Справа №
Провадження № 2/314/94/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.01.2014
м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької
області у складі

головуючого судді
Кіяшко В.О.,

при секретарі
Павлівській І.В.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 (діючого за
довіреністю в інтересах ОСОБА_3) до
Любомирівського психоневрологічного
інтернату про визнання договору оренди
земельної ділянки недійсним,

ВСТАНОВИВ:

06.08.2013 ОСОБА_1 діючий по довіреності в
інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду із
позовом, в якому просить договір оренди
земельної ділянки між ОСОБА_3 та
Любомирівським псіхоневрологичним
інтернатом в особі директора Руденко
В.П. від 03 січня 2010 року зареєстрований
в центрі ДЗК при держкомземі 07 червня
2012 року визнати недійсним. В
обґрунтування своїх вимог посилається
на те, що отримавши на руки договір,
ОСОБА_3 побачив, що підпис на ньому
виконано не ним, а його дружиною яку він
не уповноважував на укладення
договору.

В судовому засіданні представник
позивача, який діє на підставі
довіреності, позовні вимоги позивача
підтримав, та просив договір оренди
земельної ділянки укладений між
позивачем ОСОБА_3 та Любомирівським
псіхоневрологичним інтернатом в особі
директора Руденко Василя Петровича від
03 січня 2010 року зареєстрований в центрі
ДЗК при держкомземі 07 червня 2012 року
визнати недійсним.

В судовому засіданні представник
відповідача позовні вимоги не визнав,
просить у задоволенні позовних вимог
позивача відмовити в повному обсязі.

В якості свідка в судовому засіданні
допитана дружина відповідача ОСОБА_3,
яка пояснила, що договір оренди від
03.01.2010, а також акт прийому передачі від
імені її чоловіка підписала вона, при
цьому вона чоловіка не повідомила, що
підписала замість нього відповідні
документи.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача,
свідка, дослідивши надані докази,
вважає, що позовна заява підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 60 ЦПК України передбачає, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом установлені такі факти, і
відповідні їм правовідносини пов'язані
з орендою землі.

Позивач ОСОБА_3 є власником земельної
ділянки площею 8.8599 га, яка розташована
на території Кіровської сільської ради
Вільнянського району, на підставі
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯГ №718323,
виданого Вільнянською
райдержадміністрацією 30.11.2009 (а.с.55).

Матеріали справи містять договір
оренди землі від 03.01.2010, який укладений
між ОСОБА_3 та Любомирівським
ПНІ в особі директора Руденко В.П.(а.с.7),
та акту прийому передачі об'єкта
(земельної ділянки) за договором оренди
03.01.2010 (а.с.8-9).

З пояснень представника позивача,
даних в судовому засіданні, вбачається,
що ніяких договорів і інших документів,
а також доручень на їх реєстрацію,
позивач не підписував, про існування
договору оренди землі та його
реєстрацію в відповідному органі
дізнався лише отримавши договір на
руки, при цьому ОСОБА_3 побачив, що
підпис на договорі виконано його
дружиною, яку він не уповноважував на
укладення договору.

28 жовтня 2013 року, за клопотанням
представника позивача, судом було
призначено судово-почеркознавчу
експертизу.

Згідно ст.638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких, за
заявою хоча б однієї із сторін, має бути
досягнуто згоди. Договір укладається
шляхом пропозиції однієї сторони
укласти договір і прийняття пропозиції
другою стороною.

Відповідно до положень ст.203 ЦК України,
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актами цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності.

Частиною 3 ст.203 ЦК України передбачено,
що волевиявлення учасника правочину
має бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

За змістом ст.215 ЦК України, підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент його вчинення стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
ч.ч.1-3,5 та 6 ст.203 цього Кодексу.

Представник позивача зазначає, що
письмових згод та підписів, а також
згоди на реєстрацію договору оренди
землі позивач не давав.

