Справа № 504/921/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2014смт. Комінтернівське

Комінтернівський районний суд
Одеської області у складі:

Головуючого судді -
Барвенка В.К.,

при секретарі -
Мельниковій В.М., -

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду № 9, смт.
Комінтернівське, позовну заяву ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
ОСОБА_6, Красносільської сільської ради
Комінтернівського району Одеської
області, треті особи - відділ
держкомзему у Комінтернівському
районі Одеської області, Одеська
регіональна філія Державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру при Держкомземі
України», про визнання недійсним та
скасування рішення сесії, визнання
недійсним та скасування державного
акту, скасування реєстрації права
власності та присвоєння кадастрового
номеру земельній ділянці, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись із позовом до
відповідачів, яким, з урахування
уточнення предмету позову, просили суд
визнати недійсним та скасувати рішення
8-ої сесії ХХІV скликання
Красносільської сільської ради
Комінтернівського району Одеської
області № 145- ХХІV від 12 вересня 2003 року,
про виділенні ОСОБА_6 у приватну
власність земельної ділянки, площею
0,1120 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1;
визнати недійсним та скасувати
державний акт серії ОД № 086526, який
виданий 16.09.2004 року Красносільською
сільською радою Комінтернівського
району Одеської області, на ім'я ОСОБА_6
про право власності на земельну
ділянку, площею 0,1120 га, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1; скасувати реєстрацію
кадастрового номеру та державну
реєстрацію права власності.

В судовому засіданні позовні вимоги
позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 підтримали,
просили задовольнити повністю.

Позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_3, ОСОБА_5 подали
заяву про розгляд справи за своєї
відсутності, позовні вимоги підтримали
в повному обсязі.

Представник Красносільської сільської
ради Комінтернівського району
Одеської області подав заяву про
розгляд справи за своєї відсутності,
проти задоволення позову не
заперечував.

ОСОБА_6 позовні вимоги повністю визнав,
проти їх задоволення в судовому
засіданні не заперечував.

Представник Реєстраційної служби
Комінтернівського районного
управління юстиції Одеської області
повторно в судове засідання не
з'явився, в силу ст. 169 ЦПК України суд
вважав за можливе розглядати справу за
його відсутності.

Представник Управління
Держземагенства у Комінтернівському
районі Одеської області в судовому
засіданні вважав за можливе
задовольнити вимоги частково, в
частині прав та законних інтересів
співвласників житлового будинку
(позивачів), в решті позову просив
відмовити.

Судом встановлено, що на підставі
свідоцтва № 1, виданого 17.12.1993 року
Красносільською сільською радою
Комінтернівського району Одеської
області, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8 в рівних
частках на праві власності належить
жилий будинок АДРЕСА_1.

Рішенням виконкому Красносільської
сільської ради Комінтернівського
району Одеської області від 25.07.2000 року
№ 42 АДРЕСА_2 перейменовано у АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 успадкувала частки ОСОБА_7,
ОСОБА_8 у вказаному жилому будинку, і її
частка становить три вісьмих.

На підставі рішення 8-ої сесії ХХІV
скликання Красносільської сільської
ради Комінтернівського району
Одеської області № 145- ХХІV від 12
вересня 2003 року, на ім'я ОСОБА_6 16.09.2004
року Красносільською сільською радою
Комінтернівського району Одеської
області був виданий державний акт
серії ОД № 086526, на право власності на
земельну ділянку, площею 0,1120 га, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Позивачі вважали, що передача
земельної ділянки у власність лише
одного співвласника житлового будинку
порушує їхні права.

Встановивши дійсні
правовідносини, оцінивши зібрані
докази на предмет їх належності,
допустимості, достовірності кожного
доказу окремо, а також достатність та
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд приходить до висновку
про можливість часткового задоволення
позову виходячи з наступного:

Земельні відносини щодо володіння,
користування і розпорядження землею
регулюються Конституцією України,
Земельним кодексом України, а також
прийнятими відповідно до них
нормативно-правовими актами.

Держава відповідно до положень статті
55 Конституції України кожному
гарантувала право на оскарження в суді
рішень, дій чи бездіяльності органів
державної власності, органів місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб.

Згідно Закону України від 21.05.1997р. №280/97
«Про місцеве самоврядування» сільські,
селищні, міські, районні та обласні
ради є органами місцевого
самоврядування, що представляють
відповідні територіальні громади та
здійснюють від їх імені та в їх
інтересах функції і повноваження
місцевого самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

У відповідності до ст. 12 Земельного
кодексу України до повноважень
сільських, селищних, міських рад
належить розпорядження землями
територіальної громади, відповідно
на території сіл, селищ, міст.

Земельним кодексом України, Законом
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» та іншими
нормативно-правовими актами Держава
делегувала органам місцевого
самоврядування та органам виконавчої
влади розпорядження землями
відповідних територіальних громад,
землями комунальної чи державної
власності, та делегувала їм вирішення у
встановленому законом порядку інших
питань в галузі земельних відносин.

В силу ст. 373 ч. 2 ЦК України право
власності на землю (земельну ділянку)
набувається і здійснюється відповідно
до закону.

В силу ст. ст. 116, 118 Земельного Кодексу
України співвласники жилого будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1,
мають рівні права на набуття права на
земельну ділянку, шляхом безоплатної
приватизації.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до положення частини другої
статті 144 Конституції України та
частини десятої статті 59 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» вбачається, що рішення
органів місцевого самоврядування та їх
посадових осіб з мотивів
невідповідності Конституції України
або законам України визнаються
незаконними з ініціативи
заінтересованих осіб судом загальної
юрисдикції, тобто виключно в судовому
порядку.

