Справа № 463/336/13
Головуючий у 1 інстанції: Нор
Провадження № 22-ц/783/1192/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року
м.Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області в складі:

головуючого - судді
Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І.,
Левика Я.А.,

секретаря - Брикайло
М.В.,

з участю:
ОСОБА_2,

ОСОБА_3, його
представника - ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Личаківського
районного суду м. Львова від 08
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третіх осіб: ОСОБА_5,
ОСОБА_6, про поділ майна подружжя та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
третьої особи - Органу опіки та
піклування Личаківської районної
адміністрації Львівської міської ради,
про поділ майна подружжя,-

в с т
а н о в и л а:

Ухвалою Личаківського районного суду
м. Львова від 08 листопада 2013 року у
задоволенні заяви ОСОБА_3 про
забезпечення позову у даній справі
відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_3 в особі
свого представника - ОСОБА_4, просить її
скасувати та постановити нову, якою
його заяву про забезпечення позову
задовольнити, заборонивши Львівській
міській раді, Франківській районній
адміністрації Львівської міської ради,
Реєстраційній службі Львівського
міського управління юстиції до
вирішення даної справи по суті
оформляти право власності на об»єкт
реконструкції квартири АДРЕСА_1,
зокрема на добудовані приміщення та
збільшені площі.

Апелянт вважає ухвалу суду незаконною
та необгрунтованою. Свої доводи
обґрунтовує тим, що предметом поділу
майна подружжя у справі за його
позовом, в якому він просив визнати за
ним право забудовника в частині 1/4
об»єктів реконструкції квартири, є
добудова та реконструкція вказаної
вище квартири, яка була здійснена за
кошти подружжя, а тому його заява про
забезпечення позову стосувалась саме
самовільно добудованих приміщень, а не
квартири, оскільки ОСОБА_2 з метою
виключення із обсягу спільно нажитого
майна - добудованих та
реконструйованих приміщень,
намагається оформити право власності
на них одноосібно на свою матір - ОСОБА_5
На думку апелянта, відмовляючи у
задоволенні заяви про забезпечення
позову, суд першої інстанції фактично
вирішив питання про поділ частини
спірного майна ще до вирішення справи
по суті, так як основним мотивом
відмови було те, що вказана квартира не
є об»єктом спільної сумісної власності
подружжя. Вважає, що маючи у своєму
розпорядженні докази того, що
самовільні добудови до квартири не
належать на праві власності ні ОСОБА_2,
ні її матері ОСОБА_5 та дійсно були
збудовані під час шлюбу, суд
безпідставно відмовив у забезпеченні
позову за його заявою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторони ОСОБА_3 в підтримання
апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_2
та ОСОБА_5, перевіривши матеріали
справи, законність та обґрунтованість
оскаржуваної ухвали в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

У відповідності до ч.3 ст.151 ЦПК України,
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитись, зокрема в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову, з"ясувати обсяг позовних вимог,
а також відповідність виду
забезпечення позову, який просить
застосувати особа, яка звернулась з
такою заявою, позовним вимогам.

Ураховуючи зміст позовних вимог ОСОБА_3
та підстави для забезпечення позову,
наведені ним у заяві, колегія суддів
вважає, що їх недостатньо для висновку
про існування реальної загрози
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову. Крім того, обраний позивачем
вид забезпечення позову не є
співмірним із заявленими вимогами на
предмет позову, оскільки позивач
заявляє права забудовника на 1/4 частину
добудованих приміщень, а обраний ним
вид забезпечення позову стосується
всієї квартири вцілому, оскільки на
добудовані та/чи реконструйовані
приміщення квартири право власності
оформляти окремо від квартири вцілому
не можна.

Таким чином, суд першої інстанції при
вирішенні даного питання не допустив
порушення процесуального закону, які б
були підставою для зміни чи скасування
оскаржуваної ухвали, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому апеляційну
скаргу необхідно відхилити, а ухвалу
суду першої інстанції - залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 313,
315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х
в а л и л а:

апеляційну скаргу представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Личаківського районного суду м.
Львова від 08 листопада 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
________________ Бойко С.М.

Судді:
________________ Береза В.І.

________________ Левик Я.А.