Єдиний унікальний номер 254/393/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/3822/2014
16 квітня 2014 року
Апеляційний суд
Донецької області у складі:
головуючого судді:
суддів: Агєєва О.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Будьоннівському
районі м.Донецька на рішення
Будьоннівського районного суду
м.Донецька від 03 березня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Будьоннівському
районі м.Донецька про відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
ушкодження здоров'я на виробництві, -
Рішенням Будьоннівського районного
суду м. Донецька від 03 березня 2014 року з
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Будьоннівському
районі м. Донецька на користь ОСОБА_2
стягнуто моральну шкоду, спричинену
професійним захворюванням у сумі 15 000
грн.. Суд першої інстанції виходив з
того, що позивачеві встанволена стійка
втрата професійної працездатності у
зв'язку з професійним захворюванням в
50 % та третя група інвалідності, чим
спричинено моральну шкоду.

В апеляційній скарзі відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Будьоннівському
районі м. Донецька просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове про відмову
в задоволенні позову. Посилається на
те, що позивачем не надано доказів про
спричинення моральної шкоди та не
зазначено обґрунтування її розміру.
Довідка МСЕК про процент стійкої
втрати професійної працездатності є
підставою для розрахунку та
відшкодування потерпілому
матеріальної шкоди і не є
підтвердженням факту спричинення
моральної шкоди. Відсутній висновок
МСЕК про спричинення моральної шкоди.
Позивачеві Фондом виплачуються
щомісячні страхові виплати і їх розмір
перевищує заробітну плату працюючого
за його професією,тому посилання на
обмеження матеріального становища не
відповідає дійсності. Висновок суду
про те, що позивач є особою, яка фізично
і морально страждає у зв'язку із
наявністю професійного захворювання
не підтверджується ні документальними
ні фактичними обставинами. У позовній
заяві відсутні посилання на те, у чому
полягає спричинення моральної шкоди
позивачеві з боку Фонду, не
обґрунтовано її розмір та не надано
жодних доказів, які б це
підтверджували, відсутні докази, які б
підтверджували порядок розрахунку
розміру моральної шкоди.

Апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Суд повно і правильно встановив
фактичні обставини по справі, дав їм
належну правову оцінку і дійшов
обґрунтованого висновку про часткове
задоволення позову.

Висновки суду підтверджуються
висновком МСЕК від 09.10.2003 року, яким
позивачу вперше встановлена стійка
втрата професійної працездатності у
зв'язку з професійним захворюванням в
50 % та третя група інвалідності.

Суд першої інстанції правильно
виходив із того, що факт спричинення
моральної шкоди доведено. Право на
відшкодування моральної шкоди у
позивача виникло з моменту
встановлення стійкої втрати
професійної працездатності висновком
МСЕК від 09.10.2003 року. В зазначений
період діяли положення ч.3 ст.34 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності», які
передбачали обов'язок Фонду
соціального страхування у разі
настання страхового випадку провести
виплату потерпілому грошової суми за
моральну шкоду. Тому суд у
відповідності до вимог Закону дійшов
обґрунтованого висновку про
покладення на Відділення обов'язку
відшкодування моральної шкоди
позивачеві.

Доводи про те, що в позовній заяві не
зазначено обґрунтування, чим
спричинена моральна шкода , а тому
відсутні підстави для задоволення
позову, не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки спростовуються
встановленими обставинами.
Звертаючись з позовом, позивач
зазначив, що йому спричинена моральна
шкода,він став інвалідом, відчуває
певні труднощі,оскільки обмежений у
фізичному навантаженні,позбавлений
можливості нормально вести побут ,
наявність профзахворювання порушує
нормальні життєві зв'язки і потребує
від позивача докладання додаткових
зусиль для організації свого життя.

Посилання на те, що позивачем не надано
доказів спричинення моральної шкоди,
оскільки висновок МСЕК не утримує з
цього питання висновків, а тому
відсутні підстави для задоволення
позову, не можуть бути прийняті до
уваги з тих підстав, що саме по собі
ушкодження здоров'я, заподіяне
потерпілому під час виконання трудових
обов'язків, незалежно від ступеня
втрати професійної працездатності,
спричиняє йому моральні та фізичні
страждання. Як зазначено в п. 4.1. Рішення
Конституційного Суду України від 27.01.2004
р., моральна шкода потерпілого від
нещасного випадку на виробництві чи
професійного захворювання полягає,
відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України,
зокрема, у фізичному болю, фізичних та
душевних стражданнях, які він зазнає у
зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я.

Ушкодження здоров'я, заподіяні
потерпілому під час виконання трудових
обов'язків, незалежно від ступеня
втрати професійної працездатності
спричинюють йому моральні та фізичні
страждання.

Висновком МСЕК позивачеві встановлено
ушкодження здоров'я під час виконання
трудових обов'язків, у зв'язку із чим
заподіяння моральних страждань є
доведеним. Що стосується доводів про
відсутність висновку спеціалістів про
наявність моральної шкоди, то висновок
експертизи щодо встановлення факту
спричинення моральної шкоди для суду
не є обов'язковим і оцінюється судом
разом з іншими доказами та не має
заздалегідь встановленого значення
відповідно до вимог ст.ст.147,212 ЦПК
України.

Доводи про те, що розмір
регресних виплати на користь позивача
перевищує фактичну заробітну плату
працюючого по даній професії,а тому
відсутні підстави для відшкодування
моральної шкоди, не можуть бути
прийняті до уваги, так як для вирішення
питання про наявність підстав для
відшкодування моральної шкоди розмір
виплати щомісячних сум правового
значення не має.

Постановлене судом рішення є законним
і обґрунтованим. Вимоги матеріального
і процесуального права при розгляді
справи додержані.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі,
не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.308,315 ЦПК України,
апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Будьоннівському
районі м. Донецька відхилити.

Рішення Будьоннівського районного
суду м. Донецька від 03 березня 2014 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: