Справа № 163/3019/13-ц Головуючий у 1
інстанції: Павлусь О.С. Провадження №
22-ц/773/538/14 Категорія: 59 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Данилюк В.А., Киці С.І.,

при секретарі - Семенюк О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за заявою
ОСОБА_1 про обмеження цивільної
дієздатності фізичної особи,
встановлення піклування над фізичною
особою та призначення піклувальника,
за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1
на ухвалу судді Любомльського
районного суду Волинської області від
13 лютого 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Заявник ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу на ухвалу судді Любомльського
районного суду Волинської області від
13 лютого 2014 року, якою її заяву про
обмеження цивільної дієздатності
фізичної особи, встановлення
піклування над фізичною особою та
призначення піклувальника визнано
неподаною та повернуто заявнику.

В поданій на ухвалу суду апеляційній
скарзі заявник, покликаючись на
незаконність судового рішення із-за
порушення норм процесуального права,
просить ухвалу скасувати з передачею
питання про відкриття провадження у
даній справі на новий розгляд до суду
першої інстанції.

В судове засідання особи, які беруть
участь у справі, не з'явилися, хоча були
повідомлені про час та місце судового
розгляду, а тому апеляційний суд
розглянув справу у їх відсутності.

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 слід
задовольнити, ухвалу суду першої
інстанції скасувати з передачею
питання про відкриття провадження у
справі на новий розгляд до суду першої
інстанції з таких підстав.

Частиною 3 статті 235 ЦПК України
визначено, що справи окремого
провадження розглядаються судом з
додержанням загальних правил,
встановлених цим Кодексом, за винятком
положень щодо змагальності та меж
судового розгляду. Інші особливості
розгляду цих справ встановлені цим
розділом.

Відповідно до статті 121 ЦПК України
суддя, встановивши, що позовну заяву
подано без додержання вимог,
викладених у статтях 119 і 120 цього
Кодексу, або не сплачено судовий збір,
постановляє ухвалу, в якій
зазначаються підстави залишення заяви
без руху, про що повідомляє позивача і
надає йому строк для усунення
недоліків, який не може перевищувати
п'яти днів з дня отримання позивачем
ухвали. Якщо позивач відповідно до
ухвали суду у встановлений строк
виконає вимоги, визначені статтями 119 і
120 цього Кодексу, сплатить суму
судового збору, позовна заява
вважається поданою в день первісного
її подання до суду. Інакше заява
вважається неподаною і повертається
позивачеві.

Суддя місцевого суду, залишаючи заяву
ОСОБА_1 без руху, а пізніше, визнаючи її
неподаною, виходив з того, що заявником
не надано доказів про те, що остання є
членом сім'ї особи, стосовно якої
подано заяву про обмеження цивільної
дієздатності та не зазначено її місце
проживання або місце її знаходження.

Як роз'яснив Пленум Верховного
Суду України у своїй постанові від 12
червня 2009 року N 2 «Про застосування
норм цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції» - подання
доказів можливе на наступних стадіях
цивільного процесу, тому суд не вправі
через неподання доказів при
пред'явленні позову залишати заяву без
руху та повертати її заявнику.

В своїй заяві ОСОБА_1 зазначила, що
місце перебування особи, стосовно якої
подано заяву про обмеження цивільної
дієздатності, їй не відоме, оскільки
остання з вересня 2009 року не проживає
за відомою їй адресою і не дає жодних
відомостей про своє місце перебування.

Крім того, закон, а саме стаття 238
ЦПК України, не зобов'язує заявника у
заяві про обмеження цивільної
дієздатності фізичної особи зазначати
місце проживання цієї особи.

Так, у заяві про обмеження
цивільної дієздатності фізичної особи,
як це передбачає частина 1 статті 238 ЦПК
України, повинні бути викладені
обставини, що свідчать про психічний
розлад, істотно впливають на її
здатність усвідомлювати значення
своїх дій та (або) керувати ними, чи
обставини, що підтверджують дії,
внаслідок яких фізична особа, яка
зловживає спиртними напоями,
наркотичними засобами, токсичними
речовинами, азартними іграми тощо,
поставила себе чи свою сім'ю, а також
інших осіб, яких вона за законом
зобов'язана утримувати, у скрутне
матеріальне становище.

Таким чином, неподання заявником
ОСОБА_1, зазначених в ухвалі суду
доказів, не могли бути підставою для
залишення заяви без руху, а пізніше для
визнання такої заяви неподаною і
повернення її особі, яка її подала.

На підставі наведеного колегія
суддів приходить до висновку, що із-за
порушення норм процесуального права
ухвала суду першої інстанції підлягає
скасуванню з передачею питання про
відкриття провадження у справі на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1
задовольнити.

Ухвалу судді Любомльського районного
суду Волинської області від 13 лютого 2014
року в даній справі скасувати з
передачею питання про відкриття
провадження у справі на новий розгляд
до суду першої інстанції..

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: