Справа № 466/2602/13
Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 22-ц/783/2360/14
Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк
Категорія справи:27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети
Н.О.,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

за участю Фединця О.В. - представника
ПАТ „УкрСиббанк",

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Власюка Віталія
Володимировича, представника ТзОВ
„Леополіс-Логістик Плюс", на рішення
Шевченківського районного суду м.
Львова від 16 січня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням задоволено
позов Публічного акціонерного
товариства (ПАТ) „УкрСиббанк" (в
подальшому - „Банк") до ТзОВ
„Леополіс-Логістик Плюс", ОСОБА_5 і
ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за
кредитним договором № 0,
укладеним 18.05.2007 року між Банком і ТзОВ
„Леополіс-Логістик Плюс" (в подальшому
- „Кредитний договір"), поручителями
якого за договорами поруки від 16.01.2009
року та від 17.07.2009 року виступали
(відповідно) ОСОБА_6 і ОСОБА_5, та
стягнуто солідарно зі згаданих
відповідачів заборгованість за
згаданим кредитним договором в сумі 72
667 доларів США 66 центів, що станом на
18.03.2013 року еквівалентно 580 832 грн. 61
коп., 37 556 грн. 21 коп. пені, а також 3 441
грн. судового збору (а.с. 112-114).

Дане рішення оскаржив Власюк В.В. -
представник ТзОВ „Леополіс-Логістик
Плюс".

Апелянт просить рішення суду скасувати
і ухвалити нове, яким відмовити Банку у
задоволенні його позовних вимог,
покликаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, на невідповідність висновків
суду обставинам справи та на порушення
норм процесуального права.

Стверджує, що директор ТзОВ
„Леополіс-Логістик Плюс" ОСОБА_5
Кредитний договір не підписував,
оскільки у нього „відсутній примірник
даного документа і він не пригадує його
підписання", а відтак вважає
неправомірною відмову суду у
задоволенні клопотання про
призначення по справі судової
почеркознавчої експертизи щодо
встановлення відповідності підпису
ОСОБА_5 на Кредитному договорі.

Вважає, що судом не було встановлено
факту надання кредиту, оскільки
позивачем не було подано до суду
доказів про перерахування кредитних
коштів.

Умови Кредитного договору вважає
несправедливими, зокрема - щодо надання
кредиту в доларах США, оскільки з часу
його надання „сума кредиту у
гривневому еквіваленті збільшилась
приблизно на 58 %" (а.с. 119-121).

Апелянт і всі відповідачі, будучи
своєчасно належним чином
повідомленими про час і місце
апеляційного розгляду справи (а.с. 126-130),
в судове засідання не з'явилися і про
причини своєї неявки суд не повідомили,
що (у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК
України) не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
заперечення доводів апеляційної
скарги зі сторони представника Банку,
перевіривши матеріали справи та
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
до задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в
ході судового розгляду справи судом
першої інстанції в судовому засіданні
04 грудня 2013 року було встановлено, що
боржник за Кредитним договором
(апелянт) ТзОВ „Леополіс-Логістик Плюс"
здійснював погашення своєї
заборгованості за даним договором, що
знайшло своє відображення і у
довідці-розрахунку заборгованості
ТзОВ „Леополіс-Логістик Плюс" за
Кредитним договором, яку долучено до
позовної заяви (а.с. 20-26), що і стало
підставою для суду першої інстанції
для відмови у задоволенні клопотання
представника згаданого відповідача
про проведення почеркознавчої
експертизи щодо встановлення
відповідності підпису ОСОБА_5 на
Кредитному договорі.

Висновки суду першої інстанції з цього
приводу апелянтом жодним чином не
спростовано, а відтак доводи
апеляційної скарги про те, що ОСОБА_5
Кредитний договір від імені ТзОВ
„Леополіс-Логістик Плюс" не підписував
(при цьому підпис ОСОБА_5 від свого
особистого імені на договорі поруки
від 17.07.2009 року ніким не оспорюється), а
також щодо неправомірності відмови
суду у задоволенні клопотання про
призначення по справі судової
почеркознавчої експертизи, до уваги
прийматися не можуть.

Крім цього, вище наведені доводи
апеляційної скарги суперечать іншим
доводам цієї ж апеляційної скарги - про
несправедливість умов укладеного
Кредитного договору.

Незважаючи на те, що Кредитний договір
між Банком та ТзОВ „Леополіс-Логістик
Плюс" було укладено ще 18.05.2007 року, даний
договір (або окремі його положення чи
умови) ніким, в т.ч. - і ТзОВ
„Леополіс-Логістик Плюс", не
оскаржувався і є чинним, а відтак
доводи апеляційної скарги стосовно
несправедливості його умов також до
уваги прийматися не можуть.

За вище наведених обставин колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дав належну оцінку всім обставинам і
доказам по справі в їх сукупності та
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому приходить до висновку про те, що
підстави для його скасування відсутні
і апеляційну скаргу на нього, яка не
спростовує висновків рішення суду,
слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1,
315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Власюка
Віталія Володимировича, представника
ТзОВ „Леополіс-Логістик Плюс",
відхилити та залишити рішення
Шевченківського районного суду міста
Львова від 16 січня 2014 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскарженою
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Суддя:

Судді: