АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-178/09
Номер провадження 22-ц/786/1269/14
Головуючий у 1-й інстанції Новак Д. І.
Доповідач Пилипчук Л. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області у складі:

головуючого: судді Пилипчук Л.І.,

суддів: Дряниці Ю.В., Триголова В.М.,

при секретарі: Філоненко О.В.,

за участю: представника банку Кіндяк
О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Київська Русь»

на ухвалу Диканського районного суду
Полтавської області від 13 березня 2014
року

за матеріалами заяви Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Київська Русь» про видачу дубліката
виконавчого листа та поновлення
пропущеного строку для пред'явлення
виконавчого документа до виконання,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ПАТ «Банк «Київська
Русь» звернулося в суд із вказаною
заявою.

В обґрунтування заяви зазначалося, що 27
липня 2009 року на підставі рішення
Диканського районного суду від 06 липня
2009 року було видано чотири виконавчі
листи про солідарне стягнення із
боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь
ПАТ «Банк «Київська Русь»
заборгованості за кредитним договором
та про стягнення із боржників судових
витрат по справі. В ході проведення
інвентаризації кредитних справ банку у
лютому 2014 року виявилося, що вказані
виконавчі документи втрачені і строк
для їх пред'явлення до примусового
виконання сплинув. Посилаючись на
відповідні обставини як поважні та
обов'язковість судових рішень, банк
просив видати дублікати зазначених
виконавчих документів та поновити
пропущений строк для їх пред'явлення до
виконання.

Ухвалою Диканського районного суду
Полтавської області від 13 березня 2014
року у задоволенні заяви Публічного
акціонерного товариства Банк
«Київська Русь» про поновлення строку
для пред'явлення виконавчих листів про
солідарне стягнення із ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 на користь Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Київська Русь» заборгованості за
кредитним договором в сумі 14 649,34 грн. і
про стягнення із боржників по 198,25 грн.
судових витрат по справі - до їх
примусового виконання та видачі
дублікатів цих виконавчих листів
відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі на вказану ухвалу
стягувач ПАТ «Банк «Київська Русь»,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального права,
просив її скасувати та постановити
нову ухвалу, якою задовольнити заяву.

Вказує на помилковість висновку
районного суду про те, що причиною
втрати виконавчих документів
слугувала функціональна
невідповідність працівників банку,
оскільки працівники, котрі
супроводжували ведення
заборгованості, змінювалися.

Вважає, що повідомлення ВДВС про
повернення виконавчих листів не може
свідчити про те, що таке повернення
відбулося належним чином та документи
отримані адресатом.

Крім того, посилається на те, що
районний суд взагалі не взяв до уваги
посилання банку на обов'язковість
виконання рішення суду на території
України як найбільш авторитетного акту
держави.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які брали участь у справі,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку про
часткове задоволення апеляційної
скарги з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Диканського районного суду
Полтавської області від 06 липня 2009 року
стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4
на користь АК «Київська Русь»,
правонаступником якого є заявник,
заборгованість за кредитним договором
в сумі 14 649,00 грн., а також стягнуто із
відповідачів по 198,25 грн. судових витрат
по справі.

27 липня 2009 року Диканським районним
судом Полтавської області видано
чотири виконавчі листи № 2-178 про
солідарне стягнення із вказаних вище
боржників заборгованості за кредитним
договором та судових витрат.

Відмовляючи у задоволенні заяви ПАТ
«Банк «Київська Русь» про поновлення
строку для пред'явлення виконавчих
листів до виконання та видачу їх
дублікатів, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідний строк
закінчився 20 червня 2013 року та втрата
документів сталася внаслідок
безвідповідального ставлення
працівників банку до їх збереження.

Проте колегія суддів не може
погодитися із вказаним висновком з
огляду на наступне.

Відповідно до п.4 розділу ІІ
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України «Про внесення змін до
Закону України «Про виконавче
провадження» та деяких інших
законодавчих актів України щодо
вдосконалення процедури примусового
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб)» від 04
листопада 2010 року, виконавчі документи,
видані до набрання чинності цим
Законом, пред'являються до виконання у
строки, встановлені на момент їх
видачі.

За змістом п.1 ч.1, п.1 ч.2 ст.21 Закону
України «Про виконавче провадження» в
редакції, що діяла станом на 06 липня 2009
року (дата видачі виконавчих листів),
виконавчі листи та інші судові
документи можуть бути пред'явлені до
виконання протягом трьох років з
наступного дня після набрання рішенням
законної сили чи закінчення строку,
встановленого у разі відстрочки чи
розстрочки виконання рішення, а у
випадках, коли рішення підлягає
негайному виконанню, - з наступного дня
після його постановлення.

Суд першої інстанції на вказані
положення закону уваги не звернув, тому
дійшов хибного висновку про те, що
виконавчі листи, щодо яких виник спір,
могли бути пред'явлені до виконання
упродовж одного року, а не трьох.

При цьому, згідно п.1 ч.1 ст. 23 Закону
України «Про виконавче провадження»
строки пред'явлення виконавчого
документа до виконання перериваються
пред'явленням виконавчого документа до
виконання.

Норми ч.ч.2,3 вказаної статті
передбачають, що після переривання
строку пред'явлення виконавчого
документа до виконання перебіг строку
поновлюється. Час, що минув до
переривання строку, до нового строку не
зараховується.У разі повернення
виконавчого документа стягувачеві у
зв'язку з неможливістю в повному обсязі
або частково виконати рішення строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання після переривання
встановлюється з дня його повернення.

Встановлено, що вказані виконавчі
листи перебували на примусовому
виконанні у ВДВС Диканського РУЮ у
2009-2011 роках та були повернуті
стягувачеві відповідно до постанов про
повернення виконавчого документу від 10
червня 2011 року.

Крім того, ПАТ «Банк «Київська Русь» у
2011 році знову пред'являв виконавчі
листи до ВДВС Диканського РУЮ але через
відсутність у боржника майна, на яке
може бути звернуто стягнення, та
безрезультатність заходів державного
виконавця щодо розшуку такого майна (п.2
ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче
провадження»), вони повторно повернуті
стягувачеві відповідно до постанов від
20 червня 2012 року щодо боржника ОСОБА_3,
та від 27 червня 2012 року щодо боржника
ОСОБА_4

З урахуванням цитованих норм закону та
встановлених фактичних обставин, строк
пред'явлення, виконавчих листів №2-178
від 27 липня 2009 року щодо боржника
ОСОБА_3 закінчується 20 червня 2015 року, а
щодо боржника ОСОБА_4 - 27 червня 2015 року.

Таким чином, строк для звернення
вказаних виконавчих документів до
примусового виконання ще не збіг, тому
відповідне право стягувача триває і
поновленню не підлягає.

Крім того, відповідно до ст.370 ЦПК
замість втраченого оригіналу
виконавчого листа суд, який видав
виконавчий лист або судовий наказ, має
право за заявою стягувача або поданням
державного виконавця видати його
дублікат.

Колегія суддів визнає неоднозначною
констатацію районним судом того факту,
що втрата виконавчих документів
відбулася через безвідповідальну
поведінку працівників банку щодо їх
збереження.

В матеріалах справи міститься список
рекомендованих поштових відправлень,
згідно якого ВДВС Диканського РУЮ 30
липня 2012 року направив ПАТ «Банк
Київська Русь» виконавчі листи щодо
яких виник спір, однак дані про його
отримання відсутні, також факт
отримання виконавчих документів
заперечується стягувачем.

Враховуючи наведене, колегія суддів не
може погодитися з висновком суду
першої інстанції про сплив строку
давності виконання і неможливість
видачі дублікатів виконавчих листів.

Оскільки ухвала суду першої інстанції
прийнята з порушенням норм
процесуального права, колегія суддів
приходить до висновку про її
скасування та направлення матеріалів
справи до суду першої інстанції для
нового розгляду питання про видачу
дублікатів виконавчих листів.

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, оскільки вимога заявника
щодо видачі апеляційним судом
дублікатів втрачених виконавчих
листів - знаходиться поза межами
повноважень апеляційного суду.

Керуючись ст.ст.303,304,307, п.3 ч.1 ст.312,
ст.ст.314,315,317 ЦПК України, колегія
суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Київська Русь» - задовольнити
частково.

Ухвалу Диканського районного суду
Полтавської області від 13 березня 2014
року - скасувати та передати питання
щодо видачі дублікатів виконавчих
листів на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подачі касаційної скарги.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/
Л.І. Пилипчук

СУДДІ: /підпис/
Ю.В. Дряниця

/підпис/ В.М. Триголов

ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області
Л.І. Пилипчук