Справа № 161/3323/14-ц
Провадження № 2/161/1582/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

02 квітня 2014 року
місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської
області в складі:

головуючого - судді Філюк Т.М.

при секретарі Коритнюк А.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу та поділ майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Свій позов мотивує тим, що перебуває в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 14
вересня 2007 року. Шлюб був
зареєстрований Відділом реєстрації
актів цивільного стану Луцького
міського управління юстиції, актовий
запис № 1435. Від даного шлюбу у них
народилась дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вказує на те, що спільне життя з
відповідачем не склалося, тривалий час
не підтримують подружніх стосунків,
шлюб існує лише формально.

Зазначає, що під час шлюбу ними було
спільно набуте наступне нерухоме
майно: чотирьохкімнатна квартира,
загальною площею 88,2 кв.м., що
знаходиться в АДРЕСА_1; земельна
ділянка з цільовим призначенням для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, площею 0,2655 га,
кадастровий номер: 072288100:01:001:4414, що
знаходиться в АДРЕСА_2, на земельній
ділянці площею 7000 кв.м., кадастровий
номер :01:001:0728.

Просить шлюб, укладений між нею та
ОСОБА_2, розірвати та визнати за нею
право власності на чотирьохкімнатну
квартиру, загальною площею 88,2 кв.м., що
знаходиться в АДРЕСА_1 та на ? частину
земельної ділянки з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд,
площею 0,2655 га, кадастровий номер:
072288100:01:001:4414, що знаходиться в АДРЕСА_2.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на
зблокований житловий будинок
загальною площею 87,6 кв.м., розташований
в АДРЕСА_2, на земельній ділянці площею
7000 кв.м., кадастровий номер :01:001:0728
та на ? частину земельної ділянки з
цільовим призначенням для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд,
площею 0,2655 га, кадастровий номер:
072288100:01:001:4414, що знаходиться в АДРЕСА_2.

Позивач в судове засідання не
з'явилась, подала суду заяву, в якій
просила справу слухати у її
відсутності, позовні вимоги підтримує
повністю.

В судове засідання відповідач не
з'явився, подав суду заяву про розгляд
справи у його відсутності, не заперечує
щодо задоволення позову.

Дослідивши письмові докази у справі,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що сторони
перебувають у шлюбі, який
зареєстрований 14 вересня 2007 року
Відділом реєстрації актів цивільного
стану Луцького міського управління
юстиції, актовий запис № 1435 (а.с. 8). Від
даного шлюбу у них народилась дочка
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с. 9-10).

Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно зі змістом ст. 55 СК України,
дружина та чоловік зобов'язані спільно
піклуватися про побудову сімейних
відносин між собою та іншими членами
сім'ї на почуттях взаємної любові,
поваги, дружи, взаємодопомоги. Чоловік
зобов'язаний утверджувати в сім'ї
повагу до матері. Дружина зобов'язана
утверджувати в сім'ї повагу до батька.
Дружина та чоловік відповідальні один
перед одним, перед іншими членами сім'ї
за свою поведінку в ній.

Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК
України, кожен з подружжя має право
припинити шлюбні відносини.
Примушування до припинення шлюбних
відносин, примушування до їх
збереження, є порушенням права дружини,
чоловіка на свободу та особисту
недоторканість і може мати наслідки,
встановлені законом.

Пунктом 5 по станови Пленуму Верховного
Суду від 12.06.1998 року № 16 "Про
застосування судами деяких норм
Кодексу про шлюб та сім'ю" встановлено,
що проголошена Конституцією охорона
сім'ї державою полягає, зокрема, в тому,
що шлюб може бути розірвано в судовому
порядку лише за умови, якщо
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження сім'ї стали
неможливими.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач та відповідач тривалий час
подружніх стосунків не підтримують,
проживають окремо, не ведуть спільного
господарства, шлюб існує лише
формально.

Враховуючи особливий характер
сімейних відносин, які склалися в
даній сім'ї, та їх об'єктивну
недоступність для оточуючих, а також
беручи до уваги категоричне
заперечення сторін щодо збереження
сім'ї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55,
56 СК України, суд приходить до висновку,
що шлюб слід розірвати.

