НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/8718/13-ц
№ 2/183/1267/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.03.2014 року
м.
Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Парфьонова Д.О.,
секретаря судового засідання Буша А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщені суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Вільнянської сільської ради
Новомосковського району
Дніпропетровської області,
Новомосковської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області, третя особа - Новомосковська
міська державна нотаріальна контора
Дніпропетровської області про
визнання права засновника в порядку
спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2,
Вільнянської сільської ради
Новомосковського району
Дніпропетровської області,
Новомосковської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області, третя особа - Новомосковська
міська державна нотаріальна контора
Дніпропетровської області про
визнання права засновника в порядку
спадкування за законом.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер
його батько - ОСОБА_3, який був
засновником Фермерського господарства
«Самара», яке розташоване в с. Вільне
Новомосковського району
Дніпропетровської області. У
встановлений законодавством строк він
звернувся до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини після
смерті батька, але, постановою
нотаріуса йому було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом,в частині Фермерського
господарства «Самара» оскільки, ним не
були надані правовстановлюючі
документи на майно господарства.
Позивач зазначив, що він, як єдиний
спадкоємець, який прийняв спадщину
після батька, бажає продовжити
діяльність господарства, тому, має
право успадкувати права засновника
селянського господарства.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, в своїй заяві
просив суд розглянути справу без його
участі, позовні вимоги підтримує.

Представники відповідачів та третьої
особи в судове засідання не з'явилися,
про місце, дату і час розгляду справи
належним чином повідомлені. Згідно
заяв, що надійшли на адресу суду від
відповідача-1, відповідача-2 та третьої
особи просили розглянути справу за їх
відсутності, проти задоволення
позовних вимог не заперечували. Від
відповідача-3 підстав неявки до судових
засідань не надходило.

Суд, дослідивши матеріали цивільної
справи, приходить до переконання, що
позовні вимоги обґрунтовані і
підлягають задоволенню, з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2
помер батько позивача - ОСОБА_3 що
підтверджується свідоцтвом про смерть
від 18 березня 2009 року серія НОМЕР_2,
копією спадкової справи №485/2009.

Встановлено, що ОСОБА_3 був засновником
Фермерського господарства «Самара»,
яке розташоване в с. Вільне
Новомосковського району
Дніпропетровської області, що
підтверджується Статутом
господарства, свідоцтвом про державну
реєстрації юридичної особи, витягом з
ЄДРПОУ №198939.

Згідно копії спадкової справи,
надісланої на вимогу суду з заявою про
прийняття спадщини після ОСОБА_3,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, звернувся син
ОСОБА_3 - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, інші
спадкоємці до нотаріальної контори не
звертались.

Судом встановлено, що постановою
нотаріуса від 26 грудня 2013 року позивачу
було відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом в частині
Фермерського господарства «Самара»
оскільки, позивачем не надано
правовстановлюючі документи на майно
господарства.

Статтею 63 Господарського Кодексу
України встановлені види та
організаційні форми підприємств в
Україні, в тому числі - приватне
підприємство, що діє на основі
приватної власності громадян чи
суб'єкта господарювання (юридичної
особи).

У відповідності до ст. 66 Господарського
Кодексу України майно підприємства
становлять виробничі і невиробничі
фонди, а також інші цінності, вартість
яких відображається в самостійному
балансі підприємства. Джерелами
формування майна підприємства є:
грошові та матеріальні внески
засновників; доходи, одержані від
реалізації продукції, послуг, інших
видів господарської діяльності; доходи
від цінних паперів; кредити банків та
інших кредиторів; капітальні вкладення
і дотації з бюджетів; майно, придбане в
інших суб'єктів господарювання,
організацій та громадян у
встановленому законодавством порядку;
інші джерела, не заборонені
законодавством України. Цілісний
майновий комплекс підприємства
визнається нерухомістю і може бути
об'єктом купівлі-продажу та інших угод,
на умовах і в порядку, визначених цим
Кодексом та законами, прийнятими
відповідно до нього. Держава гарантує
захист майнових прав підприємства.

У відповідності до ст. 19 Закону України
«Про фермерське господарство» до
складу майна фермерського
господарства (складеного капіталу)
можуть входити: будівлі, споруди,
облаштування, матеріальні цінності,
цінні папери, продукція, вироблена
господарством в результаті
господарської діяльності, одержані
доходи, інше майно, набуте на підставах,
що не заборонені законом, право
користування землею, водою та іншими
природними ресурсами, будівлями,
спорудами, обладнанням, а також інші
майнові права (в тому числі на
інтелектуальну власність), грошові
кошти, які передаються членами
фермерського господарства до його
складеного капіталу.

Аналогічні норми містяться і в ст. 191 ЦК
України, відповідно до якої,
підприємство є єдиним майновим
комплексом, що використовується для
здійснення підприємницької
діяльності. До складу підприємства як
єдиного майнового комплексу входять
усі види майна, призначені для його
діяльності, включаючи земельні
ділянки, будівлі, споруди,
устаткування, інвентар, сировину,
продукцію, права вимоги, борги, а також
право на торговельну марку або інше
позначення та інші права, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Підприємство як єдиний майновий
комплекс є нерухомістю.

В той же час, у відповідності до ст. 23
Закону України «Про фермерське
господарство», що успадкування
фермерського господарства (цілісного
майнового комплексу або його частини)
здійснюється відповідно до закону.

П. 4 ст. 35 Закону України «Про фермерське
господарство» передбачено, що
діяльність фермерського господарства
припиняється, зокрема, у разі якщо не
залишається жодного члена
фермерського господарства або
спадкоємця, який бажає продовжити
діяльність господарства.

У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до
складу спадщини входять всі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок смерті.

В зв'язку з наведеним, суд приходить до
переконання, що до позивача, як до
єдиного спадкоємця засновника
фермерського господарства який
висловив бажання продовжити
діяльність господарства, повинні
перейти права засновника зазначеного
господарства.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215, 224-226 ЦПК
України, Законом України «Про
фермерське господарство», ст.ст. 1218, 1220,
1258, 1261, 1268 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (мешкає: 51200, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1) право
засновника Фермерського господарства
«Самара» (Ідентифікаційний код 21939299,
зареєстроване Новомосковською
районною державною адміністрацією 18
квітня 1991 року, рішенням №18,
реєстраційна справа № 04052324Ю0010494,
юридична адреса: 51260, Дніпропетровська
область, Новомосковський район, с.
Вільне) в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана апеляційному суду
Дніпропетровської області через
Новомосковський міськрайонний суд
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Д.О. Парфьонов