Справа № 368/478/14-ц
Рішення

іменем України

"04" квітня 2014 р.
Кагарлицький
районний суд Київської області в
складі:

головуючого
судді Іванюти Т.Є.

при
секретарі Вареник О.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Кагарлику справу за
позовом ОСОБА_1 до Ставівської
сільської Ради, третя особа Державна
реєстраційна служба Кагарлицького РУЮ
Київської області про визнання права
власності на самочинне будівництво,

встановив :

Позивач звернувся до суду з даним
позовом посилаючись на те, що на даний
час він є громадянином Канади,
фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1,
без реєстрації з 01.09.201 1 р.

Факт присвоєння адреси будинку, в якому
він проживає разом з своєю сім»єю,
підтверджується довідкою № 245 від 1
7.03.2014 р. виданою виконкомом Ставівської
сільської ради Кагарлицького району
Київської області.

Згідно довідки № 248 від 17.03.2014 р. виданої
виконкомом Ставівської сільської ради
Кагарлицького району Київської
області, позивач є забудовником
житлового будинку в якому проживає, і
який побудував за свої кошти.

Згідно довідки № 248 від 17.03.2014 р. виданої
виконкомом Ставівської сільської ради
Кагарлицького району Київської
області, позивач є власником житлового
будинку, як об'єкту нерухомого майна.

Проте, у нього як забудовника, відсутні
дозвільні документи на збудований
житловий будинок, в зв'язку з чим,
постала необхідність у зверненні до
суду з метою захисту цивільних прав та
інтересів судом, шляхом визнання права
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно в судовому порядку. А
тому просить визнати за ним право
власності на нерухоме майно - житловий
будинок, що розташований в АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_4 позов підтримав .

Представник відповідача Ставівської
сільської ради в судове засідання не
з»явився, про день і час слухання
справи повідомлені належним чином,
Надіслали заяву про розгляд справи в їх
відсутність, з позовом згідні.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що в позові слід відмовити з
слідуючих підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач є громадянином Канади і має
посвідку на постійне проживання в
Україні з 27.11.2011 року. Також позивач
проживає без реєстрації спільно з
сім»єю : дружиною - ОСОБА_5 та дітьми:
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н., ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5,
ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_11,
ІНФОРМАЦІЯ_4 р. н., ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_6
р. н. за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно довідки № 248 від 17.03.2014 р. виданої
виконкомом Ставівської сільської ради
Кагарлицького району Київської
області, позивач є забудовником
житлового будинку, в якому проживає.

Згідно довідки № 246 від 17.03.2014 р.,
виданої виконкомом Ставівської
сільської ради Кагарлицького району
Київської області, позивач є власником
об'єкта нерухомості,

Відповідно до довідки № 245 від 17.03.2014 р.
виданою виконкомом Ставівської
сільської ради Кагарлицького району
Київської області, об»єкту нерухомого
майна присвоєно поштову адресу
АДРЕСА_1.

Згідно довідки № 247 від 17.03.2014 р. виданої
виконкомом Ставівської сільської ради
Кагарлицького району Київської
області, за даною адресою позивач
проживає без реєстрації з 01.09.201 1 р. по
даний час.

Право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
визначені у главі 24 Цивільного кодексу
України .

Право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна); якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації з
моменту прийняття його до
експлуатації; коли ж право власності на
нерухоме відповідно до закону підлягає
державній реєстрації з моменту такої
реєстрації. У разі необхідності право
власності на незавершене будівництво,
за наявності визначених законом умов,
може бути зареєстровано органом, який
здійснює державну реєстрацію
нерухомого майна (стаття 331 ЦК).

Відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу
України житловий будинок, будівля,
споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без відповідного
документа, будівельні роботи чи
належно - затвердженого проекту або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Відповідно до пункту 4 статті 26, статті
27 Закону № 3038-VI", від 17 лютого 2011 року
"Про регулювання містобудівної
діяльності" право на забудову
земельної ділянки реалізується її
власником або користувачем за умови
використання земельної ділянки
відповідно до вимог необхідної
містобудівельної документації,
отриманої забудовником до початку
виконання будівельних робіт, зокрема:
вихідних даних, технічних умов,
будівельного паспорта, розроблення
проектної документації та проведення у
випадках, передбачених статтею 31 цього
Закону, її експертизи; затвердження
проектної документації; виконання
підготовчих та будівельних робіт.