Відповідно до ч.1 ст. 60 Сімейного
кодексу України, майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини самостійного заробітку
(доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 57 СК України визначено,
що особистою приватною власністю
дружини (чоловіка) є майно, набуте нею
(ним) за час шлюбу, але за кошти, які
належали їй (йому) особисто.

Згідно із зазначеними нормами при
вирішенні питання про визнання майна
подружжя їх спільною сумісною чи
особистою приватною власністю
з'ясуванню підлягають як підстави й час
набуття такого майна, так і джерела
його придбання.

Судом встановлено, що на підставі
договору купівлі-продажу квартири від
01 квітня 2011 року, посвідченого
приватним нотаріусом Луцького
міського нотаріального округу ОСОБА_5
зареєстрованого за № 255, ОСОБА_1
придбала чотирьохкімнатну квартиру,
загальною площею 88,2 кв.м., що
знаходиться в АДРЕСА_1 ( а.с.11-13).

Як вбачається з договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
23 червня 2008 року, ОСОБА_2 придбав в
ОСОБА_6 земельну ділянку, площею 0,2399 га,
яка розташована в АДРЕСА_2, для ведення
особистого селянського господарства.

Також, відповідно до договору
купівлі-продажу від 24 липня 2008 року,
ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_7 земельну
ділянку, площею 0,4828 га, яка знаходиться
в АДРЕСА_2, для ведення особистого
селянського господарства.

Рішенням Боголюбської сільської ради
Луцького району № 22/6 від 20 липня 2012
року затверджено проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки,
цільове призначення якої змінюється та
видано Державний акт на право
власності на земельну ділянку ОСОБА_2,
площею 0.2655 га, яка розташована в
АДРЕСА_2 для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд (а.с. 27).

Згідно договору купівлі-продажу
житлового будинку від 26 жовтня 2012 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Шацького районного нотаріального
округу ОСОБА_8 зареєстрованого за № 1578,
ОСОБА_2 належить зблокований житловий
будинок по АДРЕСА_2 (а.с. 39-41).

Отже, відповідно до вищезазначеної
норми Закону та на підставі п.2 ст. 60
Сімейного кодексу України,
чотирьохкімнатна квартира, загальною
площею 88,2 кв.м., що знаходиться в
АДРЕСА_1, земельна ділянка з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд,
площею 0,2655 га, кадастровий номер:
072288100:01:001:4414, що знаходиться в АДРЕСА_2
та зблокований житловий будинок
загальною площею 87,6 кв.м., розташований
в АДРЕСА_2, на земельній ділянці площею
7000 кв.м., кадастровий номер :01:001:0728,
є об'єктами спільної сумісної
власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Відповідно до ст. 69 Сімейного кодексу
України, дружина і чоловік мають право
на поділ майна, що належить їм на праві
спільної сумісної власності, незалежно
від розірвання шлюбу.

Відповідно до статті 70 СК України, у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором. При вирішенні спору про
поділ майна суд може відступити від
засади рівності часток подружжя за
обставин, що мають істотне значення,
зокрема якщо один із них не дбав про
матеріальне забезпечення сім'ї,
приховав, знищив чи пошкодив спільне
майно, витрачав його на шкоду інтересам
сім'ї.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у пункті 23 постанови від 21
грудня 2007 року № 11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання. Спільною сумісною власністю
подружжя, що підлягає поділу (статті 60,
69 СК України, частина 3 ст. 368 ЦК України),
відповідно до частин 2, 3 статті 325 ЦК
можуть бути будь-які види майна, за
винятком тих, які згідно із законом не
можуть їм належати (виключені з
цивільного обороту), незалежно від
того, на ім'я кого з подружжя вони були
придбані чи внесені грошовими коштами,
якщо інше не встановлено шлюбним
договором чи законом. Спільною
сумісною власністю подружжя, зокрема,
можуть бути: квартири, жилі й садові
будинки; земельні ділянки та
насадження на них, продуктивна і робоча
худоба, засоби виробництва,
транспортні засоби; грошові кошти,
акції та інші цінні папери,
паєнакопичення в житлово-будівельному,
дачно-будівельному,
гаражно-будівельному кооперативі;
грошові суми та майно, належні подружжю
за іншими зобов'язальними
правовідносинами, тощо. Майно, яке
належало одному з подружжя, може бути
віднесено до спільної сумісної
власності укладеною при реєстрації
шлюбу угодою (шлюбним договором) або
визнано такою власністю судом з тих
підстав, що за час шлюбу його цінність
істотно збільшилася внаслідок
трудових або грошових затрат другого з
подружжя чи їх обох.

