Справа № 558/756/13-ц
провадження 2/558/14/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2014 року
Демидівський районний суд

Рівненської області

у складі:

судді Олексюк А.О.,

при секретарі судового засідання
Ковальській Л.С.

з участю:

позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представник співвідповідача
Бондарчука В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та до Вовковиївської
сільської Ради Демидівського району
Рівненської області про скасування
рішень сільської Ради та визнання
недійсним свідоцтва про право
власності на житловий будинок , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 та до Вовковиївської
сільської Ради Демидівського району
Рівненської області ради про
скасування ріщення №216 Вовковиївської
сільської Ради від 22.10.2008 року та
рішення виконавчого комітету
Вовковиївської сільської Ради №82 від
27.10.2008 року та визнання недійсним
свідоцтва про право власності серії
САС 148115 від 21.11.2008 року на житловий
будинок з надвірними будівлями та
спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог
позивачка вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_6
померла громадянка ОСОБА_4, яка
проживала у житловому будинку АДРЕСА_1.
Після її смерті спадкоємців за
заповітом та законом не залишилося. В
даному житловому будинку з дозволу
Вовковиївської сільської Ради з квітня
2000 року стала проживати вона, її
чоловік ОСОБА_2 та їхні діти, так як не
мали власного житла.

10 травня 2007 року вони з чоловіком
розлучилися. В жовтні 2008 року вони з
ОСОБА_2 звернулися у Вовковиївську
сільську Раду з проханням надати їм
дозвіл на приватизацію господарства
померлої ОСОБА_4 Так як позивачка є
громадянкою Росії, то рішення
сільської Ради про надання дозволу на
приватизацію даного господарства було
видано ОСОБА_2

21 листопада 2008 року виконавчим
комітетом Вовковиївської сільської
Ради ОСОБА_2 було видано свідоцтво про
право власності на вищевказаний
житловий будинок, яке було
зареєстроване ним в реєстрі прав
власності на нерухоме майно 19 грудня 2008
року.

Позивачка ОСОБА_1 вважає
вищевказані рішення Вовковиївської
сільської Ради незаконними та такими,
що підлягають скасуванню.

Вважає, що після смерті ОСОБА_4
спадкоємці були відсутні, а тому
спадщина, що відкрилася після її
смерті, мала бути визнана відумерлою
або майно визнано безхазяйним і лише
після цього житловий будинок можна
було передавати у приватну власність.

Приймаючи рішення про оформлення
права приватної власності на житловий
будинок АДРЕСА_1, посадові особи
виконавчого комітету Вовковиївської
сільської Ради не врахували те, що в
даному житловому будинку проживали їх
діти:
ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1,ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_2
та ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_3, які також мали
право на приватизацію житлового
будинку на рівні з їх батьком ОСОБА_2

Під час розгляду справи в суді
позивачка ОСОБА_1 свої вимоги
підтримала повністю з підстав,
вказаних у позовній заяві, просить її
позов задовольнити повністю.

Відповідач по справі ОСОБА_2
позовні вимоги не визнав та суду
пояснив, що він з ОСОБА_1 та дітьми після
смерті ОСОБА_4 з дозволу Вовковиївської
сільської ради з 2000 року стали
проживати в житловому будинку АДРЕСА_1.
В 2000 році шлюб між ним та ОСОБА_1 було
розірвано. Після розірвання шлюбу він
залишився сам проживати в даному
житловому будинку, а дружина та діти
лише були зареєстровані в будинку. З
того часу він сам проживає в даному
житловому будинку, доглядає за ним,
сплачує комунальні платежі. Дозвіл на
приватизацію житлового будинку
надавали лише йому. Позивачка, як
громадянка Росії взагалі не могла
приватизувати даний житловий будинок,
а тому рахує, що ОСОБА_1 на сьогодні не
має жодного права на даний житловий
будинок.

Представник співвідповідача по
справі сільський голова ОСОБА_3
позовні вимоги також не визнав, суду
пояснив, що дійсно після смерті ОСОБА_4
в 2000 році житловий будинок АДРЕСА_1 був
переданий ОСОБА_2 та його сім»ї для
проживання. Даний житловий будинок не
перебував на балансі Вовковиївської
сільської ради. Однак в зв»язку з тим,
що після смерті ОСОБА_4 спадкоємців не
було, вона була одинока, а сім»я ОСОБА_2
не мала постійного місця проживання, то
відповідно сільська рада і надала
дозвіл на проживання даній сім»ї. 22
жовтня 2008 року рішенням Вовковиївської
сільської ради № 216 ОСОБА_2 було надано
дозвіл на виготовлення права
власності на даний житловий будинок.
Дане рішення приймалось за часів
головування ОСОБА_9 На момент прийняття
даного рішення в даному житловому
будинку проживав лише сам ОСОБА_2, він і
доглядав за будинком, сплачував
комунальні платежі, проводив ремонти.
ОСОБА_1 та їхні діти залишились лише
зареєстрованими в даному будинку, а
проживали в іншому житловому будинку.
Крім того пояснив, що спадщина після
смерті ОСОБА_4 не була визнана
відумерлою, а відповідно її майно
безхазяйним.

Заслухавши пояснення позивача,
відповідача та представника
співвідповідача,показання свідка,
повно, всебічно та об'єктивно оцінивши
подані докази у їх сукупності, суд
встановив, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

У відповідності зі ст.ст.57,60
Цивільного процесуального кодексу
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Доказуванню підлягають
обставини,які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, виникає спір.
Дані обставини встановлюються на
підставі пояснень сторін, третіх
осіб,їхніх представників, допитаних як
свідків, показань свідків, письмових
доказів, речових доказів та висновків
експертів.

Допитана в судовому засіданні
свідок ОСОБА_10 показала, що в 2002 році
вона була обрана сільським головою
Вовковиївської сільської ради.
Житловий будинок АДРЕСА_1, в якому до
дня смерті проживала ОСОБА_4, молодій
сім»ї ОСОБА_1 надали проживати в 2000
році, тобто ще до її призначення
головою сільської ради. ОСОБА_2
доглядав за будинком, провів газ,
зробив ремонт. В 2008 році ОСОБА_2
звернувся в сільську раду з заявою про
надання дозволу на приватизацію. На
засіданні виконкому сільської ради
було прийняте одноголосне рішення про
надання йому такого дозволу. На момент
прийняття рішення ОСОБА_1 та їхні діти в
будинку вже не проживали. Вона не
пам»ятає чи були зареєстровані ОСОБА_1
та діти в будинку. Будинок на баланс
сільської ради не ставили, так як взяли
до уваги той факт, що ОСОБА_2 в будинку
проживав на момент звернення про
надання дозволу на приватизацію 8
років. Після смерті ОСОБА_4 спадщина
відумерлою та будинок безхазяйним не
визнавались.

22 жовтня 2008 року Вовковиївська
сільська Рада Демидівського району
Рівненської області прийняла рішення
№216 про надання ОСОБА_2 дозволу на
виготовлення права власності на
житловий будинок АДРЕСА_1 /а.с.9/.

Також, 27 жовтня 2008 року виконавчий
комітет Вовковиївської сільської Ради
Демидівського району Рівненської
області прийняв рішення №82 про надання
дозволу ОСОБА_2 на оформлення права
власності житлового будинку з
надвірними будівлями АДРЕСА_1 (а.с.11).

В своїх показаннях представник
співвідповідача по справі сільський
голова Вовковиївської сільської Ради
ОСОБА_3 та свідок ОСОБА_10, як бувший
голова даної сільської Ради, вказали,
що житловий будинок АДРЕСА_1
безхазяйним не визнавався , а спадщина
померлої ОСОБА_4 відумерлою не
визнавалася. Той факт, що в книгах
протоколів сесії Вовковиївської
сільської ради за 2000-2008 роки відсутнє
рішення про взяття на баланс сільської
ради будинку за адресою АДРЕСА_1
власником якого є ОСОБА_2,
підтверджується архівною довідкою
архівного відділу Демидівської РДА №
148/04-02 від 17.03.20014 ( а.с.86/.

Згідно з нормами ст.ст.269-278
Цивільного процесуального кодексу
України, заява про передачу
безхазяйної нерухомої речі у власність
територіальної громади подається до
суду за місцезнаходженням цієї речі,а
заява про визнання спадщини
відумерлою, подається до суду за
місцем відкриття спадщини. Тільки
шляхом прийняття судового рішення
безхазяйна нерухома річ та відумерле
майно передається у власність
відповідної територіальної громади.
Сторонами по справі не представлені
рішення судів щодо визнання житлового
будинку АДРЕСА_1 безхазяйним та про те,
що спадщина померлої ОСОБА_4 є
відумерлою.

У відповідності з нормами ст.26
Закону України «Про місцеве
самоврядування» до повноважень
сільських Рад належить відчуження
майна, яке знаходиться у комунальній
власності. Таким чином, суд робить
висновок, що житловий будинок АДРЕСА_1 у
власності органу місцевого
самоврядування не перебував і тому
вчиняти будь - які дії щодо
розпорядження цим майном
Вовковиївська сільська Рада не могла.

Також, судом досліджено в
судовому засіданні як письмовий доказ
довідку Вовковиївської сільської Ради
Демидівського району №1765 від 17.02.2014
року (а.с. 70). Встановлено, що в
домогосподарстві покійної ОСОБА_4 з
1.08.2000 року зареєстровані ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 та
хїній неповнолітній син ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Підстава: погосподарська
книга № 3, особовий рахунок НОМЕР_1 за 2000
рік.

Відповідно до ст.5 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» кожен громадянин має
право приватизувати займане ним житло
безоплатно в межах вартості житлових
чеків або з частковою доплатою.
Зазначене житло передається наймачеві
та членам його сім'ї. До членів сім'ї
наймача включаються тільки громадяни,
які постійно проживають в квартирі
(будинку) разом з наймачем або за якими
зберігається право на житло.

Таким чином, Вовковиївською
сільською радою Демидівського району
Рівненської області в жовтні 2008 року,
при вирішенні питання щодо надання
дозволу на набуття відповідачем ОСОБА_2
права власності на житловий будинок по
АДРЕСА_1, крім того, було порушено права
і неповнолітніх дітей наймача на
набуття ними права власності на
відповідну частину цього майна.

У відповідності з нормами ст.4
Цивільного процесуального кодексу
України та ст.ст.16,21 Цивільного кодексу
України, одним із способів захисту
цивільних прав та інтересів особи є
визнання судом незаконними та
скасування рішень органів місцевого
самоврядування, якщо вони суперечать
актам цивільного законодавства.

На підставі викладеного,
керуючись ст.26 Закону України «Про
місцеве самоврядування», ст.5 Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду», ст.ст. 16,21 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 10,11,57, 60, 269-278,
212-215, 218 Цивільного процесуального
кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та до
Вовковиївської сільської Ради
Демидівського району Рівненської
області про скасування рішень
сільської Ради та визнання недійсним
свідоцтва про право власності на
житловий будинок задовольнити
повністю.

Визнати незаконним та скасувати
рішення №216 Вовковиївської сільської
Ради Демидівського району Рівненської
області від 22 жовтня 2008 року про
надання дозволу на виготовлення права
власності на житловий будинок з
надвірними будівлями, що розташований
по АДРЕСА_1.

Визнати незаконним та скасувати
рішення №82 виконавчого комітету
Вовковиївської сільської Ради
Демидівського району Рівненської
області від 27 жовтня 2008 року про
надання дозволу на оформлення права
власності на житловий будинок з
надвірними будівлями, що розташований
по АДРЕСА_1.

Визнати недійсним свідоцтво САС
148115 від 21.11.2008 року про право власності
на житловий будинок з надвірними
будівлями, видане виконавчим комітетом
Вовковиївської сільської Ради
Демидівського району Рівненської
області громадянину ОСОБА_2 та
скасувати його державну реєстрацію.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Рівненської області
через Демидівський районний суд шляхом
подання в десятиденний строк з дня його
проголошення апеляційної скарги.

С У Д Д Я