Згідно п.12 Постанови № 6 від 30.03.2012 р.
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про практику
застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)» - вирішуючи справу за
позовом власника (користувача)
земельної ділянки про визнання права
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно, суди зобов'язані
встановлювати усі обставини справи,
зокрема: чи є позивач власником
(користувачем) земельної ділянки; чи
звертався він до компетентного
державного органу про прийняття
забудови до експлуатації; чи є законною
відмова у такому прийнятті; чи є
порушені будівельні норми та правила
істотними.

Пунктами 14 та 16 вказаної Постанови
передбачено, що на підставі частини
третьої статті 376 ЦК суд може
задовольнити позов про визнання права
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно на земельній ділянці, що
не надавалася у власність чи
користування особі, яка збудувала його,
якщо їй у встановленому законом
порядку було передано земельну ділянку
у власність або надано у користування
під уже збудоване нерухоме майно
відповідно до її цільового
призначення, та за умови, що
будівництво велося з додержанням
архітектурних, будівельних,
санітарних, екологічних та інших норм і
правил згідно із законодавством,
містобудівною та проектною
документацією, а також у разі, якщо ці
обставини були предметом розгляду
компетентного державного органу
(частина третя статті 375 ЦК).

Позов особи, яка самочинно збудувала
нерухоме майно на земельній ділянці,
власником або користувачем якої є інша
особа, про визнання права власності на
цю нерухомість може бути задоволено
судом на підставі частини третьої
статті 376 ЦК, якщо буде встановлено, що
власник або користувач земельної
ділянки не заперечує проти цього,
будівництво не порушує права інших
осіб і відповідає будівельним,
архітектурним, санітарним, екологічним
та іншим нормам і правилам, державним
стандартам.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов»язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 64 Цивільного
процесуального кодексу України,
зазначено, що письмовими доказами є
будь - які документи, акти, довідки,
листування службового або особистого
характеру або витяги з них, що містять
відомості про обставини, які мають
значення для справи.

Оцінюючи надані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтуються на всебічному, повному і
об»єктивному розгляду в судовому
засіданні всіх обставин справи у їх
сукупності, суд звертає увагу на таке.

Надана позивачем довідка виконкому
Ставівської сільської ради від 17.03.2014
року №248 про те, що позивач є
забудовником об»єкта нерухомості, не є
допустимим доказом, так як відсутні
посилання на належний дозвіл, належно
затверджений проект, на законне
відведення земельної ділянки для цієї
мети.

Поскільки позивачем на надано доказів
про прийняття об»єкта в експлуатацію,
що будівництво велося з додержанням
архітектурних, будівельних,
санітарних, екологічних та інших норм і
правил згідно із законодавством,
містобудівною та проектною
документацією, не допущено істотних
порушень будівельних норм і правил,
відведення земельної ділянки під
будівництво житлового будинку, а також
що позивач звертався до компетентного
державного органу з приводу узаконення
самочинного будівництва, та було
відмовлено компетентними органами у
вирішенні зазначеного питання, то
підстав для задоволення позову суд не
вбачає.

Враховуючи викладене,
керуючись ст. 209,212,213,214,215,218 ЦПК України,
ст. 16, 376 Цивільного кодексу України,
Постановою № 6 від 30.03.2012 р. Пленуму
вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами статті 376 Цивільного кодексу
України (Про правовий режим
самочинного будівництва)» суд,-

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до Ставівської
сільської Ради, третя особа Державна
реєстраційна служба Кагарлицького РУЮ
Київської області про визнання права
власності на самочинне будівництво
відмовити повністю.

Рішення суду набуває законної
сили відповідно до ст.. 223 ч.1 ЦПК
України.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
протягом 10 днів.

Суддя: Т. Є. Іванюта