Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №0608/2-2244/12
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді Заполовського В.Й.,

суддів: Забродського М.І.,
Шевчук А.М.,

за участю секретаря судового засідання
Камінної М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом публічного акціонерного
товариства «Банк національний кредит»
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4
про звернення стягнення на предмет
іпотеки та за зустрічним позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства «Банк
національний кредит», третя особа -
орган опіки та піклування Зарічанської
сільської ради Житомирського району
про зняття заборон та припинення
іпотеки щодо житлового будинку та
земельної ділянки, за апеляційними
скаргами публічного акціонерного
товариства «Банк національний кредит»
та ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення
Житомирського районного суду
Житомирської області від 03 березня 2014
року, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ПАТ «Банк національний
кредит» звернувся до суду з даним
позовом.

Зазначав, що 25 лютого 2008 року між
акціонерним комерційним банком
«Національний кредит»
правонаступником якого є ПАТ «Банк
національний кредит» (надалі Банк) та
ОСОБА_4 був укладений кредитний договір
№08/08 про надання кредиту у сумі 640 000
грн. з кінцевим терміном повернення
заборгованості до 23 лютого 2018 року.

З метою забезпечення належного
виконання зобов'язань за кредитним
договором, між Банком та ОСОБА_4 25.02.2008 р.
укладено іпотечний договір. Відповідно
до договору ОСОБА_4 передав в іпотеку
Банку незавершений будівництвом
житловий будинок та земельну ділянку,
площею 0,17 га, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Додатковою угодою №1 від 06.12.2011 року до
іпотечного договору сторонами
погоджено новий предмет іпотеки -
житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна
ділянка площею 0,0781 га, яка розташована
за цією ж адресою, кадастровий номер -
:02:001:0978 з цільовим призначенням -
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд.

Відповідно до договорів купівлі -
продажу від 06.12.2011 року, укладених за їх
згодою між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, предмети
іпотеки (житловий будинок та земельна
ділянка) належать на праві власності
ОСОБА_2, а тому відповідно до ст.23 Закону
України „Про іпотеку", а також умов
договору купівлі-продажу іпотека є
дійсною для набувача вказаного майна -
ОСОБА_2

У зв'язку з невиконанням позичальником
умов кредитного договору станом на 12
грудня 2012 року утворилась
заборгованість по кредиту на загальну
суму 1 604 875,58 гривень.

З наведених обставин та після
збільшення позовних вимог Банк просив
звернути стягнення на предмет іпотеки:
житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну
ділянку площею 0,0781 га, яка розташована
біля даного будинку, що належать на
праві власності ОСОБА_2 в рахунок
погашення заборгованості ОСОБА_4 перед
Банком за Кредитним договором №08/08 від
25.02.2008р. в розмірі 2 009 922 грн. 23 коп.
шляхом проведення прилюдних торгів з
продажу предмету іпотеки в межах
процедури виконавчого провадження,
передбаченої Законом України «Про
виконавче провадження»; виселити
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і інших осіб з
вказаного житлового будинку та
стягнути з відповідача судові витрати
по справі в розмірі 3 654,00 грн.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали в суд
зустрічний позов до ПАТ «Банк
національний кредит», за участю
третьої особи - органу опіки та
піклування Зарічанської сільської
ради Житомирського району про визнання
припиненим договору іпотеки та зняття
заборон.

Посилались на те, що вони придбали у
ОСОБА_4 житловий будинок АДРЕСА_1 та
земельну ділянку площею 0,0781 га, яка
розташована біля даного будинку,
кадастровий номер :02:001:0978 з
цільовим призначенням - для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд. Договір укладався за згодою
Банку при умові надходження на протязі
одного робочого дня після укладення
договору коштів від продажу на
погашення заборгованості по кредиту.

Вважали, що оскільки продаж
здійснювався добровільно, у
відповідності до умов договору
іпотеки, то строк дії іпотечного
договору припинився в результаті
задоволення вимог Банку шляхом продажу
нерухомого майна і отримання ним
коштів від продажу предмета іпотеки на
погашення кредиту.

За наведених підстав просили зняти
заборону та припинити іпотеку щодо
житлового будинку АДРЕСА_1 та на
земельну ділянку площею 0,0781 га, а також
виключити з Єдиного реєстру заборон та
їх обтяжень майно, на яке накладено
заборону.

Рішенням Житомирського районного суду
Житомирської області від 03 березня 2014
року в позові публічного акціонерного
товариства «Банк національний кредит»
та зустрічному позові ОСОБА_2, ОСОБА_3
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду,
публічне акціонерне товариство «Банк
національний кредит», а також ОСОБА_2,
ОСОБА_3, подали апеляційні скарги.

