номер провадження 2/217/123/2014
єдиний унікальний номер 217/2407/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 квітня 2014 року Авдіївський міський
суд Донецької області у складі
головуючого судді Соболєвої І.П., при
секретарі - Грищенко В.М., за участю
представника позивача - ОСОБА_1,
представника відповідача Колесника
С.С., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Авдіївка
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
територіальної громади міста Авдіївки
про визнання права власності за
набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

10 жовтня 2013 року ОСОБА_3
звернулась до суду з позовом до
територіальної громади міста Авдіївки
про визнання права власності на
набувальною давністю. У позові
зазначає, що спірний будинок належав
ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва від 31.03.1959
р., з 08.05.1982 р. позивач постійно мешкає у
цьому будинку. На підставі ст. 344 ЦК
України просить визнати за неї право
власності за набувальною давністю на
житловий будинок АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач та його
представник підтримали позовні вимоги,
надали суду пояснення аналогічні
викладеним у позові, зазначивши, що
позивач постійно користується спірним
будинком вже більш 30 років, іншого
житла не має, просили позов
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог. В процесі
розгляду справи надав письмові
заперечення проти позову, в яких
зазначено, що набуття права власності
на майно за набувальною давністю є
самостійною підставою набуття права
власності. Оскільки спірний будинок
переходив до спадкоємців померлого
ОСОБА_4 за спадщиною, а не у порядку
набувальної давності, просив відмовити
у позові.

В процесі розгляду справи з
урахуванням вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України
судом були витребувані у Комунального
підприємства «Бюро технічної
інвентаризації Ясинуватської міської
ради» інвентаризаційна справа на
житловий будинок АДРЕСА_1, у
Авдіївської державної нотаріальної
контори спадкові справи (спадкодавець -
ОСОБА_4, померлий ІНФОРМАЦІЯ_2, та
спадкодавець - ОСОБА_6, померла
ІНФОРМАЦІЯ_3), досліджені матеріали
кримінальної справи за обвинуваченням
по ст. 94 УК України ОСОБА_7 та матеріали
цивільної справи за позовом ОСОБА_8.
Копії досліджених матеріалів
спадкової та інвентаризаційної справ,
ухвала та рішення суду по кримінальної
та цивільної справах долучені до
матеріалів справи.

Розглянувши цивільну справу в межах
заявлених позовних вимог, вислухавши
пояснення учасників справи, дослідивши
матеріали справи в їхній сукупності,
судом встановлені наступні обставини
та відносини:

Предметом спору є домоволодіння
АДРЕСА_1, інвентаризаційна справа на
який була заведена Донецьким БТІ 8
лютого 1952 року.

У інвентаризаційної справі наявні
наступні документи:

копія Свідоцтва про право особистої
власності від 31 березня 1959 року про
належність будинку АДРЕСА_1 на праві
власності ОСОБА_4 (а.с.82);

заява ОСОБА_4 від 23.04.1974 р. про видачу
дубліката Свідоцтва про право
власності;

акт про закінчення будівництва та
вводу в експлуатацію індивідуального
домоволодіння від 12.06.1997 р., складений
за участю ОСОБА_4;

рішення виконавчого комітету
Авдіївської міської ради від 24.09.1997 р.
про оформлення права приватної
власності на домоволодіння по АДРЕСА_1
ОСОБА_4. У рішенні виконавчого комітету
вказано, що ОСОБА_4 самовільно збудував
у 1963 році житловий будинок, отримав в 1997
році дозвіл на оформлення технічної
документації (а.с. 117);

Свідоцтво про право власності ОСОБА_4
на житловий будинок АДРЕСА_1 від 24.09.1997
р. (а.с. 118)

Отже судом встановлено, що усі
правовстановлюючі документи на спірне
домоволодіння були оформлені у період
з 1959 р. по 1997 р. на ім'я ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2. Дата смерті ОСОБА_4
підтверджена належним чином завіреною
копією запису акту про смерть за № 55
від 01.08.1952 р. (а.с. 38)

Рішенням Авдіївського міського суду
Донецької області від 13 квітня 1998 року
ОСОБА_8 відмовлено у встановлені факту
прийняття спадщини після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4. Суд встановив, що
обставини, вказані у рішенні виконкому
від 20.08.1997 р. про введення спірного
будинку у експлуатацію, не
відповідають дійсності тому, що
будинок у 1962 році був збудований іншою
особою ніж ОСОБА_4, який помер у
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Починаючи з 8 травня 1982 року позивач
ОСОБА_3 прописана у спірному будинку, що
підтверджується штампом про
реєстрацію у паспорті позивача та
записами у домової книзі (а.с. 16 - 17).
Відповідач не оскаржує факт
добросовісного заволодіння,
відкритого та безперервного володіння
позивачем цим будинком.

18 липня 1992 року позивач уклав шлюб з
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, про що Авдіївським
міським ЗАГС в книзі реєстрації актів
про укладення шлюбу зроблено запис за
№ 158. 4 грудня 2004 року цей шлюб було
розірвано, про що в книзі реєстрації
актів про розірвання шлюбу відділу
реєстрації актів цивільного стану
Авдіївського міського управління
юстиції Донецької області зроблено
запис за № 145.

В спірному будинку також з 09.01.1970 р. була
зареєстрована ОСОБА_6. ІНФОРМАЦІЯ_3
ОСОБА_6 померла, про що в книзі
реєстрації актів про смерть
Авдіївським міським відділом
реєстрації актів громадянського стану
Донецької області 25.01.1996 р. зроблено
відповідний запис за № 59.

Після смерті ОСОБА_6 була заведена
спадкова справа на підставі заяви
ОСОБА_8. У заяві зазначено, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його рідна сестра
ОСОБА_6, після смерті якої залишилось
майно у вигляді житлового будинку
АДРЕСА_1, ОСОБА_8 приймає спадщину на
підставі ст. 549 ЦК України тому що син
померлої знаходиться під слідством у
зв'язку зі вбивством своєї матері.

Вироком Авдіївського міського суду від
10.04.1996 р. встановлено, що ОСОБА_7 22 січня
1996 року скоїв умисне вбивство своєї
матері ОСОБА_6 та за ст. 94 КК України
його засуджено до 12 років позбавлення
волі.

Судом не знайдено доказів на
підтвердження належності спірного
будинку ОСОБА_6, ОСОБА_7, або іншим
особам. Осіб, яки заявляють свої права
на спірний будинок крім позивача, також
не встановлено.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи
докази, всебічно, повно та об'єктивно
з'ясував обставини справи, враховуючи,
що цивільне судочинство здійснюється
за принципом диспозитивності, з
урахуванням принципу справедливості,
суд вважає, що заявлені позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав:

Судом встановлено, що позивач на
протязі більше 30 років безтитульне
володіє домоволодінням АДРЕСА_1. Особу,
якої на праві власності належить
спірне домоволодіння, судом не
встановлено. Суд критично відноситься
до Свідоцтва про право власності
ОСОБА_4 на спірне домоволодіння від
24.09.1997 р., оскільки воно виготовлено
після спливу більш 40 років з моменту
смерті ОСОБА_4, інформація про
збудування ОСОБА_4 у 1963 році цього
будинку не відповідає дійсності
оскільки він помер у ІНФОРМАЦІЯ_2. Такої
висновок відповідає також висновку,
який зробив Авдіївський міський суд
Донецькій області у рішенні від 13.04.1998
р. по справі за позовом ОСОБА_8

З урахуванням обставин справи суд
вважає, що позивач володіє
домоволодінням відкрито, добросовісно
та правомірно, про що свідчить
реєстрація позивача у будинку з 1982 року
та встановлені фактичні обставини.

Можливість пред'явлення до суду позову
про визнання права власності за
набувальною давністю випливає з
положень статей 15, 16 ЦК, а також частини
четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими
захист цивільних прав здійснюється
судом шляхом визнання права. У зв'язку з
цим позивач, який заявляє про давність
володіння і вважає, що у нього є всі
законні підстави бути визнаним
власником майна за набувальною
давністю, правомірно звернувся до суду
з позовом про визнання права власності.

Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка
добросовісно заволоділа чужим майном і
продовжує відкрито, безперервно
володіти нерухомим майном протягом
десяти років або рухомим майном -
протягом п'яти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК правила статті
344 ЦК про набувальну давність
поширюються також на випадки, коли
володіння майном почалося за три роки
до набрання чинності цим Кодексом.

З урахуванням встановлених обставин
суд вважає, що позивач набув право
власності на спірне домоволодіння за
набувальною власністю.

На підставі ч. 1 ст. 316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб. На підставі ч. 4 ст. 344 ЦК
України право власності за набувальною
давністю на нерухоме майно,
транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду. З огляду
на вказане позов підлягає задоволенню
у повному обсязі шляхом визнання за
позивачем права власності за
набувальною давністю на житловий
будинок номер АДРЕСА_1.

На підставі ст.ст. 15, 16, 316, 344 ЦК України,
керуючись ст.ст. 1, 3, 10, 11, 60, 208, 209, 212, 213, 214,
215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до територіальної громади
міста Авдіївка про визнання права
власності за набувальною давністю -
задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1), право
власності за набувальною давністю на
житловий будинок номер АДРЕСА_1.

Вступна та резолютивна частини рішення
прийняти, складені і підписані в
нарадчій кімнаті та проголошені у
судовому засіданні 9 квітня 2014 року.
Рішення у повному обсязі буде
складено на протязі п'яті днів.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана до апеляційного суду Донецької
області через Авдіївський міський суд
Донецької області протягом десяти днів
з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
І.П. Соболєва