Ухвала

іменем україни

19 березня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Олійник А.С.,

суддів: Амеліна В.І., Карпенко С.О.,
Парінової І.К., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк» на рішення
апеляційного суду м. Києва від 15 жовтня
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року публічне
акціонерне товариство
«Брокбізнесбанк» (далі - ПАТ
«Брокбізнесбанк») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Зазначав, що 01 серпня 2008 року між ОСОБА_1
та банком було укладено кредитний
договір, за умовами якого відповідач
отримала кредитні кошти в сумі 37 020
доларів США на строк до 01 серпня 2015
року, зі сплатою процентів за
користування кредитом в розмірі 15,5%
річних, у забезпечення виконання якого
з ОСОБА_2 було укладено договір поруки.

Посилаючись на те, що позичальником
зобов'язання за кредитним договором
належним чином не виконуються,
унаслідок чого утворилася кредитна
заборгованість, ПАТ «Брокбізнесбанк»
уточнивши та збільшивши позовні вимоги
просило стягнути з відповідачів у
солідарному порядку заборгованість за
кредитним договором в розмірі 447 245 грн
60 коп.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 02 липня 2013 року, позов
задоволено. Стягнуто солідарно з
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Брокбізнесбанк» заборгованість за
кредитним договором в сумі 447 245 грн. 60
коп. Вирішено питання про судові
витрати.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
15 жовтня 2013 року, зазначене рішення
районного суду змінено й стягнуто на
користь позивача з відповідачів у
солідарному порядку 403 993 грн. 72 коп.

У касаційній скарзі ПАТ
«Брокбізнесбанк» просить рішення
апеляційного суду скасувати,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, і залишити в силі рішення суду
першої інстанції, яке було помилково
скасовано.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Крім того, за положеннями ст. 316 ЦПК
України рішення апеляційного суду
складається зокрема з: мотивувальної
частини із зазначенням мотивів зміни
рішення, скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення.

Зазначеним вимогам закону рішення
апеляційного суду не відповідає.

Змінюючи рішення суду та зменшуючи
розмір кредитної заборгованості, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що до вимог про стягнення неустойки
(пені) має бути застосована позовна
давність в один рік, визначена ст. 258 ЦК
України й розмір пені має становити 18 443
грн 69 коп.

Проте, з такими висновками суду
повністю погодитись не можна.

Судом установлено, що 01 серпня 2008 року
між ПАТ «Брокбізнес-банк» та ОСОБА_1
було укладено кредитний договір,
згідно якого остання отримала кредит в
розмірі 37 020 доларів США зі сплатою 15,5%
річних строком до 01 серпня 2015 року.

У забезпечення виконання ОСОБА_1
зобов'язань перед позивачем за
кредитним договором, того ж дня між
банком та ОСОБА_2 було укладено договір
поруки, за умовами якого відповідач
прийняв на себе зобов'язання
відповідати у повному обсязі за
своєчасне та повне виконання
позичальником боргових зобов'язань.

Через неналежне виконання ОСОБА_1
взятих на себе за кредитним договором
зобов'язань виникла кредитна
заборгованість, розмір якої становить
447 245 грн 60 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

За правилами ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Отже, неустойка є забезпеченням
виконання зобов'язання.

Неустойкою (штрафом, пенею), як
зазначено у ч. 1 ст. 549 ЦК України, є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору.

Статтею 256 ЦК України визначено, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

До вимог про стягнення неустойки
(штрафу, пені) застосовується позовна
давність в один рік (ч. 2 ст. 258 ЦК
України).

За правилами ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Частиною 1 ст. 259 ЦК України позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України
договір є укладеним з моменту
досягнення в належній формі згоди з
усіх істотних умов договору.

Як вбачається з матеріалів справи,
умовами кредитного договору від 01
серпня 2008 року, зокрема п. 8.6 строк
позовної давності щодо вимог за
кредитним договором (у тому числі щодо
стягнення неустойки) становить 10
років.

Таким чином, сторони у письмовій формі
домовились про збільшення строку
позовної давності відносно стягнення
заборгованості за кредитом до десяти
років, що не заборонено ст. 259 ЦК
України.

Проте змінюючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд у порушення
вимог ст. ст. 213, 214, 303, 304, 316 ЦПК України
на зазначені положення закону уваги не
звернув; взагалі не дослідив умови
укладеного між сторонами кредитного
договору й відповідно не встановив
дійсних прав і обов'язків сторін, які
випливають з цього договору, та дійшов
передчасного висновку щодо
застосування строку позовної давності
до вимог про стягнення неустойки (пені).

Крім того, визначаючи розмір неустойки
в сумі 18 443 грн 69 коп., суд апеляційної
інстанції не навів належних
розрахунків такого розміру.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які
мають значення для правильного
вирішення справи, повністю не
встановлені, рішення апеляційного суду
не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності й обґрунтованості,
зазначені вище порушення призвели до
неправильного вирішення спору, що в
силу ст. 338 ЦПК України є підставою для
його скасування із передачею справи на
новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк» задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
15 жовтня 2013 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:А.С. Олійник Судді:В.І.
Амелін С.О. Карпенко І.К. Парінова
В.О. Савченко