Зокрема, ПАТ «Банк національний
кредит» у поданій апеляційній скарзі
просить рішення суду першої інстанції
в частині відмови в задоволені їх
позовних вимог скасувати та
постановити нове про задоволення
вимог. Вважають, що рішення суду першої
інстанції ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
оскільки судом першої інстанції не
застосовано вимоги ст.23 Закону України
„Про іпотеку".

Також зазначають, що судом
проігноровано п. 5.1. ч. 2 Договорів
купівлі-продажу, відповідно до якого
відповідачка набуває статусу
іпотекодавця, має всі його права та
несе всі обов'язки за Іпотечним
договором у тому обсязі і на тих умовах,
що існували до набуття нею права
власності на предмет іпотеки. Крім
того, вважають необгрунтованими
посилання відповідачів на те, що саме
вони сплатили кошти за придбання
предмету іпотеки в сумі 700 000 грн.,
оскільки в матеріалах справи не
міститься жодних доказів на
підтвердження даної обставини. Сплата
аналогічної суми коштів в рахунок
погашення заборгованості була
здійснена ОСОБА_4, а не відповідачами,
що підтверджується квитанцією від
06.12.2011 року.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2,
ОСОБА_3 рішення суду в частині відмови в
задоволенні їх зустрічного позову
вважають незаконним і необґрунтованим,
тому просять в даній частині
постановити нове рішення, яким
задовольнити їх позов. Зазначають, що
вони є добросовісними набувачами
даного житлового будинку та земельної
ділянки. Банк реалізував своє право на
звернення стягнення на предмет іпотеки
відповідно до вимог п.5.2 іпотечного
договору в добровільному порядку,
оскільки з дозволу Банку було укладено
договір купівлі-продажу будинку та
земельної ділянки між ОСОБА_4 та ними, а
кошти в сумі 700 000 грн. спрямовані на
погашення боргу позичальника. За даних
обставин вважають, що даний іпотечний
договір припинив свою дію, а їхнє право
власності обмежується зі сторони Банку
шляхом існування заборон на відчуження
майна.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК
України колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга ПАТ «Банк
національний кредит» підлягає
відхиленню, а апеляційна скарга ОСОБА_2,
ОСОБА_3 підлягає задоволенню, виходячи
з наступного.

Так, обгрунтовуючи позов про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
заперечуючи проти зустрічного позову
про зняття заборон та припинення
іпотеки, ПАТ «Банк Національний
кредит» посилається на те, що
відповідно до ст.23 Закону України „Про
іпотеку" ОСОБА_2 набула статус
іпотекодавця і має всі його права і
несе всі його обов'язки за іпотечним
договором, оскільки за договором
купівлі-продажу будинку та земельної
ділянки до неї перейшло право
власності на дані предмети іпотеки.

Проте з такими доводами погодитися не
можливо, враховуючи наступне.

Матеріалами справи доведено, що 25
лютого 2008 року між акціонерним
комерційним банком «Національний
кредит» правонаступником якого є ПАТ
«Банк національний кредит» (надалі
Банк) та ОСОБА_4 був укладений кредитний
договір №08/08 про надання кредиту у сумі
640 000 грн. з кінцевим терміном
повернення заборгованості до 23 лютого
2018 року» (а.с. 9-11 т.1).

З метою забезпечення належного
виконання зобов'язань за кредитним
договором, між Банком та ОСОБА_4 25.02.2008 р.
укладено іпотечний договір. Відповідно
до договору ОСОБА_4 передав в іпотеку
Банку незавершений будівництвом
житловий будинок та земельну ділянку,
площею 0,17 га, що знаходяться за
адресою:АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог п. 5.2. іпотечного
договору - звернення стягнення на
предмет іпотеки може здійснювати в
тому числі шляхом задоволення вимог
іпотекодержателя в добровільному
(позасудовому) порядку. Згідно п. 5.3.
вищевказаного іпотечного договору
задоволення вимог іпотекодержателя за
договором про іпотечний кредит може
бути шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки в позасудовому
порядку, а саме: продаж безпосередньо
іпотекодавцем предмету іпотеки третій
особі на користь іпотекодержателя
(а.с.120-121 т.1).

06 грудня 2011 року між ПАТ «Банк
національний кредит» та ОСОБА_4
укладено нотаріально посвідчений
договір про внесення змін № 1 до
іпотечного договору, згідно якого
предметом іпотеки виступає житловий
будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка
площею 0,0781 га., яка розташована за даною
адресою, для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
кадастровий номер :02:001:0978.

Зазначені обставини визнані сторонами
та не заперечуються.

Відповідно до листа від
05.12.2011 року № 01.1-04/1306 ПАТ «Банк
Національний кредит» надало згоду на
продаж ОСОБА_4 - ОСОБА_2 житлового
будинку та земельної ділянки по
АДРЕСА_1 за умови направлення коштів,
отриманих від продажу іпотеки на
погашення заборгованості позичальника
перед Банком за кредитним договором №
08/08 від 25.02.2008 року на протязі одного
робочого дня від дня укладання
договору купівлі-продажу (а.с. 12 т.2).

06 грудня 2011 року між ОСОБА_4 - ОСОБА_2
укладено нотаріально посвідчений
договір купівлі-продажу житлового
будинку та договір купівлі-продажу
земельної ділянки.

Відповідно до п. 1.1. вказаних договорів
ОСОБА_4 передав у власність - продав, а
гр. ОСОБА_2прийняла у власність - купила
житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну
ділянку площею 0,0781 га, яка розташована
по АДРЕСА_1. Продаж житлового будинку
вчинено за 588 160 грн., а земельної
ділянки за 62 277,00 грн. (п. 2.1. договорів
купівлі-продажу), які продавець одержав
від покупця повністю до підписання
цього договору (а.с.123, 124 т.1).

06 грудня 2011 року у
відповідності до умов про надання
згоди на продаж ОСОБА_4 - ОСОБА_2
житлового будинку та земельної ділянки
(предметів іпотеки), вказаних в листі
ПАТ «Банк Національний кредит» від
05.12.2011 року № 01.1-04/1306, отримані від
продажу предметів іпотеки кошти були
внесені на погашення заборгованості
позичальника ОСОБА_4 перед Банком за
кредитним договором № 08/08 від 25.02.2008
року, тобто на протязі одного робочого
дня від дня укладання договору
купівлі-продажу (а.с. 11, 12 т.2); (а.с. 55, 75, 111
т.1).

Таким чином, ПАТ «Банк Національний
кредит» відповідно до вимог пункту 5.2
та 5.3 іпотечного договору, укладеного
із ОСОБА_4, задовольнив свої вимоги
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки в добровільному (позасудовому)
порядку. А саме: продаж предмету
іпотеки здійснено за згодою ПАТ «Банк
Національний кредит», безпосередньо
іпотекодавцем ОСОБА_4 третій особі
ОСОБА_2 та на користь
іпотекодержателя ПАТ «Банк
Національний кредит».

Відповідно до ст. 12 Закону України
„Про іпотеку" - правочин щодо
відчуження іпотекодавцем переданого в
іпотеку майна або його передачі в
наступну іпотеку, спільну діяльність,
лізинг, оренду чи користування без
згоди іпотекодержателя є недійсним.

Статтею 17 цього ж Закону
визначені підстави припинення іпотеки.
Зокрема, іпотека припиняється у разі
реалізації предмета іпотеки
відповідно до цього Закону; з інших
підстав, передбачених цим Законом.

Наступні іпотеки припиняються
внаслідок звернення стягнення за
попередньою іпотекою.

Враховуючи, що предмет іпотеки
був реалізований в рахунок погашення
боргу по кредиту за згодою
іпотекодержателя, а тому незалежно від
того, що сума від продажу не покрила
фактичну суму заборгованості, призвело
до припинення зобов'язань по договору
іпотеки, оскільки виконано функцію
договору щодо реалізації предмету
іпотеки в разі неможливості виконання
боржником своїх зобов'язань по
кредитному договору.

Тобто договір іпотеки укладений
25.02.2008 р. та укладений 06 грудня 2011 року
між цими сторонами договір про
внесення змін № 1 до іпотечного договор
відповідно до ст. 17 Закону України „Про
іпотеку" припинив свою дію.

Крім того, згідно до ст. 23 Закону
України „Про іпотеку", на яку
посилається позивач за первісним
позовом обгрунтовуючи позов, - у разі
переходу права власності на предмет
іпотеки від іпотекодавця до іншої
особи іпотека є дійсною для набувача
відповідного нерухомого майна, навіть
у тому випадку, якщо до його відома не
доведена інформація про обтяження
майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право
власності на предмет іпотеки, набуває
статус іпотекодавця і має всі його
права і несе всі його обов'язки за
іпотечним договором у тому обсязі і на
тих умовах, що існували до набуття ним
права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до п.34 постанови від 30.03.2012
року №5 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України „Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
роз'яснено - у випадку коли для
розпорядження предметом застави була
необхідною згода заставодержателя
(частина друга статті 586 ЦК), правочин
заставодавця щодо розпорядження
предметом застави, вчинений без згоди
заставодержателя після укладення
договору застави, не може бути визнаний
недійсним за позовом заставодержателя,
оскільки в пункті 2 частини другої
статті 592 ЦК установлено інший наслідок
порушення заставодавцем правил про
розпорядження предметом застави, а
саме - пред'явлення вимоги про
дострокове виконання зобов'язання,
забезпеченого заставою, а також тому,
що у разі переходу права власності на
предмет іпотеки від іпотекодавця до
іншої особи іпотека є дійсною для
набувача відповідного нерухомого
майна (стаття 23 Закону України "Про
іпотеку"). Разом із тим відповідно до
прямої вказівки закону (стаття 12 Закону
України "Про іпотеку") окремі правочини
щодо іпотечного нерухомого майна,
вчинені без згоди іпотекодержателя,
можуть бути визнані недійсними за
позовом іпотекодержателя. Так,
правочин щодо відчуження
іпотекодавцем переданого в іпотеку
майна або його передачі в наступну
іпотеку, спільну діяльність, лізинг,
оренду чи користування без згоди
іпотекодержателя є недійсним.

Тобто, вказаними нормами закону
та зазначеними роз'ясненнями постанови
від 30.03.2012 року №5 визначено
забезпечення та гарантування прав
іпотекодержателя та застосування
наслідків ст.23 Закону України „Про
іпотеку" виключно в разі відчуження
предмету іпотеки без згоди
іпотекодержателя, а не в інших
випадках, в тому числі при
добровільному продажу майна боржника з
метою погашення заборгованості по
кредиту.

Враховуючи те, що право власності
на предмет іпотеки перейшло до ОСОБА_2
на підставі договорів купівлі-продажу
за згодою іпотекодержателя, кошти від
яких спрямовані на погашення кредиту,
то статус іпотекодавця остання не
набула. А відтак не несе його обов'язки
за іпотечним договором, укладеним із
ОСОБА_4

Крім того, оскільки обтяження
житлового будинку та земельної ділянки
на підставі договору іпотеки від 25.02.2008
року, які були предметом іпотеки за цим
договором продовжує існувати, то після
07.12.2011 року є незаконним обтяженням у
здійсненні права власності сім'ї
ОСОБА_2 та порушує їх права та інтереси.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку про
необгрунтованість доводів Банку
викладених в апеляційній скарзі, а
також про відсутність у суду підстав
для відмови у задоволенні зустрічного
позову.

Відтак, рішення суду в цій
частині слід визнати таким, що не
грунтується на вимогах закону і
відповідно до ст.309 ЦПК України
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення
зустрічного позову.

Разом з тим, оскільки позовні
вимоги публічного акціонерного
товариства «Банк національний кредит»
про звернення стягнення на предмет
іпотеки та виселення у даній справі є
похідними від вимог зустрічного позову
про припинення іпотеки щодо житлового
будинку та земельної ділянки, які
підлягають задоволенню, то висновок
суду першої інстанції про відсутність
підстав для задоволення первісного
позову є обгрунтованим. А тому рішення
суду у зазначеній частині відповідно
до ст.308 ЦПК України підлягає залишенню
без змін.

Також, згідно до ст.88 ЦПК України
з публічного акціонерного товариства
«Банк національний кредит» на користь
ОСОБА_2, ОСОБА_3 підлягають стягненню
понесені ними судові витрати по сплаті
судового збору.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів
апеляційного суду, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Банк
національний кредит» відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3
задовольнити.

Рішення Житомирського районного суду
Житомирської області від 03 березня 2014
року в частині відмови у задоволенні
зустрічного позову скасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення.

Зустрічний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3
задовольнити.

Зняти заборону та припинити іпотеку
щодо житлового будинку АДРЕСА_1 та
земельну ділянку площею 0,0781 га, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, кадастровий номер :02:001:0978,
накладену у зв'язку з посвідченням
іпотечного договору від 25.02.2008 року за
реєстровим номером 2472 та договору про
внесення змін № 1 від 06.12.2011 року за
реєстровим номером 9919 до іпотечного
договору посвідченого приватним
нотаріусом Житомирського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 25.02.2008 року
за реєстровим номером 2472.

Виключити з Єдиного реєстру заборон та
їх обтяжень майно - житловий будинок
АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0781
га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд, кадастровий номер
:02:001:0978.

Виключити з державного реєстру іпотек
житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну
ділянку площею 0,0781 га, що розташована
за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
кадастровий номер :02:001:0978, яка
належить ОСОБА_2.

Припинити іпотечний договір від 25.02.2008
року за реєстровим номером 2472 та
договір внесення змін № 1 від 06.12.2011
року за реєстровим номером 9919 до
іпотечного договору посвідченого
приватним нотаріусом Житомирського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
25.02.2008 року за реєстровим номером 2472, що
укладені між ОСОБА_6 та публічним
акціонерним товариством „Банк
Національний кредит".

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Банк національний кредит»
на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 114 грн.70 коп.
судових витрат.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
Судді