Справа № 667/8536/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року Комсомольський
районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді - Скрипніка Л.А.,

за участю секретаря - Скакун Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до Повного товариства
««Ломбард-Лідер» ТПВ
«Постачтехкомплект» і Компанія», третя
особа Територіальна державна
інспекція з питань праці у Херсонській
області, про стягнення заборгованості
по заробітній платі та компенсації,
визнання наказу про звільнення
незаконним та зміну запису у трудовій
книжці, -

встановив:

Позивач звернулась до суду із позовом
до відповідача, яким просить визнати
незаконним наказ № 13-к від 01.07.2013 року;
визнати ОСОБА_1 такою, що звільнена
21.06.2013 року за власним бажанням на
підставі ст. 38 КЗпПУ; зобов'язати
відповідачів внести зміни до трудової
книжки працівника ОСОБА_1 в частині
підстав звільнення, змінивши запис зі
«звільнена у зв'язку зі прогулом, ст. 40
КЗпП України» на «звільнена з посади
касира за власним бажанням за ст. 38 КЗпП
України», та змінити запис про дату
звільнення з « 01.07.2013» на « 24.06.2013»;
стягнути з ПТ «Ломбард-Лідер» ТПВ
«Постачтехкомлект» і компанія», що за
адресою просп. Ушакова, 81-А у м. Херсоні,
інд. 73000 (р/р 5 в ХФ
«Західінкомбанк», МФО 352327) на користь
позивача заборгованість по заробітній
платі з 01.03.2013 року по дату видачі
трудової книжки - 10.07.2013 року в сумі 4 304,32
гривень; стягнути з ПТ «Ломбард-Лідер»
ТПВ «Постачтехкомлект» і компанія», що
за адресою просп. Ушакова, 81-А у м.
Херсоні, 73000 (р/р 5 в ХФ
«Західінкомбанк», МФО 352327) на користь
позивача моральну шкоду в розмірі 5 000,00
гривень.

Під час судового розгляду від
позивача суду надійшла заява, якою
остання фактично збільшила розмір
позовних вимог, а саме просила стягнути
на її користь з ПТ «Ломбард-Лідер» ТПВ
«Постачтехкомлект» і компанія», що за
адресою просп. Ушакова, 81-А у м. Херсоні,
73000 (р/р 5 в ХФ «Західінкомбанк»,
МФО 352327) заборгованість з нарахованої
але не сплаченої заробітної плати за
період з 01.01.2013 року по 30.11.2013 року в сумі
4588,00 гривень а також несплачену при
звільненні компенсацію за
невикористану відпустку за період з
07.05.2012 року по 24.06.2013 року в сумі 1 014,15
гривень.

Свої вимоги мотивує тим, що вона,
згідно наказу №7-к від 07.05.2012 року була
прийнята на посаду касира у ПТ «Ломбард
Лідер ТПВ «Постачтехкомплект» і
Компанія». 05.06.2013 року звернулась до
керівництва підприємства відповідачів
із заявою про звільнення за власним
бажанням, проте таку заяву приймати від
неї відмовились як директор
зазначеного підприємства так і
головний бухгалтер.

Також, позивачем суду подано заяву про
поновлення процесуальних строків на
звернення до суду із розглядуваним
позовом, мотивуючи його тим, що
пропустила зазначений строк через те,
що вже зверталась, у встановлений строк
за захистом своїх порушених прав з
вказаних у позові підстав до суду,
проте з незалежних від неї підстав,
такі позови судами не були розглянуті
по суті.

У судовому засіданні представник
позивача адвокат ОСОБА_3 позовні вимоги
підтримала у повному обсязі із
викладених у позові підстав, та просила
захистити порушені права її
довірительки у спосіб, визначений у
прохальній частині розглядуваної
судом позовної заяви.

Представники за довіреністю ПТ
«Ломбард-Лідер» ТПВ
«Постачтехкомплект» і Компанія»
Огнєва О.О. та Руденко Л.І., у судовому
засіданні щодо задоволення позовних
вимог заперечували, вважаючи позовні
вимоги такими, що не відповідають
фактичним обставинам. Також просили
суд застосувати до спірних
правовідносин строки позовної
давності.

Представник третьої особи
Територіальної державної інспекції
праці в Херсонській області Кравець
І.В. щодо позовних вимог не
заперечувала.

Заслухавши пояснення представників
сторін та третьої особи, дослідивши
письмові заперечення відповідачів,
вивчивши матеріали справи та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до наступних висновків та відповідних
ним правовідносин.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1
наказом № 7-к від 07.05.2012 року була
прийнята з 08.05.2012 року на посаду касира
ПТ «Ломбард-Лідер ТПВ «Постачкомплект»
і Компаніія».

Наказом № 13-К від 01.07.2013 року по
підприємству відповідачів ОСОБА_1
звільнена із займаної посади через
прогул згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України,
яким також вказано головному
бухгалтеру підприємства здійснити
повний розрахунок із ОСОБА_1 при її
звільненні згідно табелю обліку
робочого часу та сплатити компенсацію
за невикористану відпустку тривалістю
26 календарних днів.

Згідно досліджених судом печаток
підприємства відповідачів, ПТ
«Ломбард-Лідер ТПВ
«Постачтехкомплект» і Компанія»
зареєстровано в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців за № 34073967, та його
юридичною адресою є: 73000, Херсонська
обл., місто Херсон, просп. Ушакова,
будинок 81-А.

Судом також досліджена заява
позивача, датована 06.06.2013 року,
адресована директору ПТ «Ломбард-Лідер
ТПВ «Постачтехкомплект» і Компанія»
Єремієвському В.Ю., на вищевказану
юридичну адресу підприємства, яким
остання зазначає про відмову позивачів
приймати від неї заяву про звільнення,
через що, вона просить рахувати її
звільненою з посади касира
підприємства ПТ «Ломбард-Лідер ТПВ
«Постачтехкомплект» і Компанія» з
21.06.2013 року за власним бажанням через
порушення відповідачами норм
трудового законодавства стосовно неї,
та провести із нею повний розрахунок
при звільненні із врахуванням
заборгованості із заробітної плати та
невикористаної відпустки. Також
вказаною заявою просить проведений нею
опис матеріальних цінностей по касі
підприємства рахувати актом
інвентаризації матеріальних
цінностей. Також зазначила про
направлення нею грошових коштів, що є
залишком по касі станом на 06.06.2013 року в
сумі 442,65 гривень, поштовою
кореспонденцією. Ключі від приміщення
та від сейфу просила забрати у неї за
місцем її проживання, що за адресою
АДРЕСА_1.

Проте слід зауважити, що позивачем
доказів отримання співробітниками
підприємства відповідачів, які б були
уповноважені на вчинення дій,
зазначених у заяві, позивачем суду не
надано.

Згідно акту про грошову та
матеріальну відповідальність,
датованого 06.06.2013 року та підписаного
лише однією особою, без її
ідентифікації, який позивач надала
суду, та який вона направляла разом із
вказаною вище заявою директору
підприємства відповідачів, станом на
06.06.2013 року в касі підприємства
відповідачів знаходиться загальна
грошова сума 442,65 гривень.

Як вбачається з опису поштового
відправлення, від 06.06.2012 оку, вказані
заява позивача та акт у зазначену дату
були направлені на юридичну адресу
підприємства відповідачів.

Актом приймання-передачі від 07.07.2013
року, який було підписано лише
представником відповідача Руденко Л.І.,
позивач передала першій ключі в
кількості чотирьох штук та чіп-картку
для вимкнення сигналізації.

Окрім того, позивач, заявою датованою
06.06.2013 роком, звернулась до
Територіальної державної інспекції
праці в Херсонській області, якою
просила провести перевірку щодо
дотримання норма трудового
законодавства відносно позивача з боку
відповідачів. Вказаною заявою
зазначала про те. що 16.05.2013 року нею було
подано відповідачам заява про надання
відплатної відпустки та заява про
звільнення із займаної нею посади з
31.05.2013 року, яку, через відмову у її
прийнятті у відділі кадрів, вона
направила на адресу відповідачів
поштою із повідомленням. Проте станом
на 06.06.2013 року їй нічого не відомо з
приводу вказаної, поданої нею заяви.
Вказує про наявність заборгованості з
боку відповідачів по заробітній платі
належній їй до виплати з березня 2013
року. Також при звільненні з
підприємства відповідачів їй не видано
трудової книжки.

Так, п. 1 припису Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Херсонській області від 16.07.2013 року,
прийнятим на підставі проведеної
перевірки на ПТ «Ломбард-Лідер ТПВ
«Постачтехкомлект» і Компанія», щодо
дотримання норм трудового
законодавства відносно позивача по
справі, було виявлено порушення ч. 1 ст.
94 КЗпПУ при виплаті працівникам
підприємства заробітної плати, а саме
встановлено те, що заробітна плата за
виконану роботу належна до виплати
працівниці ОСОБА_1 за березень 2013 року у
розмірі 1028,33 грн., за квітень 2013 року у
розмірі 1028,33 грн., за травень 2013 року у
розмірі 1028,33 грн. та за червень 2013 року у
розмірі 191,67 грн. на момент перевірки
виплачена не була. У вказаній частині
зазначений припис постановою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 04.03.2014 року,
було визнано таким, що відповідає
чинному законодавству та винесений на
підставі підтверджених належними
доказами обставин.

Окрім того, 10.04.2013 року відповідачами
було винесено наказ № 8 та
розпорядження до наказу № 8, відповідно
до яких, з ОСОБА_1 за неналежне
виконання своїх обов'язків було
стягнуто на користь підприємства
відповідачів матеріальний збиток в
сумі 8 270,00 гривень та головному
бухгалтеру було наказано утримувати з
заробітної плати позивача вказаний
збиток в розмірі не вище
середньомісячного заробітку.

Згідно відомостей про виплату грошей
позивачу за березень-травень 2013 року за
№№ 05-07 відповідно, заробітна плата за
вказані місяці у розмірі по 1028,33 грн. за
кожен місяць не була виплачена
позивачу, а була утримана відповідно у
повному обсязі.

Згідно довідки головного бухгалтера
ПТ «Ломбард-Лідер» від 11.07.2013 року,
вказані утримання за березень-травень
2013 року відбувались на підставі
вищезгаданого наказу № 8 від 10.04.2013 року
в рахунок погашення збитків, загальна
сума яких за зазначений період склала
загалом 3084,99 гривень.

Окрім того, згідно розрахункового
листа за липень 2013 року, ОСОБА_1 за
відпрацьовані у вказаному місяці 3 дні
було нараховано до сплати 184,77 гривень,
які також, були утримані.

Слід зазначити, що даних про
скасування чи зміну наказу № 8 від
10.04.2013 року по підприємству
відповідачів, за яким відповідно і
здійснювались вищевказані
відрахування суду сторонами на надано,
і який також не був предметом
дослідження та оцінки в досліджених
рішеннях судів апеляційної інстанції.

Розмір нарахування за вищевказаний
період ОСОБА_1 заробітної плати та
відпускних, за відпрацьований час, у
вищевказаних розмірах, а також
фактична невиплата позивачу
зазначених сум, підтверджується, окрім
як вищенаведеними доказами, також
дослідженими судом табелями обліку
використання робочого часу позивача по
підприємству відповідачів, та
приведене у відповідних, досліджених
судом розрахунках нарахованої
заробітної плати, та сторонами по
справі у судовому засіданні не
оспорювався, як і не оспорювалось
відповідачами утримання такої
нарахованої заробітної плати за
вказаний період в повному розмірі на
підставі вищеприведеного наказу № 8
від 10.04.2013 року.

Підставами до винесення директором ПТ
«Ломбард-Лідер ТПВ «Постачтехкомлект»
і Компанія» 01.07.2013 року вищезгаданого
наказу № 13-К, яким вказано звільнити
ОСОБА_1 з посади касира головного
підприємства з 01.07.2013 року через прогул
були: доповідна записка головного
бухгалтера Руденко Л.І.; акти від 06.06.2013
року та 07.06.2013 року про відсутність у
вказані дні ОСОБА_1, на робочому місці, а
також акт від 27.06.2013 року про
відсутність ОСОБА_1 на роботі у період з
10.06.2013 року по 27.06.2013 року, що були
досліджені судом.

Згідно особової картки з підприємства
відповідачів на ОСОБА_1, остання копію
своєї трудової книжки отримала 10.07.2013
року. під особистий розпис, про що
представник позивача у судовому
засіданні не заперечувала.

Окрім того відповідачами,
рекомендованим поштовим
відправленням, позивачу за адресою її
проживання, що АДРЕСА_1 було направлено
копію наказу про її звільнення № 13-К
від 01.07.2013 року та лист про необхідність
позивачу з'явитися на підприємство для
отримати трудової книжки та кінцевого
розрахунку, який ОСОБА_1 отримала під
розпис 09.07.2013 року.

Також згідно поштових відправлень та
повідомлень Укрпошти ОСОБА_1
директором підприємства відповідачів
10.07.2013 року направлявся поштовий
переказ в сумі 1030,10 гривень,
повідомлення про надходження якого у
той же день, а також протягом декількох
наступних днів, вручити позивачу не
виявилось можливим, через відсутність
останньої за місцем проживання, після
чого вказані грошові кошти було
повернуто відправнику.

Згідно ст. 38 цього КЗпПУ працівник має
право розірвати трудовий договір,
укладений на невизначений строк,
попередивши про це власника або
уповноважений ним орган письмово за
два тижні. У разі, коли заява працівника
про звільнення з роботи за власним
бажанням зумовлена неможливістю
продовжувати роботу (переїзд на нове
місце проживання; переведення чоловіка
або дружини на роботу в іншу
місцевість; вступ до навчального
закладу; неможливість проживання у
даній місцевості, підтверджена
медичним висновком; вагітність; догляд
за дитиною до досягнення нею
чотирнадцятирічного віку або
дитиною-інвалідом; догляд за хворим
членом сім'ї відповідно до медичного
висновку або інвалідом I групи; вихід на
пенсію; прийняття на роботу за
конкурсом, а також з інших поважних
причин), власник або уповноважений ним
орган повинен розірвати трудовий
договір у строк, про який просить
працівник. Працівник має право у
визначений ним строк розірвати
трудовий договір за власним бажанням,
якщо власник або уповноважений ним
орган не виконує законодавство про
працю, умови колективного чи трудового
договору.

Разом із тим, згідно ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише, зокрема, у випадках
прогулу (в тому числі відсутності на
роботі більше трьох годин протягом
робочого дня) без поважних причин. При
цьому не допускається звільнення
працівника з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період
перебування працівника у відпустці.

Відповідно до ст. 47 цього ж Кодексу
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 цього Кодексу. У разі звільнення
працівника з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу він
зобов'язаний також у день звільнення
видати йому копію наказу про
звільнення з роботи.

Згідно ст. 116 КЗпПУ при звільненні
працівника виплата всіх сум, що
належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум. В разі спору про розмір сум,
належних працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган в
усякому випадку повинен в зазначений у
цій статті строк виплатити не
оспорювану нею суму.

Слід зауважити, що відповідно до ст. 79
КЗпП України щорічні основна та
додаткові відпустки повної тривалості
у перший рік роботи надаються
працівникам після закінчення шести
місяців безперервної роботи на даному
підприємстві, в установі, організації.
Черговість надання відпусток
визначається графіками, які
затверджуються власником або
уповноваженим ним органом і доводиться
до відома всіх працівників. При
складанні графіків ураховуються
інтереси виробництва, особисті
інтереси працівників та можливості їх
відпочинку. Конкретний період надання
щорічних відпусток у межах,
установлених графіком, узгоджується
між працівником і власником або
уповноваженим ним органом, який
зобов'язаний письмово повідомити
працівника про дату початку відпустки
не пізніш як за два тижні до
встановленого графіком терміну.
Невикористана частина щорічної
відпустки має бути надана працівнику,
як правило, до кінця робочого року, але
не пізніше 12 місяців після закінчення
робочого року, за який надається
відпустка.

Окрім того, зважаючи на посаду, яку
відповідач займала на підприємстві
відповідачів, а саме касир, ОСОБА_1 була
на підприємстві матеріально
відповідальною особою, що також
підтверджується дослідженою судом
службовою запискою завідуючого
сектора інкасації Філії АБ «Південний»
від 06.06.2013 року.

Так, відповідно до ст. 130 КЗпПУ
працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації
внаслідок порушення покладених на них
трудових обов'язків. При покладенні
матеріальної відповідальності права і
законні інтереси працівників
гарантуються шляхом встановлення
відповідальності тільки за пряму
дійсну шкоду, лише в межах і порядку,
передбачених законодавством, і за
умови, коли така шкода заподіяна
підприємству, установі, організації
винними протиправними діями
(бездіяльністю) працівника. Ця
відповідальність, як правило,
обмежується певною частиною заробітку
працівника і не повинна перевищувати
повного розміру заподіяної шкоди, за
винятком випадків, передбачених
законодавством. За наявності
зазначених підстав і умов матеріальна
відповідальність може бути покладена
незалежно від притягнення працівника
до дисциплінарної, адміністративної чи
кримінальної відповідальності.

За приписами ст. 132 цього ж Кодексу за
шкоду, заподіяну підприємству,
установі, організації при виконанні
трудових обов'язків, працівники, з вини
яких заподіяно шкоду, несуть
матеріальну відповідальність у
розмірі прямої дійсної шкоди, але не
більше свого середнього місячного
заробітку. Матеріальна
відповідальність понад середній
місячний заробіток допускається лише у
випадках, зазначених у законодавстві.

Так, згідно ст. 134 КЗпПУ відповідно до
законодавства працівники несуть
матеріальну відповідальність у
повному розмірі шкоди, заподіяної з їх
вини підприємству, установі,
організації, у випадках, коли: між
працівником і підприємством,
установою, організацією відповідно до
статті 1351 цього Кодексу укладено
письмовий договір про взяття на себе
працівником повної матеріальної
відповідальності за незабезпечення
цілості майна та інших цінностей,
переданих йому для зберігання або для
інших цілей; майно та інші цінності
були одержані працівником під звіт за
разовою довіреністю або за іншими
разовими документами; шкоди завдано
діями працівника, які мають ознаки
діянь, переслідуваних у кримінальному
порядку; шкоди завдано працівником,
який був у нетверезому стані; шкоди
завдано недостачею, умисним знищенням
або умисним зіпсуттям матеріалів,
напівфабрикатів, виробів (продукції), в
тому числі при їх виготовленні, а також
інструментів, вимірювальних приладів,
спеціального одягу та інших предметів,
виданих підприємством, установою,
організацією працівникові в
користування; відповідно до
законодавства на працівника покладено
повну матеріальну відповідальність за
шкоду, заподіяну підприємству,
установі, організації при виконанні
трудових обов'язків; шкоди завдано не
при виконанні трудових обов'язків.

Разом із тим, згідно ст. 128 КЗпПУ при
кожній виплаті заробітної плати
загальний розмір усіх відрахувань не
може перевищувати двадцяти процентів,
а у випадках, окремо передбачених
законодавством України, - п'ятдесяти
процентів заробітної плати, яка
належить до виплати працівникові. При
відрахуванні з заробітної плати за
кількома виконавчими документами за
працівником у всякому разі повинно
бути збережено п'ятдесят процентів
заробітку.

При цьому, відповідно до ст. 129 цього ж
Кодексу не допускаються відрахування
з вихідної допомоги, компенсаційних та
інших виплат, на які згідно з
законодавством не звертається
стягнення.

Таким чином, враховуючи викладене, суд
приходить до переконання про
необхідність часткового задоволення
позовних вимог, а саме в частині
стягнення з відповідачів на користь
позивача нарахованої але не сплаченої
їй при звільненні заробітної плати за
період з 01.03.2013 року по 10.07.2013 року на
загальну суму 3084,99 гривень, за мінусом
20% від такої суми яка також була
відрахована відповідачами із
зазначеної заробітної плати на
підставі вищевказаного наказу за
здійснені позивачем порушення.

