Іванівський районний суд Одеської
Справа № 499/1989/13-ц
Провадження № 2/499/151/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"18" лютого 2014 р.
смт.
Іванівка

Іванівський районний суд Одеської
області

в складі : головуючого судді
Погорєлова І.В.

при секретарі
Іваницькій І.Р.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в смт.Іванівка Одеської
області справу за позовом ОСОБА_1 до
Бузинівської сільської ради
Іванівського району Одеської області
про встановлення факту постійного
проживання разом зі спадкодавцем на
час відкриття спадщини та про визнання
права власності на спадкове майно , -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із
позовною заявою до Бузинівської
сільської ради Іванівського району
Одеської області встановлення факту
постійного проживання разом зі
спадкодавцем на час відкриття
спадщини та про визнання права
власності на спадкове майно, так
якІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть.

Останнім місцем проживання ОСОБА_2 і
місцем відкриття спадщини є село
Бузинове Іванівського району Одеської
області, що підтверджується довідкою
Бузинівської сільської ради
Іванівського району Одеської області.

Після її смерті відкрилася спадщина,
яка складається із житлового будинку
з господарськими будівлями та
спорудами , розташованого в АДРЕСА_1
та земельної ділянки за тією же
адресою, загальною площею 0,23 га,
наданої для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд.
Земельна ділянка була безкоштовно
передана ОСОБА_2 в приватну власність
згідно рішення 1-ої сесії Бузинівської
сільської ради Іванівського району
Одеської області ХХІІ-го скликання від
08 липня 1994 року.

Вищевказане майно ОСОБА_2 заповідала в
рівних частках позивачці, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, що підтверджується заповітом.

Спадкоємці ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спадщину
не прийняли. Зокрема вони не проживали
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини і не подавали до Іванівської
державної нотаріальної контори заяв
про прийняття спадщину.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України,
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Позивачка зазначає , що постійно
проживала разом з матір'ю за місцем її
реєстрації, тобто вважається такою, що
спадщину прийняла.

Однак проживала вона без реєстрації і
тому їй необхідно в судовому порядку
встановити факт постійного
проживання разом зі спадкодавцем на
час відкриття спадщини.

У відповідності до п. 23 Постанови № 7
Пленуму Верховного Суду України від 30
травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування», якщо
постійне проживання особи зі
спадкодавцем на час відкриття спадщини
не підтверджено відповідними
документами, у зв`язку з чим нотаріус
відмовив особі в оформленні спадщини,
спадкоємець має право звернутися до
суду з заявою про встановлення факту
постійного проживання зі спадкодавцем
на час відкриття спадщини.

Згідно із ст. 1297 ЦК України спадкоємець,
який прийняв спадщину, у складі якої є
нерухоме майно, зобов'язаний
звернутися до нотаріуса за видачею
йому свідоцтва про право на спадщину на
нерухоме майно.

Однак по об'єктивним причинам
позивачка не може отримати у
нотаріуса свідоцтво про право на
спадщину за заповітом на нерухоме
майно. Це пов'язано з тим, що
вищевказаний будинок мати успадкувала
після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 свого
чоловіка і батька позивачки ОСОБА_5,
але не оформила належним чином. Факт
належності житлового будинку ОСОБА_5
підтверджується договором
купівлі-продажу домоволодіння від 24
жовтня 1954 року, посвідченим державним
нотаріусом Жовтневої державної
нотаріальної контори(оригінал
договору додається).

Крім того відсутній
правовстановлюючий документ, який
підтверджує право власності померлої
на присадибну земельну ділянку. За
життя спадкодавиця не встигла отримати
державний акт на присадибну
ділянку,яка була надана їй на підставі
рішення 1-ої сесії Бузинівської
сільської ради Іванівського району
Одеської області ХХІІ-го скликання
від 08 липня 1994 року.

За таких обставин позивачка
позбавлена можливості оформлення
спадкових прав у встановленому законом
порядку і вимушена звернутися до суду
за захистом своїх прав та законних
інтересів.

Представниця позивачки на заявлених
вимогах наполягала.

Представник відповідача позов визнав
в повному обсязі, про що надав до суду
письмову заяву.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК
України при визнанні позову
ухвалюється судове рішення в порядку,
встановленому ст.174 ЦПК України.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Судом встановлено та підтверджено
доказами та не оспорюється сторонами
відповідні факти та правовідносини.

Підставою для звернення позивачки
ОСОБА_1 до суду є такі обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки
ОСОБА_2, що підтверджується копією
свідоцтва про смерть.

Останнім місцем проживання ОСОБА_2 і
місцем відкриття спадщини є село
Бузинове Іванівського району Одеської
області, що підтверджується довідкою
Бузинівської сільської ради
Іванівського району Одеської області.

Після її смерті відкрилася спадщина,
яка складається із житлового будинку
з господарськими будівлями та
спорудами , розташованого в АДРЕСА_1
та земельної ділянки за тією же
адресою, загальною площею 0,23 га,
наданої для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд.
Земельна ділянка була безкоштовно
передана ОСОБА_2 в приватну власність
згідно рішення 1-ої сесії Бузинівської
сільської ради Іванівського району
Одеської області ХХІІ-го скликання від
08 липня 1994 року.

Вищевказане майно ОСОБА_2 заповідала в
рівних частках позивачці, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, що підтверджується заповітом.

Спадкоємці ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спадщину
не прийняли. Зокрема вони не проживали
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини і не подавали до Іванівської
державної нотаріальної контори заяв
про прийняття спадщину.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України,
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Позивачка зазначає , що постійно
проживала разом з матір'ю за місцем її
реєстрації, тобто вважається такою, що
спадщину прийняла.

Також факт прийняття спадщини
підтверджується показами свідків, тому
суд вважає, що заява підлягає
задоволенню, оскільки заявниця
наполягала на заявлених вимогах, а
також згідно 234,256 ЦПК України суд
розглядає справи про встановлення
факту що має юридичне значення.

Факт, про вставлення якого просить
заявниця має для неї юридичне значення,
оскільки надає правові підстави для
спадкування та від його встановлення
залежить виникнення громадянських
прав заявниці.

Позивачка прийняла спадщину , але не
оформила право власності на частину
майна у вигляді житлового будинку в
установленому законом порядку.

У відповідності до п. 23 Постанови № 7
Пленуму Верховного Суду України від 30
травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування», якщо
постійне проживання особи зі
спадкодавцем на час відкриття спадщини
не підтверджено відповідними
документами, у зв`язку з чим нотаріус
відмовив особі в оформленні спадщини,
спадкоємець має право звернутися до
суду з заявою про встановлення факту
постійного проживання зі спадкодавцем
на час відкриття спадщини.

Згідно із ст. 1297 ЦК України спадкоємець,
який прийняв спадщину, у складі якої є
нерухоме майно, зобов'язаний
звернутися до нотаріуса за видачею
йому свідоцтва про право на спадщину на
нерухоме майно.

Однак по об'єктивним причинам
позивачка не може отримати у
нотаріуса свідоцтво про право на
спадщину за заповітом на нерухоме
майно. Це пов'язано з тим, що
вищевказаний будинок мати успадкувала
після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 свого
чоловіка і батька позивачки ОСОБА_5,
але не оформила належним чином. Факт
належності житлового будинку ОСОБА_5
підтверджується договором
купівлі-продажу домоволодіння від 24
жовтня 1954 року, посвідченим державним
нотаріусом Жовтневої державної
нотаріальної контори(оригінал
договору додається).

Крім того відсутній
правовстановлюючий документ, який
підтверджує право власності померлої
на присадибну земельну ділянку. За
життя спадкодавиця не встигла отримати
державний акт на присадибну
ділянку,яка була надана їй на підставі
рішення 1-ої сесії Бузинівської
сільської ради Іванівського району
Одеської області ХХІІ-го скликання
від 08 липня 1994 року.

За таких обставин позивачка
позбавлена можливості оформлення
спадкових прав у встановленому законом
порядку і вимушена звернутися до суду
за захистом своїх прав та законних
інтересів.

Судом досліджено документи , які
свідчать про те , що померла володіла
вказаним житловим будинком, але за
життя не встигла оформити право
власності на будинок, це довідка
характеристика на житловий будинок з
господарськими будівлями, довідка
Бузинівської сільської ради
Іванівського району Одеської області ,
в якій зазначено , що померлий
проживав у вказаному будинку, була
головою господарства та була
зареєстрований в ньому.

Враховуючи об'єктивні причини в
отриманні правовстановлюючих
документів, які виникли в зв'язку зі
смертю ОСОБА_2 , суд вважає, позивачка
має право на визнання права власності в
порядку спадкування за заповітом
після на майно, яке складається з:
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами , розташованого
в АДРЕСА_1 та земельної ділянки за
тією же адресою, загальною площею 0,23
га, наданої для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд.
Земельна ділянка була безкоштовно
передана ОСОБА_2 в приватну власність
згідно рішення 1-ої сесії Бузинівської
сільської ради Іванівського району
Одеської області ХХІІ-го скликання від
08 липня 1994 року.

Згідно з ч.1 ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Таким чином, суд приходить до висновку,
що обставини, на які посилалася
позивачка , обґрунтовуючи свої вимоги,
доведені в судовому засіданні
належними та допустимими доказами у
відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК
України.

За таких обставин суд вважає за
можливе задовольнити позовну заяву
ОСОБА_1 до Бузинівської сільської ради
Іванівського району Одеської області
про визнання права власності на
спадкове майно .

Керуючись 16, 325, 328, 1216, 1218, 1225, 1261, 1268 ЦК
України, п.23 Постанови Пленуму ВСУ
«Про судову практику у справах про
спадкування » № 7 від 30 травня 2008 р., ст.
14,57,60, 212, 213 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Бузинівської
сільської ради Іванівського району
Одеської області про встановлення
факту постійного проживання разом зі
спадкодавцем на час відкриття
спадщини та про визнання права
власності на спадкове майно -
задовольнити .

Встановити факт постійного проживання
ОСОБА_1 разом із спадкодавицею ОСОБА_2 в
АДРЕСА_1, на час відкриття спадщини 15
жовтня 2009 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
спадкове майно, що залишилося після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та
складається із житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
, розташованого в АДРЕСА_1 та
земельної ділянки за тією же адресою,
загальною площею 0,23 га, наданої для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд. Земельна ділянка
була безкоштовно передана ОСОБА_2 в
приватну власність згідно рішення 1-ої
сесії Бузинівської сільської ради
Іванівського району Одеської області
ХХІІ-го скликання від 08 липня 1994 року.

Рішення є підставою для реєстрації
права власності та внесення змін до
технічної документації житлового
будинку з надвірними будівлями та
спорудами, що розташований по АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
проголошення рішення до апеляційного
суду Одеської області через
Іванівський районний суд Одеської
області.

СуддяІ. В. Погорєлов