Згідно ст.214 ЦК України, правочин,
вчинений представником з перевищенням
повноважень, створює, змінює, припиняє
цивільні права та обов'язки особи, яку
він представляє, лише у разі наступного
схвалення правочину цією особою.
Правочин вважається схваленим,
зокрема, у разі, якщо особа, яку він
представляє, вчинила дії, що свідчать
про прийняття його до виконання.
Наступне схвалення правочину особою,
яку представляють, створює, змінює і
припиняє цивільні права та обов'язки з
моменту вчинення цього правочину.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі
пояснень сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко - і
відеозаписів, висновків експертів.

Згідно із ч.1 ст. 64 ЦПК України
письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи.

З висновку судово - почеркознавчої
експертизи проведеної НДЕКЦ при ГУМВС
України в Запорізькій області від
04.12.2013 Д/№260 вбачається (а.с.37-39), що
підписи, в графах «Орендодавець», в
договорі оренди землі від 03 січня 2010
року (з додатком до договору оренди
земельної частки (паю) від 2010 року), який
укладений між ОСОБА_3 та Любомирівським
психоневрологічним інтернатом,
виконані не ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а
іншою особою.

Підпис, в графах «Орендодавець», в акті
прийому передачі об'єкта (земельної
ділянки) за договором оренди землі від
03 січня 2010 року, який підписаний між
ОСОБА_3 та Любомирівським
психоневрологічним інтернатом,
виконаний не ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а
іншою особою (обор. а.с. 39).

Права на судовий захист передбачається
ст. 55 Конституції України та ст. 3 ЦПК
України

Відповідно до Конвенції про захист
прав людини основоположних свобод,
кожен при вирішенні питання щодо його
цивільних прав та обов'язків має право
на справедливий і відкритий розгляд
упродовж розумного строку незалежним і
безстороннім судом, створеним
відповідно до закону.

Виходячи з принципу верховенства
права, положень статей 21, 22 Конституції
України, щодо непорушності
конституційних прав особи, положень ст.
6 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, яка гарантує
права особи на доступ до суду і
справедливий розгляд його справи
судом, та положень статей 3, 15 ЦК
України, статей 1, 3, 4 ЦПК України щодо
права особи на судовий захист
цивільного права та інтересу,
очевидним стає висновок про
пріоритетність права особи на судовий
захист цивільних прав та інтересів, у
тому числі шляхом оскарження дій і
рішень.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що договір оренди землі позивачем не
підписувався, а відповідно у нього не
було волевиявлення на використання
його земельної ділянки іншими особами.
Зазначені обставини не підписання
правочину є підставою для визнання
його недійсним за ст.ст.203,205 ЦК України,
так як договір оренди землі підписаний
особою не уповноваженою, яка не має на
це повноважень та відсутнє
волевиявлення сторони правочину і ця
сторона у подальшому не схвалила
такого правочину.

Аналогічної правової позиції
дотримується Вищий спеціалізований
суд України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, що слідує з
Інформаційного листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ щодо питання відсутності підпису
сторони правочину №1-30-371 від 16.11.2011.

На підставі наданих суду доказів,
оцінивши їх у сукупності, суд приходить
до висновку, що визнанню недійсним
підлягає саме договір оренди землі від
03.01.2010, який був зареєстрований 07.06.2012 в
центрі ДЗК при держкомземі 07.06.2012.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача,
стягуються судові витрати, які позивач
сплатив при подачі позову до суду та
витрати пов'язані з проведенням
експертизи.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати договір оренди земельної
ділянки від 03 січня 2010року укладений
між ОСОБА_3 та Любомирівським
психоневрологічним інтернатом,
зареєстрований 07.06.2012 у відділі
Держкомзему у Вільнянському районі за
№ 01061 - недійсним.

Стягнути з Любомирівського
психоневрологічного інтернату на
користь ОСОБА_3 сплачений при подачі
позову судовий здір у розмірі 114,70грн.

Стягнути з Любомирівського
психоневрологічного інтернату на
користь ОСОБА_3 витрати за проведення
експертизи у розмірі 900,48коп.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя:
В.О.Кіяшко

14.01.2014 року

14.01.2014