Справа № 410/1155/14-ц
Провадження № 2-410/381/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року
м. Брянка

Брянківський міський суд Луганської
області

у складі: головуючого судді
Снегірьова В.А.

при секретарі Попової О.Л.

за участі:

представника позивача адвоката
ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представника відповідача
Копилової Т.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Брянка цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Брянці про
встановлення факту нещасного випадку
на виробництві та визначення права на
одержання від Фонду соціального
страхування встановлених законом
виплат.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з
позовом до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Брянці
Луганської області про встановлення
невідповідностей та неправильностей
записів в акті про нещасний випадок на
виробництві від 16.07.1992 року, що стався з
ним на Брянківському заводі
будматеріалів 16.07.1992 року, просив
визнати акт від 16.07.1992 року дійсним та
зобов'язати відділення виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Брянці
прийняти в нього акт про нещасний
випадок на виробництві від 16.07.1992 року,
видати йому направлення на МСЕК для
встановлення стійкої втрати
працездатності у зв'язку з травмою на
виробництві та призначити йому
страхові виплати, у разі встановлення
стійкої втрати працездатності за
вказаним трудовим каліцтвом.
Уточнивши позовні вимоги, просить
встановити факт того, що з ним 16.07.1992
року, під час роботи формовщиком
залізобетонних виробів 3 розряду на
Брянківському заводі будматеріалів
виробничого об'єднання
«Стахановвугілля» тресту
«Стахановвуглебуд», стався нещасний
випадок на виробництві, за
результатами якого він отримав
компресійний перелом тіл 10-11 хребців І
ст. та зобов'язати відділення
виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Брянці видати
йому направлення на МСЕК для
встановлення стійкої втрати
працездатності у зв'язку з травмою на
виробництві, посилаючись на такі
доводи та обставини: 16.07.1992 року об 11
годині 30 хвилин, під час роботи
формовщиком залізобетонних виробів 3
розряду на Брянківському заводі
будматеріалів виробничого об'єднання
«Стахановвугілля» тресту
«Стахановвуглебуд», з ним стався
нещасний випадок на виробництві, за
результатами якого була отримана
травма хребта. Даний нещасний випадок
стався в той час, коли він (позивач)
замінював стропи на кран - балці № 2, в
цей же час з двигуна «віра-майна» впала
закріплююча гальма гайка і вдарила
його по спині. Обставини нещасного
випадку спостерігали всі працівники
бригади, йому була надана первісна
медична допомога, оглянуто спину,
оброблено рану в місті удару, і
рекомендовано звернутись до лікарні
для встановлення точного діагнозу та
отримання відповідного лікування. Не
взявши до уваги рекомендації медичного
робітника, він залишився до кінця
зміни на роботі, однак, з кожним
наступним робочим днем біль у спині
наростала і 20.07.1992 року, через
нестерпність фізичного болю та явні
обмеження в русі позивач був змушений
звернутися за медичною допомогою до
Брянківської центральної поліклініки,
де встановлено діагноз «біль в спині»
за наслідками травми на роботі від
16.07.1992 року і надано лікарняний лист з
20.07.1992 року по 22.07.1992 року. 23.07.1992 року,
через невщухаючу біль, його було
покладено в стаціонар Брянківської
міської лікарні, 24.07.1992 року зроблено
рентген хребта і встановлено діагноз
«компресійний перелом тіл 10-11 хребців І
ст.», на стаціонарному лікуванні він
перебував по 31.08.1992 року, а 01.09.1992 року по
09.12.1992 року - на амбулаторному лікуванні
та реабілітації, що підтверджується
відповідними записами у його медичній
картці та історії хвороби.

Позивач також зазначив, що 17.07.1992 року,
за результатами нещасного випадку що
стався з ним, на підприємстві було
складено акт про нещасний випадок на
виробництві форми Н-1, чотири
екземпляри якого було видано йому на
руки для зберігання та використання. До
теперішнього часу у нього не виникало
потреби у використанні акту форми Н-1,
однак, через погіршення стану здоров'я
за наслідками отриманої травми, він
звернувся до лікарні з приводу
встановлення відсотку втрати
працездатності, де отримав роз'яснення,
що для проходження медичного
обстеження він повинен надати
направлення дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Брянці. При
зверненні в грудні 2013 року до Фонду
ССНВ у м. Брянці за направленням, він
отримав відмову з причини того, що в
наданому ним акті форми Н-1 є
невідповідності вимогам нормативних
актів з охорони праці, що діяли на
момент його складання, а саме вказаний
акт не відповідає вимогам Постанови
Президії ВЦСПС та Держпроматомнагляду
СРСР від 17 серпня 1989 року № 8-12 «Про
затвердження Положення про
розслідування та облік нещасних
випадків на виробництві», яке діяло в
період з 01 січня 1990 року до 31 грудня 1993
року. В акті за формою Н-1 встановлені
такі невідповідності:

не визначено номер реєстрації ату про
нещасний випадок;

в п. 1 назва міністерства вказана
абревіатурою;

в. п. 2 назва підприємства вказана
абревіатурою;

в. п. 3 не визначена адреса підприємства;

в п. 7 визначена в акті професія, не
відповідає запису у трудовій книжці та
не визначено розряд;

в. п. 9.1 вказана дата вступного
інструктажу не відповідає даті прийому
на роботу 01.06.1989 року;

в п. 9.2 не визначено дані про навчання за
професією, за якою стався нещасний
випадок;

в п. 10 не визначено дату та час настання
нещасного випадку;

в п. 11.1 не визначено вид події;

в. п. 11.2 не визначено причину настання
нещасного випадку;

в п. 11.3 не визначено обладнання, яке
стало причиною настання нещасного
випадку;

в п. 13 не визначено осіб які допустили
порушення законодавства про охорону
праці;

в п. 15.2 є виправлення у даті звільнення
від роботи;

в акті є невідповідності між датами
складання та затвердження акту: дата
складання акту 17.07.1992р., а дата
затвердження акту 16.07.1992р.;

в обставинах нещасного випадку
зафіксовано дату звернення до
лікувального закладу 20.07.1992 року, тобто
після складання та затвердження акту
Н-1.

Виправити виявлені в акті
невідповідності та неправильності на
підприємстві він не може, оскільки, ВАТ
«Брянківський завод будівельних
матеріалів» було ліквідовано за
ухвалою господарського суду
Луганської області від 16.03.2004 року та
скасовано державну реєстрацію
юридичної особи з 25.06.2004 року в зв'язку з
визнанням його банкрутом. З метою
отримання будь якої інформації щодо
обставин настання нещасного випадку та
правильності заповнення акту за формою
Н-1, він звернувся з відповідним запитом
до трудового архіву Брянківської
міської ради, проте, у лютому 2014 року
отримав відповідь - лист № 221 від 05.02.2014
року, в якому зазначено, що інформація
про нещасний випадок, який стався з ним
на виробництві 16.07.1992 року, в архівних
матеріалах відсутня, Акт форми Н-1 від
17.07.1992 року було складено з порушенням
вимог п. 1.4 Постанови Президії ВЦСПС та
Держпроматомнагляду СРСР від 17 серпня
1989 року № 8-12 «Про затвердження
Положення про розслідування та облік
нещасних випадків на виробництві», яке
діяло в період з 01 січня 1990 року до 31
грудня 1993 року, де зазначено, що актом
форми Н-1 оформлюється нещасний випадок
на виробництві, який визвав у
працівника втрату працездатності не
менше одного дня або необхідність його
переводу на іншу роботу на один день та
більше у відповідності з медичним
висновком. За таких обставин акт форми
Н-1 мав бути оформлений після
встановлення потерпілому діагнозу та
надання лікарняного, тобто з 20.07.1992
року. Складання акту форми Н-1 17.07.1992
року є неправильним, оскільки, на дату
складання акту він продовжував
працювати і не перебував на
лікарняному за наслідками отриманої
ним 16.07.1992 року травми, тому він
змушений звернутися до суду.

Позивач ОСОБА_2 та його представник -
ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримали
заявлені вимоги, посилаючись на
обставини викладені в позовній заяві

Представник відділення виконавчої
дирекції в м. Брянці Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань
України, вимоги ОСОБА_2 не визнала,
надавши письмові заперечення на позов,
додатково зазначивши, що медичні
документи не приведені в належний стан,
всі обставини справи ставлять під
сумнів сам факт травмування позивача
та наслідковий зв'язок між травмою та
втратою позивачем працездатності з
встановленням діагнозу "перелом
хребта", на цих підставах в задоволенні
позову просить відмовити.

Суд, вислухавши учасників судового
розгляду, свідків, дослідивши письмові
докази, знаходить необхідним
задовольнити вимоги позивача повністю
з наступних підстав:

Судом встановлено, що ОСОБА_2 працював
на Брянківському заводі будматеріалів
виробничого об'єднання
«Стахановвугілля» тресту
«Стахановвуглебуд» формовщиком
залізобетонних виробів 3 розряду з
01.06.1989 року по 31.12.1998 року (а.с.11-14).

16.07.1992 року об 11-30 годині з ОСОБА_2 стався
нещасний випадок на виробництві, за
результатами якого, він отримав травму
хребта, 24.07.1992 року зроблено рентген
хребта і встановлено діагноз:
компресійний перелом тіл 10-11 хребців І
ст. За результатами нещасного випадку
16.07.1992 року - 17.07.1992 року на шахті було
складено Акт форми Н-1, чотири
екземпляри цього акту видано на руки
позивачу (а.с.7-10).

В грудні 2013 року позивач звернувся до
Фонду ССНВ за направленням на МСЕК з
приводу встановлення відсотку втрати
працездатності, але йому відмовили у
видачі направлення, у зв'язку з тим, що в
наданому ним екземплярі акту форми Н-1 є
невідповідності вимогам «Положення
про розслідування та облік нещасних
випадків на виробництві»,
затвердженого постановою Президії
ВЦСПС і Держпроматомнадзору СРСР» від
17.08.1989 року №8-12 «Про затвердження
Положення про розслідування та облік
нещасних випадків на виробництві», яке
діяло в період з 01 січня 1990 року до 31
грудня 1993 року. Так, згідно листа Фонду
ССНВ від 20 грудня 2013 року № Ш-19, в акті
за формою Н-1 були встановлені такі
невідповідності: не визначено номер
реєстрації ату про нещасний випадок; в
п. 1 назва міністерства вказана
абревіатурою; в. п. 2 назва підприємства
вказана абревіатурою; в. п. 3 не
визначена адреса підприємства; в п. 7
визначена в акті професія, не
відповідає запису у трудовій книжці та
не визначено розряд; в. п. 9.1 вказана
дата вступного інструктажу не
відповідає даті прийому на роботу
01.06.1989 року; в п. 9.2 не визначено дані про
навчання за професією, за якою стався
нещасний випадок; в п. 10 не визначено
дату та час настання нещасного випадку;
в п. 11.1 не визначено вид події; в. п. 11.2 не
визначено причину настання нещасного
випадку; в п. 11.3 не визначено
обладнання, яке стало причиною
настання нещасного випадку; в п. 13 не
визначено осіб які допустили порушення
законодавства про охорону праці; в п. 15.2
є виправлення у даті звільнення від
роботи; в акті є невідповідності між
датами складання та затвердження акту:
дата складання акту 17.07.1992р., а дата
затвердження акту 16.07.1992р.; в обставинах
нещасного випадку зафіксовано дату
звернення до лікувального закладу
20.07.1992 року, тобто після складання та
затвердження акту Н-1 (а.с.15-16).

