АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22ц/796/5021/2014
Головуючий у І інстанції - Парамонов
Доповідач Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2014 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі
:

головуючого судді
Рубан С.М.

суддів
Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі
Мурга М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу представника Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Маркс.Капітал» - Мунька
ОлександраМиколайовича, на рішення
Дарницького районного суду м.Києва від
05 грудня 2013 року у справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Маркс.Капрітал» до
ОСОБА_2, третя особа - Приватне
акціонерне товариство «Українська
екологічна страхова компанія» про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 05 грудня 2014 року у
задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Маркс.Капітал» до ОСОБА_2, третя особа -
Приватне акціонерне товариство
«Українська екологічна страхова
компанія» про відшкодування шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди в
порядку регресу - у розмірі 5773 грн. 50
коп. - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник Товариства з обмеженою
відповідальністю «Маркс.Капітал» -
Мунька ОлександрМиколайович подав
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позову,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального
права.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав апеляційну скаргу.

Представник відповідача заперечував
проти апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, дійшла
наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що
24.12.2010 року на бульварі І.Лепсе в м.
Києві сталася дорожньо-транспортна
пригода (ДТП) - зіткнення автомобіля
Вольво номерний знак НОМЕР_1 під
керуванням водія ОСОБА_4 (власник
автомобіля та страхувальник - ОСОБА_2 -
відповідач) та автомобіля Субару
номерний знак НОМЕР_3 під керуванням
водія ОСОБА_5 (власник), що спричинило
пошкодження транспортних засобів; ДТП
сталася з вини водія ОСОБА_4

Згідно постанови Солом'янського
районного суду м. Києва від 28.12.2010 року -
ДТП сталася з вини водія ОСОБА_4, який
порушив п.13.3 ПДР України (а.с.5).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України
вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчиненні вони цією особою.

Згідно звіту №2168/12/10 про оцінку
автомобіля «Субару» номерний знак
НОМЕР_3 від 24.12.2010 року розмір
матеріального збитку, завданого
власникові зазначеного автомобіля -
ОСОБА_5, складає 6773,50 грн. (а.с.7-18, 19-32).

Як вбачається з матеріалів справи,
потерпілий ОСОБА_5 звернувся до 3-ої
особи із заявою про настання
страхового випадку та виплату
страхового відшкодування від 09.02.2011
року (а.с.33-34).

В суді представник позивача пояснив, що
відповідно до полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів №ВЕ/8302304 від
26.11.2010 року (термін дії - з 26.11.2010 р. до
25.11.2011 p.), укладеного між страховою
компанією ЗАТ «Українська екологічна
страхова компанія» та ОСОБА_2
(страхувальник - відповідачем) - (а.с.6),
та згідно страхового акту №02-11/1502 від
25.02.2011 року ПрАТ «Українська екологічна
страхова компанія» (3 особа)
здійснила виплату страхового
відшкодування в сумі 5773,50 грн. (а.с.35-37),
що на думку представника позивача
підтверджується довідкою про сплату
страхового відшкодування №9 від 02.06.2012
року (а.с.38).

На доказ цього, представником позивача
до матеріалів справи надано копію
полісу обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №ВЕ/8302304 від 26.11.2010 року (термін
дії - з 26.11.2010 року до 25.11.2011 pоку),
укладеного між страховою компанією ЗАТ
«Українська екологічна страхова
компанія» та ОСОБА_2 (страхувальник),
згідно якого забезпеченим
транспортним засобом є SCHMITZ S 01 номерний
знак НОМЕР_2 (а.с.6), а не «Вольво»
номерний знак НОМЕР_1 - відповідно до
змісту постанови Солом'янського
районного суду м. Києва від 28.12.2010 року
про притягнення до адміністративної
відповідальності водія ОСОБА_4 (а.с.5);
також позивачем не надано належного
документального підтвердження про
виплату Страховиком відповідної суми
страхового відшкодування потерпілій
особі.

Як вбачається з копії договору про
надання фінансових послуг факторингу
від 31.05.2012 року, укладеного між ПрАТ
«Українська екологічна страхова
компанія» та ТОВ «Маркс.Капітал»,
останньому було передано право
регресної вимоги згідно страхового
акту №02-11/1502 (дату не зазначено) до
зобов'язаної особи - ОСОБА_4, а
не до відповідача ОСОБА_2 (а.с.39-45).

Відповідно до положень статей 1077-1079, 1082,
1084 ЦК України - боржник зобов'язаний
здійснити платіж факторові за умови, що
він одержав від клієнта або фактора
письмове повідомлення про
відступлення права грошової вимоги
факторові і в цьому повідомленні
визначена грошова вимога, яка підлягає
виконанню, а також названий фактор,
якому має бути здійснений платіж.

Зазначені вимоги закону у відношенні
відповідача ОСОБА_2 виконані не були.

Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно ст.993 ЦК України, ст.27 Закону
України "Про страхування" до
страховика, який заплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Відповідно до п.38.1.1 ст.38 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» Страховик після виплати
страхового відшкодування має право
подати регресний позов до
Страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, якщо він не повідомив
страховика у строки і за умов,
визначених у п.п.33.1.2 пункту 33.1 ст.33
цього Закону (не пізніше трьох робочих
днів з моменту виникнення ДТП).

З матеріалів справи вбачається, що
забезпечений напівпричіп на час ДТП
перебував у з'єднанні з тягачем -
автомобілем «Вольво», д. н. з. НОМЕР_1,
тобто страхові виплати мали бути
здійснені на підставі договору
обов'язкового страхування щодо тягача -
автомобіля «Вольво», д. н. з. НОМЕР_1.

З постанови Солом'янського районного
суду м. Києва від 28 грудня 2010 року, яка
була надана страховій компанії також
вбачається, що винна особа ОСОБА_4
вчинив ДТП, керуючи автомобілем
«Вольво» д. н. з. НОМЕР_1.

Однак, незважаючи на це, страхова
виплата була здійснена на підставі
договору обов'язкового страхування
цивільної-правової відповідальності
напівпричепа, а не тягача, а саме
автомобіля «Вольво» д. н. з. НОМЕР_1.

Тобто на підставі полісу, доданого
позивачем до позовної заяви, страховик
не був зобов'язаний здійснювати
регламентну виплату, та виходячи з
постанови суду наданої потерпілою
особою.

Доводи апеляції про те, що питання щодо
повідомлення про відступлення права
вимоги відповідачем не ставилось та не
було предметом дослідження в суді
першої інстанції, а тому доказів цього
позивач суду першої інстанції не
надавав, колегія суддів не приймає до
уваги, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 60
ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що
і в суді апеляційної інстанції
представником позивача не заявлялось
клопотання про надання цих доказів.

Інші доводи апеляційної скарги також
були предметом розгляду суду першої
інстанції, висновків суду не
спростовують і не впливають на
правильність ухваленого у справі
рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи, колегія суддів не вбачає
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.303,304,307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Маркс.Капітал» -
Мунька Олександра Миколайовича -
відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 05 грудня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді: