Справа № 203/1194/14-ц
УХВАЛА

08 квітня 2014 року суддя Кіровського
районного суду м.Дніпропетровська
Казак С.Ю. розглянувши заяву позивача
ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного
суду м.Дніпропетровська перебуває
цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» про визнання недійсним
кредитного договору та договору
поруки.

В наданій заяві позивач просив
суд вжити заходів забезпечення позову
шляхом заборони відповідачу в особі
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» в
особі будь-якого відділення, будь-яких
інших юридичних осіб та фізичних осіб,
що можуть діяти від імені вказаного
банку, вчиняти дії щодо виселення
позивача, зняття його з реєстраційного
обліку, продавати, передавати у
володіння, оренду, тимчасове
зберігання квартиру або вчиняти інші
дії будь-яким іншим фізичним або
юридичним особам, державної або
приватної форми власності, по
відношенню до квартири АДРЕСА_1. Також
просив заборонити вчиняти будь-які дії
від імені Красногвардійського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції по відношенню до
вказаної квартири або будь-якого майна,
що може належати до спільної власності
позивача та відповідачки ОСОБА_2, а
також накласти арешт на зазначену вище
квартиру та заборону її відчуження до
вирішення спірних питань із
Ощадбанком, що розглядаються в суді.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.151 ЦПК
України забезпечення позову за заявою
осіб, які беруть участь у справі,
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Відповідно до пп.1,2 ч.1 ст.152 ЦПК
України позов може бути забезпечено
шляхом накладення арешту на майно або
грошові кошти, що належать відповідачу
і знаходяться у нього або інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК
України заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Відповідно до п.4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №9 від
22.12.2006 року «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

При вирішенні питання про
забезпечення позову суд здійснює
оцінку обґрунтованості доводів
заявника щодо необхідності вжиття
відповідних заходів з урахуванням:
розумності, обґрунтованості та
адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову; забезпечення
збалансованості інтересів сторін, а
також інших учасників судового
процесу; наявності зв'язку між
конкретним заходом забезпечення
позову і предметом позовної вимоги,
зокрема, чи спроможний такій захід
забезпечити фактичне виконання
судового рішення в разі задоволення
позову; ймовірність утруднення
виконання або невиконання рішення суду
в разі невжиття таких заходів;
запобігання порушенню у зв'язку із
вжиттям таких заходів прав та
охоронюваних законом інтересів осіб,
що не є учасниками даного судового
процесу.

В надані заяві позивач фактично
просить вжити заходи забезпечення
позову, які зводяться до накладення
арешту та заборони вчиняти певні дії
щодо відчуження майна, яке належить
позивачу, заборони його виселення з
квартири, що не узгоджується з
підставами та видами забезпечення
позову, визначеними ст.ст.151,152 ЦПК
України.

В обґрунтування заяви позивач
посилається на наявність договору
іпотеки, предметом якого є квартира
АДРЕСА_1 та пред'явлення банком вимог
про виселення та зняття з реєстрації за
вказаною адресою..

Разом з тим, предметом заявлених
ОСОБА_1 позовних вимог є визнання
недійсними кредитного договору та
договору поруки, а не вимоги про
визнання недійсним договору іпотеки чи
вимоги банку, що випливають із
вказаного договору, а тому відсутні
підстави вважати, що невжиття
запропонованих позивачем заходів
забезпечення позову ускладнить або
зробить неможливим виконання рішення
суду в разі задоволення позовних вимог.

Також суд враховує. що в поданій заяві
позивачем також заявляється
клопотання про застосування заходів
забезпечення позову в інтересах
ОСОБА_2, яка є відповідачем по справі та
за відсутності документів, що
підтверджують його повноваження на
право представляти інтереси останньої.

Враховуючи зазначені вище обставини,
суд приходить до висновку, що в
задоволенні заяви позивача про
забезпечення позову слід відмовити
повністю.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.151,152,153,208-210 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви позивача
ОСОБА_1 про забезпечення позову -
відмовити повністю.

Ухвала суду набирає законної
сили після закінчення строку на подачу
апеляційної скарги.

Ухвала суду може бути оскаржена
до Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровський районний суд
м.Дніпропетровська шляхом подачі
апеляційної скарги протягом п'яти днів
з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу
було постановлено у письмовому
провадженні або без виклику особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя

С.Ю.Казак