Як вбачається з показань свідків
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, наданих в
судовому засіданні, ОСОБА_2 працював на
Брянківському заводі будматеріалів,
знають, що в липні 1992 року з ним стався
нещасний випадок - він міняв стропа і з
крана, приблизно з висоти 10 метрів, на
нього упала гайка, вдаривши по спині.
Акт складала ОСОБА_7, вважають, що
невідповідності та виправлення в акті
мають місце через некомпетентність
ОСОБА_7, факт нещасного випадку
підтверджують.

У суду немає підстав ставити під сумнів
істинність фактів, повідомлених
свідками. Даних про яку-небудь їх
зацікавленість у результаті справи не
має, показання відповідають і не
суперечать обставинам, відомості про
які містяться в інших зібраних у справі
доказах.

Під час розгляду справи підтверджено,
що Акт форми Н-1 від 17.07.1992 року складено
з порушенням вимог п. 1.4 Постанови
Президії ВЦСПС та Держпроматомнагляду
СРСР від 17 серпня 1989 року № 8-12 «Про
затвердження Положення про
розслідування та облік нещасних
випадків на виробництві», яке діяло в
період з 01 січня 1990 року до 31 грудня 1993
року, де зазначено, що актом форми Н-1
оформлюється нещасний випадок на
виробництві, який визвав у працівника
втрату працездатності не менше одного
дня або необхідність його переводу на
іншу роботу на один день та більше у
відповідності з медичним висновком. За
таких обставин акт форми Н-1 мав бути
оформлений після встановлення ОСОБА_2
діагнозу та надання лікарняного, тобто
з 20.07.1992 року, але не спростовує сам факт
нещасного випадку, що стався з
позивачем 16.07.1992 року.

Надані позивачем письмові докази суд
вважає достовірними, їх дійсність та
достовірність не оспорюють сторони,
факт нещасного випадку на виробництві,
що стався з ОСОБА_2 на Брянківському
заводі будматеріалів виробничого
об'єднання «Стахановвугілля» тресту
«Стахановвуглебуд» 16.07.1992 року знайшов
своє підтвердження, при цьому
зауваження Фонду ССНВ до акту Н-1 мають
формальний характер та не спростовують
самого факту ушкодження здоров'я
позивача внаслідок нещасного випадку
на виробництві, а направлення на
Медико-соціальну експертну комісію
підтвердить або спростує стійку втрату
працездатності внаслідок отриманої
ним 16.07.1992 року травми.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

У відповідності зі ст. 256 ЦПК України
судовим порядком можуть бути
встановлені факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав громадян,
якщо чинним законодавством не
передбачається інший порядок їхнього
встановлення.

Вказані невідповідності записів в акті
про нещасний випадок на виробництві
від 16.07.1992р. заважають позивачу
оформити страхові виплати.

На підставі ст. ст. 15,16 ЦК України,
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», та керуючись ст.ст. 10,
11, 60, 212-215, 256 ЦПК України, суд ~

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити
повністю.

Вважати встановленим факт нещасного
випадку на виробництві який стався
16.07.1992 року з ОСОБА_2 під час роботи
формовщиком залізобетонних виробів 3
розряду на Брянківському заводі
будматеріалів виробничого об'єднання
«Стахановвугілля» тресту
«Стахановвуглебуд», за результатами
якого ОСОБА_2 отримав компресійний
перелом тіл 10 - 11 хребців І ст.

Зобов'язати Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Брянці видати
ОСОБА_2 направлення на Медико-соціальну
експертну комісію для встановлення
стійкої втрати працездатності у
зв'язку з травмою, яку він отримав 16.07.1992
року під час роботи на Брянківському
заводі будматеріалів виробничого
об'єднання «Стахановвугілля» тресту
«Стахановвуглебуд».

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку на
подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Луганської області через
Брянківський міський суд шляхом
подання апеляційної скарги в 10-ти
денний строк з дня проголошення
рішення, а особами, що беруть участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні, у той же строк з моменту
отримання копії рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 209 ЦПК України, у
судовому засіданні 17 квітня 2014 року
проголошена лише вступна та
резолютивна частина рішення. Повний
текст рішення викладений та підписаний
22.04.2014 року.

Суддя :
Снегірьов В.А.