АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/1625/14
Головуючий 1 інстанції -
Справа № 638/9255/13ц
Категорія: надання послуг
Доповідач -Гальянова І.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого-судді:
Гальянової І.Г.

суддів:
Колтунової А.І.

Костенко Т.М.

при секретарі:
Сватенко Н.В..

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Дзержинського
районного суду м.Харкова від 17 грудня
2013 року у справі за позовом
Комунального підприємства «Харківські
теплові мережі » до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
по сплаті за теплопостачання ,-

ВСТАНОВИЛА :

20 червня 2013 року позивач звернувся у
суд з позовом в якому просив стягнути з
відповідачів солідарно заборгованість
за послуги з теплопостачання за період
з 01.12.2009 року по 30.04.2013 року в сумі 6476 грн.
14 коп. та судові витрати у справі.

Свої вимоги обгрунтовував тим, що
послуги з теплопостачання надаються
відповідачам централізовано, однак
останні не в повному обсязі їх
сплачують , у зв»язку з чим виникла
зазначена заборгованість.

Як на підставу своїх вимог позивач
також зазначає та те, що на підставі
його заяви від 03.12.2010 року Дзержинським
районним судом м.Харкова було видано
судовий наказ, який було скасовано за
заявою відповідача 27.06.2011 року. Просить
поновити строк звернення до суду з
зазначеним позовом.

В судовому засіданні суду першої
інстанції представник позивача
позовні вимоги підтримала з зазначених
підстав та просила їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 ,ОСОБА_6
в судовому засіданні суду першої
інстанції позовні вимоги не визнав.
Просив застосувати до позовних вимог
позивача за період з 01.12.2009 року по
17.06.2010 року строк позовної давності.
Свої заперечення також обгрунтовував
відсутністю укладеного між позивачем
та відповідачем договору про надання
вказаних послуг, відсутністю в
розрахунку даних щодо нарахування за
послуги з підігріву води відповідно до
даних лічильника, нарахування вартості
послуг за теплопостачання з площі 52,
15кв.м., тоді як загальна площа квартири
складає 51. 40 кв.м. , а також відсутність
доказів щодо надання позивачем послуг
з теплопостачання.

Справу розглянуто судом першої
інстанції за відсутності відповідачів
.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 17 грудня 2013 року позовні
вимоги позивача задоволені частково.
Суд стягнув з відповідачі солідарно на
користь позивача заборгованість за
надання послуг з теплопостачання за
період з 01.06.2010 року по 30.04.2013 року в сумі
4297, 84 грн. та витрати по сплаті судового
збору в сумі 229 грн. 40 коп. .Суд відмовив
позивачу в задоволенні іншої частини
позовних вимог.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_3 просить скасувати вказане
рішення суду в частині задоволення
позовних вимог позивача та відмовити
позивачу в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги
обґрунтовують невідповідністю
висновків суду обставинам справи та
наявним у справі доказам. Наводить ті ж
доводи, що і її представник в судовому
засіданні суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з»явились, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги , судова колегія приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Згідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України,
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в
частині відмови позивачу в задоволенні
позовних вимог щодо стягнення з
відповідачів на його користь
заборгованості за послуги з
теплопостачання за період з 01.10.2004 року
по 19.06.2010 року в сумі 4365, 27 грн. сторонами
в апеляційному порядку не
оскаржується, а тому законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в цій частині, у
відповідності до вимог зазначеної
норми ЦПК України, судом апеляційної
інстанції не перевіряється.

Задовольняючи позовні вимоги
позивача в частині стягнення з
відповідачів заборгованості за
послуги з теплопостачання за період з 20
червня 2010 року по 30 квітня 2013 року, суд
виходив з доведеності позивачем
позовних вимог в цій частині.

При цьому судом встановлено ,
підтверджено наявними у справі
доказами та цей факт відповідачами не
заперечується, що останні проживаючи в
АДРЕСА_1 , є її власниками , а також те, що
послуги з опалення та підігріву
гарячої води отримують від позивача
централізовано.

Статтею 20 Закону України „Про
житлово-комунальні послуги "№ 1875 від
24.06.2004 року передбачено право споживача
на несплату вартості
житлово-комунальних послуг за період
фактичної відсутності
житлово-комунальних послуг .

Порядок висунення споживачем
претензій виконавцю послуг, щодо
неякісного надання
житлово-комунальних послуг,
передбачений статтею 18 вказаного
Закону, якою встановлено, що у разі
порушення виконавцем умов договору,
споживач має право викликати його
представника для складання та
підписання акта-претензії споживача, в
якому зазначаються строки , види,
показники порушень тощо. Представник
виконавця повинен з"явитись на виклик
споживача . Акт-претензія складається
споживачем та представником виконавця
і скріплюється їхніми підписами. В разі
необгрунтованої відмови від
підписання акта-претензії , він
ввважається дійсним, якщо його
підписали не менш як два споживача.

Стаття 60 ЦПК України, встановлює
обов»язок кожної сторони довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
а також встановлює , що доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі ,
виникає спір та що доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Доказів того, що вказані послуги
надаються позивачем неякісно чи не в
повному обсязі, відповідачі суду не
надали, як і не надали доказів щодо їх
відмови від надання позивачем таких
послуг, а враховуючи ту обставину, що в
ч.3 ст. 20 вказаного Закону України
встановлено обов»язок споживача на
укладення договору про надання
житлово-комунальних послуг , а також
той факт, що відповідачі частково
сплачували такі послуги, та від надання
таких послух не відмовлялись, то суд
першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про право
позивача на вимогу щодо сплати
відповідачами боргу за надані послуги.

Між тим, судова колегія не може
погодитись з висновком суду щодо
розміру солідарно стягнутої з
відповідачів та користь позивача
заборгованості за такі послуги та
встановлення періоду, за який ця
заборгованість стягнута.

Як свідчать матеріали справи, з
зазначеним позовом про стягнення з
відповідачів заборгованості позивач
звернувся у суд 20 червня 2013 року. При
цьому суд першої інстанції не знайшов
підстав для поновлення позивачу такого
строку.

В заяві про застосування строку
позовної давності представник
відповідача просив застосувати такий
строк з 01.12.2009 року по 17.06.2010 року, тоді
як такий строк, суд застосував до вимог
з 01.12.2009 року по 01.06.2010 року.

Суд першої інстанції також не
звернув уваги на те, що нарахування
оплати за користування послугами
позивача по централізованому опаленню
, позивач проводить виходячи з площі
вказаного житлового приміщення в
розмірі 52.15 кв.м., тоді як відповідно до
свідоцтва про право власності на
вказане житлове приміщення, його площа
складає 51, 40 кв.м. ( а.с.40).

З розрахунку, який міститься на а.с.3
в колонках 2, 3 така заборгованість за
зазначений період складає 7132 грн. 69
коп. , виходячи з такого розрахунку
(нарахування до сплати , зазначені в
колонках 2, 3 х 51, 40 кв.м. дійсної
опалювальної площі : 51, 15кв.м. за якими
нараховано заборгованість ) .

Відповідно до зазначеного
розрахунку ( колонка 9-10) за період з
17.06.2010 року по 30 .04.2013 року за послуги з
підігріву води було позивачем було
нараховано 930, 30 грн. та згідно до цього
розрахунку в колонці 14 містяться дані
про надходження оплат за вказані
послуги відповідно до якого в період з
17.06.2010 року по 30 .04 2013 року відповідачами
було сплачено за надані послуги 4835, 37
грн та заборгованість відповідачів за
вказаний період складає 3277 грн. 62 коп. (
930, 30 + 7132, 69 грн .- 4835, 37 грн. )

За таких обставин рішення суду
першої інстанції підлягає зміні в
частині періоду з якого підлягає таке
стягнення та розміру солідарно
стягнутої з відповідачів на користь
позивача такої заборгованості .

Крім того, висновок суду щодо
солідарного стягнення з відповідачів
на користь позивача судового збору в
сумі 229 грн.40 коп. не відповідає вимогам
ст. 88 ЦПК України, яка передбачає
пропорційне стягнення судових витрат
відповідно до задоволених позовних
вимог, у зв»язку з чим рішення суду
першої інстанції в цій частині
підлягає скасуванню, як таке, що
ухвалено судом з порушенням норм
процесуального права та ухваленням в
цій частині нового рішення що до
стягнення з кожного із відповідачів на
користь позивача судового збору по 76
грн. 47 коп.

В іншій частині доводи, викладені
відповідачем ОСОБА_3 висновків суду не
спростовують та не дають підстав для
скасування чи зміни ухваленого у
справі рішення.

За таких обставин рішення суду
першої інстанції в іншій частині
підлягає залишенню його без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316, 317, 319, 218
ЦПК України , судова колегія -,

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Змінити рішення Дзержинського
районного суду м.Харкова від 17 грудня
2013 року в частині періоду стягнення
солідарного стягнення з ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_3 на користь Комунального
підприємства «Харківські теплові
мережі » заборгованості за надані
послуги з теплопостачання зазначивши
такий період з 17 червня 2010 року по 30
квітня 2013 року та зменшивши розмір
стягнутої з них заборгованості до за
надані послуги з теплопостачання до 3227
(трьох тисяч двохсот двадцяти семи )
грн. 62 коп..

Скасувати рішення суду в частині
солідарного стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_3 на користь Комунального
підприємства «Харківські теплові
мережі» судового збору в сумі 229 грн. 40
коп. .

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_3 на користь Комунального
підприємства «Харківські теплові
мережі» судового збору по 76 грн. 47 коп.
з кожного.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий, суддя:

Судді :