Справа № 362/4017/13-ц Головуючий у І
інстанції Медведєв К.В.Провадження №
22-ц/780/2190/14 Доповідач у 2
інстанції ЛащенкоКатегорія 29
УХВАЛА

Іменем України

09 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого судді Лащенка В.Д.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Сушко Л.П.,

при секретарі Бевзюк М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 28 січня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа Управління
Держземагенство у Васильківському
районі Київської області про
відшкодування шкоди, -

встановила:

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_2 про визнання
недійсним договорів купівлі-продажу
земельних ділянок та стягнення
грошових коштів.

Позов мотивував тим, що 14 червня 2013
року між ним та ОСОБА_2, в
інтересах якого діяла ОСОБА_3, було
укладено два договори купівлі-продажу,
внаслідок яких ОСОБА_1 придбав дві
земельних ділянки, які знаходяться за
адресою АДРЕСА_1.

Після укладення договорів позивачу
стало відомо, що через с. Здорівка
Васильківського району проходить
газопровід високого тиску, у зв'язку з
чим відповідно до вимог чинного
законодавства України існує охоронна
зона газопроводу високого тиску.

Згідно листа Боярського лінійного
виробничого управління магістральних
газопроводів, одна з придбаних у ОСОБА_2
земельних ділянок знаходиться за 91 м
від магістрального
газопроводу-відводу до ГРС «Васильків»
273 мм Ру 55 кгс/см кв та частково
потрапляє в охоронну зону вказаного
магістрального газопроводу, що в свою
чергу передбачає певний ряд обмежень
її використання.

Під час укладання договорів
купівлі-продажу про дані обставини
ОСОБА_1 повідомлений не був.

Позивач просив суд на підставі ст.230 ЦК
України визнати недійсним договори
купівлі-продажу земельних ділянок від
14 червня 2013 року, стягнути з
відповідача кошти в сумі 256000 грн., та
відшкодувати витрати, понесенні на
оформлення договорів купівлі-продажу
земельної ділянки.

В ході судового розгляду до участі у
справі як співвідповідач була залучена
ОСОБА_3

В січні 2014 року позивач подав заяву про
зміну предмету позовних вимог, просив
стягнути з ОСОБА_2 відповідно до ст. 1166
ЦК України на відшкодування
матеріальної шкоди 182650 грн.

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду від 28 січня 2014 року
в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
суд скасувати судове рішення з підстав
неправильного застосування норм
процесуального та матеріального права,
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити. В апеляційній
скарзі посилався на те, що суд першої
інстанції не встановив та не дослідив
фактичних обставин справи.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
договору купівлі-продажу земельної
ділянки від 14 червня 2013 року ОСОБА_2
продав, а ОСОБА_1 купив земельну ділянку
площею 0,2500 га, що розташована по
АДРЕСА_1, кадастровий №
:01:011:0029 (а.с.18).

Відповідно до п.2.1 договору, продаж
земельної ділянки за домовленістю
сторін вчинюється за суму, що складає
254700 грн. 00 коп..

Відповідно до п.2.3 договору, така ціна
земельної ділянки визначена сторонами
за взаємним погодженням, за
відсутності примусу будь-якої із
сторін та третіх осіб, а також збігу
будь-яких важких обставин.

Згідно висновку про експертну грошову
оцінку експертна грошова оцінка
земельної ділянки станом на 11 квітня 2013
року складала 203 000 грн. (а.с.140)

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції обґрунтовував свої
висновки тим, що сторонами повністю
була узгоджена ціна земельної ділянки,
виконано всі умови договору; позивачем
не вказано суду, яка ж саме річ, що
належить позивачу була знищена або
пошкоджена, або які витрати позивач
зробив або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права.

Такі висновки суду є правильними і
такими, що відповідають обставинам
справи і вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала. В
судовому засіданні не були встановлені
обставини, які дають підстави для
задоволення вимог позивача про
відшкодування шкоди.

З урахуванням наведеного, оскільки
позивачем не доведено факту
заподіяння шкоди, суд дійшов вірного
висновку про відмову у задоволенні
позову.

Доводи апеляційної скарги про
неправильне застосування судом ст. 1166
ЦК України не можуть бути враховані,
оскільки вказаною нормою врегульовані
позадоговірні (деліктні) зобов'язання
щодо відшкодування шкоди, тобто
зобов'язання відшкодувати шкоду не
пов'язані з недотриманням або належним
виконанням договірних зобов'язань.

Рішення суду відповідає вимогам
закону, зібраним доказам, обставинам
справи і підстав для його скасування з
мотивів, викладених в апеляційній
скарзі, не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду також не спростовують.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення із додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія судів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 28 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів.

Головуючий

Судді