При цьому, несплачена при звільненні
позивачу копенсаційна виплата за
невикористану нею відпустку за період
з 08.05.2012 року по 05.06.2013 року за 26
календарних днів, підлягає стягненню
із відповідачів на користь позивача у
повному обсязі, оскільки відрахувань
із вказаного платежу законодавством не
передбачено.

Разом із тим, беручи до уваги те, що
позивач на підприємстві відповідачів
була матеріально відповідальною
особою, належних доказів отримання
відповідачами вищезгаданої заяви
позивача про її звільнення за власним
бажанням із визначенням дати такого
звільнення та про надання їй відпустки,
адресованої директору ПТ
«Ломбард-Лідер» ТПВ
«Постачтехкомлект» і компанія» суду не
надала, як і не надала суду доказів
відмови в отриманні відповідачами
такої заяви, в задоволенні решти
позовних вимог необхідно відмовити.

Питання щодо розподілення судових
витрат по справі суд вирішує на
підставі ст. 88 ЦПК України, із
урахуванням ЗУ «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах».

На підставі вищевикладеного, та
керуючись ст. ст. 5, 11, 60, 79, 88, 212-215, 364 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення
строку на звернення до суду із
позовними вимогами, - задовольнити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Повного
товариства ««Ломбард-Лідер» ТПВ
«Постачтехкомплект» і Компанія» ,
третя особа Територіальна державна
інспекція з питань праці у Херсонській
області, про стягнення заборгованості
по заробітній платі та компенсації,
визнання назазу про звільнення
незаконним та зміну запису у трудовій
книжці, - задовольнити частково.

Стягнути з Повного товариства
««Ломбард-Лідер» ТПВ
«Постачтехкомплект» і Компанія» ( р/р
5 в ХФ «Захфдінкомбанк» МФО 352327 на
користь ОСОБА_1 заборгованість із
нарахованої та невиплаченої
заробітної плати за період з березня 2013
року по 05 червня 2013 року нараховану але
не виплачену заробітну плату в розмірі
2 615,83 ( дві тисячі шістсот п'ятнадцять)
гривень 83 коп..

Стягнути з Повного товариства
««Ломбард-Лідер» ТПВ
«Постачтехкомплект» і Компанія» ( р/р
5 в ХФ «Захфдінкомбанк» МФО 352327 на
користь ОСОБА_1 компенсацію за
невикористану позивачем відпустку за
період роботи на підприємстві
відповідачів з 08.05.2012 року по 05.06.2013
року, за 26 календарних днів, без
урахуванням обов'язкових відрахувань
до бюджету та інших державних цільових
фондів в розмірі 845,33 ( вісімсот сорок
п'ять) гривень 33 коп..

Стягнути з Повного товариства
««Ломбард-Лідер» ТПВ
«Постачтехкомплект» і Компанія» ( р/р
5 в ХФ «Західінкомбанк» МФО 352327 на
користь ОСОБА_1 завдану діями
відповідачів моральну шкоду в сумі 500, 00
( п'ятсот) гривень 00 коп..

Стягнути з Повного товариства
««Ломбард-Лідер» ТПВ
«Постачтехкомплект» і Компанія» ( р/р
5 в ХФ «Західінкомбанк» МФО 352327 на
користь ОСОБА_1 витрати на правову
допомогу в сумі 2000, 00 (дві тисячі)
гривень 00.коп.

Стягнути з Повного товариства
««Ломбард-Лідер» ТПВ
«Постачтехкомплект» і Компанія» ( р/р
5 в ХФ «Західінкомбанк» МФО 352327 на
користь ОСОБА_1 витрати на правову
допомогу в сумі 2000, 00 (дві тисячі)
гривень 00.коп.

Стягнути з Повного товариства
««Ломбард-Лідер» ТПВ
«Постачтехкомплект» і Компанія» ( р/р
5 в ХФ «Західінкомбанк» МФО 352327 на
користь Держави судові витрати
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог на загальну суму 458,80
(чотириста п'ятдесят вісім) гривень 80
коп..

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня його проголошення,
шляхом подання апеляційної скарги до
апеляційного суду Херсонської області
через Комсомольський районний суд м.
Херсона. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя
Л.А. Скрипнік