Головуючий суду 1 інстанції - Чехов Є.М.
Доповідач - Коротенко Є.В.
Справа № 413/2222/13-ц
Провадження № 22ц/782/1328/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Луганської області в складі:

головуючого судді - Коротенка Є.В.,

суддів - Околота Г.М., Гаврилюка
В.К.,

при секретарі - Борзило О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську апеляційну
скаргу публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» на рішення
Краснолуцького міського суду
Луганської області від 24 лютого 2014 року
у цивільній справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_2 про звернення стягнення на
предмет іпотеки та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» про визнання дій
службових осіб протиправними, визнання
суми заборгованості неправильною,

В С Т А Н О В И Л А :

ПАТ КБ "Приватбанк" у квітні 2013 року
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2
про звернення стягнення на предмет
іпотеки за договором про іпотечний
кредит № LGK2G6 від 21.01.2008 року.

24.02.2014 року представником ПАТ КБ
«Приватбанк» Шахбаз’ян Д.І. у судовому
засіданні була заявлена вимога про
залишення позову ПАТ КБ «Приватбанк»
до ОСОБА_2 про звернення стягнення на
предмет іпотеки без розгляду, і судовим
рішенням Краснолуцького міського суду
Луганської області від 24.02.2014 року
вказана позовна заява була залишена
без розгляду.

В червні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду із зустрічними позовними вимогами
до ПАТ КБ "Приватбанк" та, уточнивши в
подальшому свої позовні вимоги,
просила:

- визнати дії службових осіб ПАТ КБ
"Приватбанк", що виразилися у
неправомірному нарахуванні сум
відсотків, пені за договором про
іпотеку № LGK2G6 від 21.01.2008 року, у
невиконанні рішення суду,
протиправними;

- визнати суму заборгованості за
договором про іпотеку № LGK2G6 від
21.01.2008 року станом на 15.03.2013 року в
розмірі 204723 грн. неправильною;

- визнати дійсною та правильною сумою
заборгованості ОСОБА_2, яка залишилась
після розірвання кредитно-іпотечного
договору № LGK2G6 від 21.01.2008 року та
на даний час в розмірі 42540 грн. 33 коп.

Рішеннім Краснолуцького міського суду
Луганської області від 24.02.2014 року
позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ КБ
"Приватбанк" про визнання дій службових
осіб ПАТ КБ "Приватбанк" протиправними,
визнання суми заборгованості
неправильною були задоволені частково.

Суд вирішив визнати нараховану
ПАТ КБ "Приватбанк" суму заборгованості
за кредитно-іпотечним договором №
LGK2G6 від 21.01.2008 року станом на 15.03.2013
року в розмірі 204723 грн. неправильною.

У задоволенні інших позовних вимог
ОСОБА_2 суд відмовив за
необґрунтованістю.

Не погодившись із вказаним рішенням
суду, ПАТ КБ „Приватбанк" звернулось
до суду з апеляційною скаргою на нього,
вважає його незаконним,
необґрунтованим, ухваленим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, просило
зазначене рішення змінити в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та
ухвалити в цій частині нове рішення,
яким у задоволенні зустрічних позовних
вимог ОСОБА_2 до ПАТ КБ "Приватбанк"
відмовити у повному обсязі. В іншій
частині рішення Краснолуцького
міського суду Луганської області від
24.02.2014 року залишити без змін.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду, судова колегія вважає апеляційну
скаргу такою, що підлягає задоволенню,
з наступних підстав.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду, судова
колегія вважає апеляційну скаргу
апелянта такою, що підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 до
ПАТ КБ "Приватбанк" в частині визнання
нарахованої ПАТ КБ "Приватбанк" суми
заборгованості за кредитно-іпотечним
договором № LGK2G6 від 21.01.2008 року
станом на 15.03.2013 року в розмірі 204723 грн.
неправильною, суд першої інстанції
виходив із того, що ПАТ КБ "Приватбанк",
в порушення рішення Краснолуцького
міського суду від 29.06.2010 року (яким
договір про іпотеку № LGK2G6 від
21.01.2008 року розірвано), неправомірно
продовжує нараховувати відсотки,
штрафи та пеню за кредитним договором.

Але при цьому суд першої інстанції не
прийняв до уваги наступне.

Статтею 64 Конституції України
передбачено право кожного на судовий
захист.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання, кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало
до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в
натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші
способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової)
шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Реалізуючи передбачене ст.64
Конституції України право на судовий
захист, звертаючись до суду, особа
вказує в позові власне суб'єктивне
уявлення про порушене право чи
охоронюваний інтерес та спосіб його
захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати
об'єктивну оцінку наявності порушеного
права чи інтересу на момент звернення
до суду, а також визначити, чи
відповідає обраний позивачем спосіб
захисту порушеного права тим, що
передбачені законодавством, та чи
забезпечить такий спосіб захисту
відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи
невідповідність обраного позивачем
способу його захисту способам,
визначеним законодавством
встановлюється при розгляді справи по
суті та є підставою для прийняття
судового рішення про відмову в позові,
оскільки, відповідно до ст.1 ЦПК
України, завданням цивільного
судочинства є справедливий,
неупереджений та соєчасний розгляд і
вирішення цивільним справ саме з метою
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб, інтересів держави.

Як вбачається із зустрічної позовної
заяви, ОСОБА_2 заявлено вимогу про
визнання нарахованої ПАТ КБ
"Приватбанк" суми заборгованості за
кредитно-іпотечним договором №
LGK2G6 від 21.01.2008 року станом на 15.03.2013
року в розмірі 204723 грн. неправильною
(а.с.115-118).

Тобто, у даному випадку має місце
невідповідність обраного позивачем за
зустрічним позовом способу свого
захисту, способам, визначеним
законодавством (зокрема, статтею 16 ЦК
України).

Крім того, нарахування заборгованості
за кредитно-іпотечним договором само
по собі ще не порушує ніяких прав
ОСОБА_2, оскільки діючим
законодавством, яке регулює
правовідносини, що виникли між
сторонами, не передбачено стягнення
нарахованої заборгованості
безпосередньо на підставі розрахунку
про заборгованість.

Таким чином обраний ОСОБА_2 спосіб
судового захисту порушення цивільного
права чи цивільного інтересу -
„визнання нарахованої суми
заборгованості за кредитно-іпотечним
договором неправильною"- не є
ефективним засобом захисту, тобто
таким, що відповідає змісту порушеного
права, характеру його порушення та
наслідкам, спричиненим цим порушенням.

При таких обставинах позовна вимога
ОСОБА_2 в частині визнання нарахованої
ПАТ КБ "Приватбанк" суми заборгованості
за кредитно-іпотечним договором №
LGK2G6 від 21.01.2008 року станом на 15.03.2013
року в розмірі 204723 грн. неправильною
відокремлено від інших зустрічних
позовних вимог не може бути задоволена.

При цьому колегія суддів приймає до
уваги, що ОСОБА_2 рішення
Краснолуцького міського суду
Луганської області від 24.02.2014 року в
апеляційному порядку не оскаржила.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, згідно із п.3
ч.1 ст.309 ЦПК України - невідповідність
висновків суду обставинам справи, а
відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України -
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

З огляду на наведені обставини, а також
з урахуванням положень п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.309
ЦПК України, колегія суддів вважає за
необхідне рішення Краснолуцького
міського суду Луганської області від 24
лютого 2014 року змінити, скасувавши його
в частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк» про
визнання суми заборгованості за
кредитно-іпотечним договором №
LGK2G8 від 21.01.2008 року неправильною.
Ухвалити в цій частині нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк» про
визнання суми заборгованості за
кредитно-іпотечним договором №
LGK2G8 від 21.01.2008 року неправильною
відмовити. В іншій частині рішення
Краснолуцького міського суду
Луганської області від 24 лютого 2014 року
залишити без змін.

Приймаючи до уваги викладене,
керуючись ст.ст.304, ст.307, 309, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, судова колегія, -

В И
Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Краснолуцького міського суду
Луганської області від 24 лютого 2014 року
змінити, скасувавши його в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» про
визнання суми заборгованості за
кредитно-іпотечним договором №
LGK2G8 від 21.01.2008 року неправильною.

Ухвалити в цій частині нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» про визнання суми
заборгованості за кредитно-іпотечним
договором № LGK2G8 від 21.01.2008 року
неправильною відмовити.

В іншій частині рішення Краснолуцького
міського суду Луганської області від 24
лютого 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його оголошення, однак його
може бути оскаржено шляхом подання
касаційної скарги протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
безпосередньо до суду касаційної
інстанції: Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді