У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 року

м. Миколаїв

Центральний районний суду м. Миколаєва
у складі:

головуючого-

судді Подзігун Г.В.

при секретарі-

Голубашенко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
скаргу ПАТ "Миколаївська ТЕЦ" про
визнання неправомірною та скасування
постанови державного виконавця
Центрального відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції про
повернення виконавчого документу
стягувачу, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ "Миколаївська ТЕЦ" звернулось до
суду із скаргою про визнання
неправомірною та скасування постанови
державного виконавця Центрального
відділу державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції про повернення
виконавчого документа стягувачеві за
виконавчим провадженням № 36422944, що
відкрито на виконання судового
наказу № 7-4091/2008 виданого 06.05.2008 року
Центральним районним судом м.Миколаєва
про стягнення з ОСОБА_1 на користь
товариства заборгованості за спожиту
теплову енергію та судових витрат.

В обгрунтування вимог скарги заявник
вказував, що при виконанні виконавчого
провадження державним виконавцем не
було проведено всіх дій, передбачених
Законом України "Про
виконавче провадження", необхідних для
виконання судового рішення, зокрема не
було здійснено дій щодо розшуку майна
боржника. Посилаючись на зазначені
обставини, ПАТ "Миколаївська ТЕЦ"
просило постанову державного
виконавця про повернення виконавчого
документу визнати неправомірною та
зобов'язати державного виконавця
скасувати вказану постанову.

В судове засідання представник
заявника не з'явився, надав суду заяву
про розгляд справи за його відсутності,
вимоги скарги підтримав.

В судове засідання представник
Центрального ВДВС ММУЮ не з'явився, про
причини неявки до суду не повідомив,
заперечень проти задоволення скарги не
надав.

Ухвалою суду справа розглянута за
відсутністю учасників процесу,
оскільки у справі достатньо даних про
права та взаємини сторін.

Вивчивши доводи скарги та дослідивши
матеріали справи судом встановлено
наступне.

Як вбачається з
матеріалів справи 06.05.2008 року
Центральним районним судом видано
судовий наказ № 7-4091/2008 року про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ
"Миколаївська ТЕЦ" заборгованості
за спожиту теплову енергію в сумі 959,56
грн. та судових витрат.

Судовий наказ знаходився на виконанні
Центрального ВДВС ММУЮ.

Однак 16.12.2013 року судовий наказ був
повернутий стягувачу на підставі п.2 ч.1
ст.47 Закону України "Про
виконавче провадження" у зв'язку з
неможливістю встановити майно
боржника.

При цьому суд вважає дії державного
виконавця неправомірними виходячі з
наступного.

Згідно до п.2 ч.1 ст. 47 Закону України
"Про виконавче провадження"
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо у боржника
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а, здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо
розшуку такого майна виявилися
безрезультатними.

Окрім того, ч. 2 ст. 40 Закону України
"Про виконавче провадження"
визначено, що розшук боржника -
фізичної особи, дитини, розшук
транспортних засобів боржника
здійснюють органи внутрішніх справ,
розшук боржника - юридичної особи та
іншого майна боржника організовує
державний виконавець. Розшук
оголошується відповідно за місцем
виконання рішення або за останнім
відомим місцем проживання,
перебування, місцезнаходженням
боржника чи місцезнаходженням його
майна, або за місцем проживання
(місцезнаходженням) стягувача.

Згідно з ч.1, п.10 ч.3 ст.11 цього ж Закону
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до абз. 2 п. 3.12
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
від 02.04.2012 р. №512/5, організацію розшуку
боржника - юридичної особи та майна
боржника чи інформації про місце
отримання боржником доходів державний
виконавець здійснює шляхом
направлення запитів до органів
державної податкової служби. Державної
реєстраційної служби України, банків,
Державної автомобільної інспекції
Міністерства внутрішніх справ України,
Державної казначейської служби
України, Державного агентства
земельних ресурсів, бюро технічної
інвентаризації, нотаріату, органів
статистики тощо або перевірки
інформації за даними електронних баз
даних та реєстрів, що містять
інформацію про майно чи доходи
боржника, а також за даними інших
джерел інформації як офіційних, так і
неофіційних (засобів масової
інформації, мережі Інтернет тощо). Крім
того, державний виконавець здійснює
вихід за місцезнаходженням (місцем
проживання) боржника.

Державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право звертатися до суду з поданням
про розшук боржника - фізичної особи
або дитини чи про постановлення
вмотивованого рішення про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння боржника - фізичної або іншої
особи, в якої перебуває майно боржника
чи майно та кошти, належні боржникові
від інших осіб, або дитина, стосовно
якої складено виконавчий документ про
її відібрання.

У разі відсутності відомостей про
місце проживання, перебування чи
місцезнаходження майна боржника
звертається до суду з поданням про
винесення ухвали про розшук боржника
або дитини.

Розшук боржника - фізичної особи,
дитини, розшук транспортних засобів
боржника здійснюють органи внутрішніх
справ, а розшук боржника - юридичної
особи та іншого майна боржника
організовує державний виконавець.
Розшук оголошується відповідно за
місцем виконання рішення або за
останнім відомим місцем проживання,
перебування, місцезнаходженням
боржника чи місцезнаходженням його
майна, або за місцем проживання
(місцезнаходженням) стягувача.

Незвернення державного виконавця до
суду у випадках, передбачених частиною
першою цієї статті, а також інші дії та
бездіяльність державного виконавця,
пов'язані з розшуком боржника або його
майна, можуть бути оскаржені у
десятиденний строк у порядку,
встановленому цим Законом.

Згідно з п.3.12 Інструкції з організації
примусового виконання рішень,
затвердженої наказом
Міністерства юстиції України N512/5 від
02.04.2012 р., перед зверненням до суду з
поданням про винесення ухвали про
розшук боржника - фізичної особи або
дитини, який здійснюється відповідно
до статті 40 Закону, державний
виконавець вживає заходів, спрямованих
на встановлення фактичного
місцезнаходження боржника - фізичної
особи або дитини щодо:

а) отримання відповіді на запит від
відповідних територіальних органів
МВС України щодо місця реєстрації
особи;

б) отримання інформації від учасників
виконавчого провадження та інших осіб,
у тому числі усно (в такому випадку
отримана інформація відображаєься в
акті державного виконавця), про можливі
місця перебування боржника;

в) перевірки наявності боржника за
можливими місцями його перебування,
встановленими під час проведення
виконавчих дій;

г) отримання інформації щодо місця
роботи боржника;

ґ) отримання інформації про боржника з
інших джерел.

Організацію розшуку боржника -
юридичної особи та майна боржника чи
інформації про місце отримання
боржником доходів державний
виконавець здійснює шляхом
направлення запитів до органів
державної податкової служби, Державної
реєстраційної служби України, банків,
Державної автомобільної інспекції
Міністерства внутрішніх справ України,
Державної казначейської служби
України, Державного агентства
земельних ресурсів, бюро технічної
інвентаризації, нотаріату, органів
статистики тощо або перевірки
інформації за даними електронних баз
даних та реєстрів, що містять
інформацію про майно чи доходи
боржника, а також за даними інших
джерел інформації як офіційних, так і
неофіційних (засобів масової
інформації, мережі Інтернет тощо). Крім
того, державний виконавець здійснює
вихід за місцезнаходженням (місцем
проживання) боржника.

На підставі зазначених даних державним
виконавцем 16.12.2013 року було прийнято
рішення повернути стягувачу
виконавчий лист на підставі п.2 ч.1 ст.47
Закону України "Про виконавче
провадження" у зв'язку з
неможливістю встановити майно
боржника .

З досліджених доказів не вбачається, що
державним виконавцем було здійснено
всіх заходів щодо встановлення майна
боржника.

У порушення п.3.12 вищезазначеної
Інструкції державний виконавець не
здійснив всіх запитів до належних
державних органів.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов
висновку, що державний виконавець не
вжив усіх, передбачених Закону України
"Про виконавче провадження" та
Інструкцією з організації примусового
виконання рішень, заходів щодо
виконання виконавчого документа, та
безпідставно повернув його
стягувачеві.

Тому слід визнати неправомірною
постанову державного виконавця
Центрального відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції Варчука
М.В. від 16.12.2013 року про повернення
виконавчого документа стягувачеві за
виконавчим провадженням № 36422944 та
зобов'язати державного виконавця
скасувати вказану постанову.

В силу ст.88 ЦПК України з
Центрального відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції на користь
держави слід стягнути судовий збір в
розмірір 121,80 грн.

Керуючись ст. ст.
208-210 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ПАТ "Миколаївська ТЕЦ" про
визнання неправомірною та скасування
постанови державного виконавця
Центрального відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції про
повернення виконавчого документу
стягувачу - задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати
постанову державного виконавця
Центрального відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції Варчука
М.В. від 16.12.2013 року про повернення
виконавчого документа стягувачеві за
виконавчим провадженням № 36422944 та
зобов'язати державного виконавця
скасувати вказану постанову.

Стягнути з Центрального відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції на користь держави судовий
збір в розмірір 121,80 грн.

Ухвала може бути оскаржена через суд
першої інстанції до апеляційного суду
Миколаївської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом п'яти днів
з дня її проголошення. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя

Г.В. Подзігун