час
розгляду справи заявник та
представник органу опіки та піклування
приймали участь, тому вимоги ст.. 240 ЦПК
України судом порушено не було.

Відповідно до ст..239 ЦПК України суд за
наявності достатніх даних про
психічний розгляд здоров»я фізичної
особи призначає для встановлення її
психічного стану судово -психіатричну
експертизу.

Отже, якщо особа не може мати
правоздатності, то на законних
підставах і лише за рішенням суду вона
може бути визнана недієздатною. Єдиною
підставою для визнання фізичної особи
недієздатною є стійкий і хронічний
розлад, за якого особа не здатна
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними. Такий психічний розлад
має бути підтверджений висновком
судово - психіатричної експертизи.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано прийняв до уваги акт
судово - психіатричного експерта № 2,
як належний та допустимий доказ,
оскільки останній підтверджує той
факт, що ОСОБА_2 внаслідок стійкого
психічного розладу не здатний
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними.

Що стосується посилання апелянта на те,
що судом було порушеного його право на
розірвання шлюбу у судовому порядку, то
в даному випадку розірвання шлюбу між
сторонами не є предметом розгляду.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги зазначених висновків суду не
спростовують і не дають підстав для
висновку, що судом при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Рішення суду ухвалено відповідно до
норм матеріального і процесуального
права і підстав для його скасування по
доводам апеляційної скарги не має.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч. 1 ст. 307, 308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія,-
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Сватівського районного
суду Луганської області від 24 лютого
2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно та може бути
оскаржено протягом двадцяти днів у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді :