Провадження № 2/161/4511/14
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
ОБЛАСТІР І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А
28 жовтня 2014 року Луцький міськрайонний
суд Волинської області
в складі: головуючого
судді Пушкарчук В.П.,
з участю: позивача ОСОБА_1,
відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Луцьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
19 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу, вказуючи на те, що вони
перебувають у зареєстрованому шлюбі з
31 березня 2006 року про що в книзі
реєстрації шлюбів відділу РАЦСу
Чернівецького міського управління
юстиції зроблено відповідний актовий
запис за № 373. Від шлюбу мають одну
малолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позивач зазначає, що спільне життя з
відповідачем поступово погіршувалось,
що в кінцевому результаті призвело до
фактичного припинення шлюбних
відносин. На даний час шлюбних
стосунків не підтримують. Шлюб існує
формально. Просила шлюб розірвати.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала з підстав
викладених в позовній заяві, просила
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов визнав, заперечень проти
розірвання шлюбу не мав, заперечував
проти стягнення судового збору.
Заслухавши сторін, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 110 СК України позов
про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.
Статтею 112 СК України встановлено, що
суд з'ясовує фактичні взаємини
подружжя, дійсні причини позову про
розірвання шлюбу, бере до уваги
наявність малолітньої дитини,
дитини-інваліда та інші обставини
життя подружжя. Суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження щлюбу суперечило
б інтересам одного з них, що мають
істотне значення.

Судом встановлено, що сторони
перебувають у шлюбі, зареєстрованому 31
березня 2006 року відділом РАЦСу
Чернівецького міського управління
юстиції, актовий запис № 373 (а.с. 4).

Від шлюбу мають одну малолітню дитину -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Встановлено, що сторони тривалий час не
підтримують шлюбних відносин, не мають
спільного сімейного бюджету, не ведуть
спільно господарство, кожен з них живе
своїм окремим життям, позивач
наполягає на розірванні шлюбу.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» встановлено,
що проголошена Конституцією України
охорона сім'ї державою полягає,
зокрема, в тому, що шлюб може бути
розірвано в судовому порядку лише за
умови, якщо встановлено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечитиме інтересам одного з
них чи інтересам їх дітей. Із цією метою
суди повинні уникати формалізму при
вирішенні позовів про розірвання
шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
враховувати наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя,
забезпечувати участь у судовому
засіданні, як правило, обох сторін,
вживати заходів до примирення
подружжя. Якщо хоча б один з них
наполягає на припиненні шлюбу, суд
вирішує справу по суті.

Згідно ст. 24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

Частини 3, 4 ст. 56 СК України вказують,
що кожен з подружжя має право припинити
шлюбні відносини. Примушування до
припинення шлюбних відносин,
примушування до їх збереження, в тому
числі примушування до статевого
зв'язку за допомогою фізичного або
психічного насильства, є порушенням
права дружини, чоловіка на свободу та
особисту недоторканність і може мати
наслідки, встановлені законом.

Враховуючи особливий характер
сімейних відносин та їх об'єктивну
недоступність для оточуючих,
наполягання позивача на розірванні
шлюбу, суд приходить до висновку, що
сім'я Жемило розпалася, а збереження
сім'ї є неможливим.

Виходячи з викладеного, давши оцінку
обставинам справи, суд приходить до
висновку, що позов слід задовольнити та
шлюб між сторонами розірвати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 213, 214, 215 ЦПК
України, на підставі 24, 56, ч. 2 ст. 104, ч. 3
ст. 105, ч. 1 ст. 110, 112 Сімейного кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб між громадянами ОСОБА_1 (дошлюбне
прізвище ОСОБА_1), ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженкою м. Луцька Волинської
області, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
уродженцем м. Луцька Волинської
області, зареєстрований 31 березня 2006
року відділом РАЦСу Чернівецького
міського управління юстиції, актовий
запис № 373, - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1
судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок
три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Волинської області
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 (десяти) днів з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги на рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
В.П.
Пушкарчук