Оскільки оскаржуване рішення
відповідачем прийнято без урахування
законних інтересів позивачів, це
рішення не може бути правомірним, в
зв'язку із чим є протиправним.

Статтею 15 Цивільного кодексу
України закріплено право особи на
захист цивільних прав та інтересів.
Кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 Цивільного кодексу України
закріплює захист цивільних прав та
інтересів судом, відповідно до якої
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

В силу ст. 152 Земельного Кодексу
України власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь- яких його прав на землю,
навіть якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків.

В силу припису ст. 155 Земельного
Кодексу України у разі видання
органом виконавчої влади або органом
місцевого самоврядування акта, яким
порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним.

Наведені приписи матеріального закону
є підставою для визнання правочину
недійсним, скасування акту, що порушує
право особи на земельну ділянку.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені чч.
1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

В силу положення ч.1 ст. 216 ЦК України
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України,
вимога про визнання оспорюваного
правочину недійсним та про
застосування наслідків його
недійсності, а також вимога про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину може бути
заявлена як однією зі сторін правочину,
так і іншою заінтересованою особою,
права та законні інтереси якої
порушено вчиненням правочину.

Суд дійшов до висновку, що
рішенням 8-ої сесії ХХІV скликання
Красносільської сільської ради
Комінтернівського району Одеської
області № 145- ХХІV від 12 вересня 2003 року
про передачу у власність спірної
земельної ділянки ОСОБА_6, порушено
право інших співвласників житлового
будинку, який розташований на спірній
земельній ділянці, зокрема право на
набуття у власність частки земельної
ділянки.

До цих правовідносин суд
застосовує положення ст. 152 Земельного
Кодексу України - спеціальної норми, що
їх регулює.

Оскільки державний акт серії ОД № 086526,
який виданий 16.09.2004 року
Красносільською сільською радою
Комінтернівського району Одеської
області, виданий без урахування
законного інтересу позивачів, такий
акт в силу припису ст. 155 Земельного
Кодексу України не може визнаватись
дійсним.

Разом із тим, в силу положення ст. 217 ЦК
України недійсність окремої частини
правочину не має наслідком недійсності
інших його частин і правочину в
цілому, якщо можна припустити, що
правочин був би вчинений і без
включення до нього недійсної частини.

Суд вважає безпідставними вимоги про
скасування в цілому і рішення органу
місцевого самоврядування, і
державного акту, оскільки суд вважає,
що ці документи були би видані ОСОБА_6
і без включення до них недійсної
частини.

В силу ст. 26 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
підлягають частковому задоволенню
вимоги про скасування державної
реєстрації прав на земельну ділянку,
зокрема, в частині виключного права
ОСОБА_6 на спірну земельну ділянку.

В силу ч. 6 ст. 16 закону України «Про
державний земельний кадастр», у
сукупності з встановленими
обставинами справи, та в сукупності з
наведеними нормами ЦК України, не
підлягають задоволенню вимоги про
скасування кадастрового номеру
земельної ділянки, оскільки часткове
скасування державної реєстрації
земельної ділянки, не може тягнути за
собою повного скасування кадастрового
номеру.

Отже суд дійшов до висновку, що
позовні вимоги мають бути задоволені
частково.

На підставі наведеного, керуючись
ч. 2 ст. 19, 55, ч.1 ст. 143, ч. 2 ст. 144
Конституції України, ч. 10 ст. 59 Закону
України „Про місцеве самоврядування в
Україні", ст.ст. 15,16, 203, 215, 216,ЦК України,
ст. 26 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», ч. 6 ст. 16 закону
України «Про державний земельний
кадастр», ст.ст.12,116,118, 152, 155 Земельного
Кодексу України, рішенням
Конституційного Суду України від
01.04.2010р. № 10-рп/2010, ст. ст. 10, 11, 15, 57-61, 64, 88,
208, 212, 218, 293-294, 296 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Визнати частково недійсним та частково
скасувати рішення 8-ої сесії ХХІV
скликання Красносільської сільської
ради Комінтернівського району
Одеської області № 145- ХХІV від 12
вересня 2003 року, зокрема, в частині
кількості осіб, що мають право на
отримання у приватну власність
земельної ділянки, та розміру їх часток
на земельну ділянку, площею 0,1120 га,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1, при
цьому рішення в частині передачі цієї
земельної ділянки у власність ОСОБА_6, з
визначенням його частки відповідно до
кількості осіб, що мають право на
отримання у приватну власність
земельної ділянки, залишити без змін.

Визнати частково недійсним та частково
скасувати державний акт серії ОД №
086526, який виданий 16.09.2004 року
Красносільською сільською радою
Комінтернівського району Одеської
області, на право власності на земельну
ділянку, площею 0,1120 га, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, зокрема, в частині
кількості осіб, що мають право
власності, та розміру їх часток на
земельну ділянку, площею 0,1120 га,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1, при
цьому державний акт в частині
підтвердження права власності на цю
земельну ділянку на ім'я ОСОБА_6, з
визначенням його частки відповідно до
кількості осіб, що мають право
власності на земельну ділянку,
залишити без змін.

Частково скасувати державну
реєстрацію права власності на земельну
ділянку, площею 0,1120 га, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, здійснену на ім'я
ОСОБА_6, при цьому визначити, що
державна реєстрація права власності
ОСОБА_6 на цю земельну ділянку має бути
здійснена пропорційно його частки у
праві власності.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Одеської області протягом десяти днів
з часу його проголошення через
Комінтернівський районний суд
Одеської області.

Суддя

Барвенко В.К.