Відповідно до статті 71 СК України
майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі. Якщо дружина та
чоловік не домовилися про порядок
поділу майна, спір може бути вирішений
судом. При цьому суд бере до уваги
інтереси дружини, чоловіка, дітей та
інші обставини, що мають істотне
значення.

Проаналізувавши зібрані та досліджені
в судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
слід визнати об'єктами спільної
сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2
чотирьохкімнатну квартиру, загальною
площею 88,2 кв.м., що знаходиться в
АДРЕСА_1, земельну ділянку з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд,
площею 0,2655 га, кадастровий номер:
072288100:01:001:4414, що знаходиться в АДРЕСА_2
та зблокований житловий будинок
загальною площею 87,6 кв.м., розташований
в АДРЕСА_2, на земельній ділянці площею
7000 кв.м., кадастровий номер :01:001:0728,
а також виділити у власність ОСОБА_1 у
праві спільної власності подружжя
чотирьохкімнатну квартиру, загальною
площею 88,2 кв.м., що знаходиться в
АДРЕСА_1 та на ? частину земельної
ділянки з цільовим призначенням для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, площею 0,2655 га,
кадастровий номер: 072288100:01:001:4414, що
знаходиться в АДРЕСА_2, виділити у
власність ОСОБА_2 у праві спільної
власності подружжя зблокований
житловий будинок загальною площею 87,6
кв.м., розташований в АДРЕСА_2, на
земельній ділянці площею 7000 кв.м.,
кадастровий номер :01:001:0728 та на ?
частину земельної ділянки з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд,
площею 0,2655 га, кадастровий номер:
072288100:01:001:4414, що знаходиться в АДРЕСА_2.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 213, 214, 215, 266 ЦПК
України, на підставі ст.ст. ст.ст.60, 62,69,
70,71, 110, 111, 112 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Горлівка Донецької
області та ОСОБА_1, яка народилась
ІНФОРМАЦІЯ_3 в ст. Зяба Братського
району Іркутської області Російської
Федерації, зареєстрований 14 вересня 2007
року Відділом реєстрації актів
цивільного стану Луцького міського
управління юстиції, актовий запис № 1435
- розірвати.

Визнати об'єктами спільної
сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2
чотирьохкімнатну квартиру, загальною
площею 88,2 кв.м., що знаходиться в
АДРЕСА_1, земельну ділянку з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд,
площею 0,2655 га, кадастровий номер:
072288100:01:001:4414, що знаходиться в АДРЕСА_2
та зблокований житловий будинок
загальною площею 87,6 кв.м., розташований
в АДРЕСА_2, на земельній ділянці площею
7000 кв.м., кадастровий номер :01:001:0728.

Виділити у власність ОСОБА_1 у
праві спільної власності подружжя
чотирьохкімнатну квартиру, загальною
площею 88,2 кв.м., що знаходиться в
АДРЕСА_1 та на ? частину земельної
ділянки з цільовим призначенням для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, площею 0,2655 га,
кадастровий номер: 072288100:01:001:4414, що
знаходиться в АДРЕСА_2.

Виділити у власність ОСОБА_2 у праві
спільної власності подружжя
зблокований житловий будинок
загальною площею 87,6 кв.м., розташований
в АДРЕСА_2, на земельній ділянці площею
7000 кв.м., кадастровий номер :01:001:0728
та на ? частину земельної ділянки з
цільовим призначенням для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд,
площею 0,2655 га, кадастровий номер:
072288100:01:001:4414, що знаходиться в АДРЕСА_2.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Т.М. Філюк