Справа № 266/858/14-ц
Провадження № 2/266/466/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2014 року
м. Маріуполь

Приморський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого - судді Дзюба М.В.,

при секретарі - Петрухіной Т.Л.,.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Маріуполі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Приморського відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про виключення майна
з-під арешту та визнання права
власності на автомобіль, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом, в
якому зазначив, що 15 липня 2013 року він
на підставі довіреності придбав у
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 автомобіль ЗАЗ-ДЕУ
Т13110 ЗНГ, 2005 року випуску, держномер
НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3 20.02.2014 року
цей автомобіль був вилучений
працівниками ДАЇ Волноваського району
Донецької області. В даний час він
з'ясував, що на виконанні в
Приморському ВДВС Маріупольського
управління юстиції знаходиться
виконавче провадження про стягнення з
ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі 2
595,36 гривень та моральної шкоди в сумі 20
000 гривень на користь ОСОБА_6 та
державним виконавцем накладений арешт
на майно боржника ОСОБА_3, в тому числі
автомобіль ЗАЗ-ДЕУ. 25.02.2014 року
державним виконавцем складений акт
опису та арешту майна - автомобіля
ЗАЗ-ДЕУ Т13110 ЗНГ, 2005 року випуску,
держномер НОМЕР_1. Вважає, що зазначений
автомобіль належить йому на законних
підставах, що підтверджується
довіреністю серії ВМР №846632 від 16.04.2010
року, довіреністю серії ВТ1 №344916 від
15.07.2013 року та розпискою від 15.07.2013 року
про отримання ОСОБА_5 грошових коштів в
сумі 40 000 гривень. Просив суд зупинити
виконавче провадження в частині
накладення арешту та конфіскації
(реалізації) майна на автомобіль
ЗАЗ-ДЕУ Т13110 ЗНГ, 2005 року випуску,
держномер НОМЕР_1, а також виключити
з-під арешту (опису) та визнати право
власності на цей автомобіль за ним.

В суд позивач не з'явився, надавши
письмову заяву про розгляд справи за
його відсутності, в якій просив позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_7 своїй
письмовій заяві просив позов ОСОБА_1
задовольнити в повному обсязі, додавши
до заяви ксерокопію договору
купівлі-продажу від 16.07.2013 року,
укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, а
справу просив розглянути без його
участі.В обгрунтвання підстав позову
посилався на ст.ст.346, 347 ЦК України.

Представник відповідача Приморського
ВДВС Маріупольського міського
управління юстиції ОСОБА_8 надав заяву
про розгляд справи за його відсутності,
додавши письмову інформацію про
вчинені в рамках виконавчого
провадження виконавчі дії. Вирішення
спору відніс на розсуд суду.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до
суду не з'явились, заяв про розгляд
справи за їх відсутності суду не
надали. Тому суд, вважаючи причину їх
неявки неповажною, розглянув справу за
їх відсутності на підставі наявних в
матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про те, що позов
задоволенню не підлягає та у
задоволенні позовних вимог відмовляє з
наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_2, виданого 2
ВРЕВ м.Маріуполя УДАІ ГУМВС України в
Донецькій області, право власності на
автомобіль ЗАЗ-ДЕУ Т13110 ЗНГ, 2005 року
випуску, держномер НОМЕР_1
зареєстровано за ОСОБА_3 (а.с.7).

Згідно наданої Приморським ВДВС
Маріупольського міського управління
юстиції письмової інформації:

- 08 травня 2013 року до Приморського ВДВС
ММУ надійшло на виконання виконавче
провадження по примусовому виконанню
вл №12 від 20.03.2013 року про
стягнення з ОСОБА_3 на користь
Маріупольської міської лікарні №2
боргу в сумі 1095,20 гривень;

- 08 травня 2013 року до Приморського ВДВС
надійшло на виконання виконавче
провадження по примусовому виконанню
вл №12 від 20.03.2013 року про
стягнення з ОСОБА_3 на користь Обласної
травматологічної лікарні м.Донецька
боргу в сумі 1399,16 гривень;

- 08.07.2013 року до Приморського ВДВС
надійшло на виконання виконавче
провадження по примусовому виконанню
вд №12 від 19.04.2012 року про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6
боргу в сумі 20 000 гривень.

- В рамках виконавчого провадження було
надіслано запити до Відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Маріупольського міського управління
юстиції, УПФУ Приморського району, ДПС
України, АБ, 2-го МРЕВ м.Маріуполя, для
встановлення нерухомого та рухомого
майна, належного боржнику, а також
джерел його доходів;

- Згідно отриманих відповідей, за
боржником зареєстровані транспортні
засоби: ам «КІА» ДНЗ НОМЕР_4, ам ЗАЗ-ДЕУ
ДНЗ НОМЕР_1, ам «Мітсубісі-Лансер» ДНЗ
НОМЕР_3.

- 23.07.2013 року державним виконавцем
винесено постанову про арешт майна
боржника, а саме транспортних засобів:
ам «КІА» ДНЗ НОМЕР_4, ам ЗАЗ-ДЕУ ДНЗ
НОМЕР_1, ам «Мітсубісі-Лансер» ДНЗ
НОМЕР_3.

- 13.08.2013 року державним виконавцем
винесено постанову про розшук майна
боржника, а саме : ам «КІА» ДНЗ НОМЕР_4,
ам ЗАЗ-ДЕУ ДНЗ НОМЕР_1, ам
«Мітсубісі-Лансер» ДНЗ НОМЕР_3.

- 13.08.2013 року виконавче провадження
зупинене на підставі п.4 ч.1 ст.38 Закону
України «Про виконавче провадження»;

- 23.02.2014 було розшукано транспортний
засіб ЗАЗ-ДЕУ держномер НОМЕР_1

- 25.02.2014 року виконавче провадження
поновлене та в той же день складений
акт опису та арешту вищевказаного
транспортного засобу.

20.02.2014 року інспектором ДПС взводу ДПС
ОСОБА_9 відповідно до ст..40 Закону
України про виконавче провадження», в
присутності двох свідків, здійснено
огляд та тимчасове затримання
транспортного засобу ЗАЗ-ДЕУ НОМЕР_1, що
належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва
про реєстрацію ТЗ (а.с.6).

В обґрунтування законності набуття
права власності позивач в позовній
заяві посилався на довіреності від
16.04.2010 року та від 15.07.2013 року, при цьому
правових підстав для визнання права
власності за ним на транспортний засіб,
суду не привів.

За нотаріально посвідченою
довіреністю від 16 квітня 2010 року ВМР
№846632, ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 користуватися, розпоряджатися
(продавати, міняти, сдати в оренду,
передати у заставу) належним йому на
підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ
НОМЕР_2 легковим автомобілем ЗАЗ-ДЕУ
Т13110 ЗНГ, 2005 року випуску, державний
номерний знак НОМЕР_1. Довіреність дана
з правом передоручення терміном на 10
років та дійсна до 16.04.2020 року (а.с.4)

15 липня 2013 року ОСОБА_4 нотаріально
посвідченою довіреністю ВТ1 №344916 від
15.07.2013 року уповноважив ОСОБА_1
представляти його інтереси з питання
експлуатації, користування та
розпорядження (продати, обміняти,
здати в оренду, передати в заставу,
застрахувати тощо) належним ОСОБА_3 на
підставі технічного паспорту
(Свідоцтва про реєстрацію ТЗ) НОМЕР_2
автомобілем ЗАЗ-ДЕУ Т13110 ЗНГ держномер
НОМЕР_1. Довіреність видана без права
передоручення до 16.04.2020 року. (а.с.5)

Згідно ст..ст.237, 244, 245 ЦК України
довіреність - це письмовий документ, що
видається однією особою іншій особі
для представництва її інтересів перед
третіми особами, ґрунтується на
договорі та визначає правовідносини, в
якому одна сторона (представник)
зобов'язана або має право вчиняти
правочини від імені другої сторони, яку
вона представляє.

Відповідно до ст..240 ЦК України
представник зобов'язаний вчиняти
правочин за наданими йому
повноваженнями особисто; він може
передати своє повноваження частково
або в повному обсязі іншій особі, якщо
це встановлено договором або законом
між особою, яку представляють, і
представником, або якщо представник
був вимушений до цього з метою охорони
інтересів особи, яку він представляє.

За ч.3 ст.238 ЦК України представник не
може вчиняти правочин від імені особи,
яку він представляє, у своїх інтересах
або в інтересах іншої особи,
представником якої він одночасно є, за
винятком комерційного представництва,
а також щодо інших осіб, встановлених
законом.

Тобто з метою захисту цивільних прав та
інтересів того, кого представляють,
законом встановлена заборона
укладення угоди представником
відносно себе особисто або відносно
іншої особи, представником якої він є.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.208 ЦК України у
письмовій формі належить вчиняти
правочини фізичних осіб між собою на
суму, що перевищує у двадцять і більше
разів розмір неоподаткованого
мінімуму доходів громадян, крім
правочинів, передбачених частиною
першою ст..206 цього Кодексу.

За вимогами п.8 Постанови Кабінету
Міністрів України від 07 вересня 1998 року
№1388 «Про затвердження Порядку
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів» в Україні існує
спеціальний порядок переходу права
власності на транспортні засоби.
Обов'язковою умовою для переходу права
власності на транспортний засіб є його
попереднє зняття у встановленому
законом порядку з обліку в підрозділах
Державтоінспекції.

Пунктом 7 цієї ж постанови КМУ №1388
встановлено, що власники транспортних
засобів та особи, що експлуатують такі
засоби на законних підставах, або їх
представники зобов'язані
зареєструвати (перереєструвати)
транспортні засоби протягом 10 діб
після їх придбання... Строк державної
реєстрації продовжується у разі
подання документів, які підтверджують
відсутність можливості своєчасного її
проведення власниками транспортних
засобів (хвороба, відрядження або інші
поважні причини). Забороняється
експлуатація транспортних засобів, що
не зареєстровані (не перереєстровані) у
підрозділах ДАІ.

Зокрема ст..34 Закону України «Про
дорожній рух» також передбачає
обов'язкову реєстрацію транспортного
засобу при вчиненні угоди про його
придбання.

Відповідно до ст..37 Закону України «Про
дорожній рух» забороняється
експлуатація незареєстрованих (не
перереєстрованих) транспортних
засобів.

Відповідно до ст..328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

За ч.4 ст.334 ЦК України, якщо договір про
відчуження майна підлягає державній
реєстрації, право власності у набувача
виникає з моменту такої реєстрації.

Аналізуючи положення діючого
законодавства, що регламентує питання,
пов'язані із купівлею-продажем
транспортних засобів в Україні, суд
приходить до висновку, що однією з
підстав для набуття права власності на
транспортний засіб є укладений у
передбаченому законом порядку договір
купівлі-продажу такого
автотранспортного засобу, який
підлягає державній реєстрації. При
цьому видачу генеральної довіреності
чи передоручення повноважень на
транспортний засіб, що був в
експлуатації та має особливості
цивільного обороту, без укладення
договору купівлі-продажу не можна
вважати договором, що укладений
відповідно до закону та допускає
перехід права власності до третіх осіб.

За таких обставин, враховуючи, що
спірний транспортний засіб з обліку в
органах МРЕВ не знято, перехід права
власності від однієї особи до іншої у
встановленому законом порядку шляхом
перереєстрації в органах ДАІ не
відбувся, на автомобіль накладено
арешт та вилучено, підстав для визнання
права власності на спірний автомобіль
та звільнення транспортного засобу
з-під арешту у суду не має та позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

Доводи представника позивача,
викладені у письмовому тексті дебатів
від 07.04.2014 року, в частині обгрунтування
підстав позову посиланням на ст..ст.346,
347 ЦК України, взагалі суперечать
підставам позову, викладеним у самій
позовній заяві, не ґрунтуються на
законі та не можуть бути покладені
судом в обґрунтування рішення по
справі. Так, в своєму позові позивач
посилався на те, що набув права
власності на спірний автомобіль на
підставі довіреності від довірених
осіб власника автомобіля - ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, при цьому гроші за придбаний
автомобіль від нього отримала ОСОБА_5
При цьому суду представником позивача
надана ксерокопія
договору-купівлі-продажу від 16.07.2013
року, укладеного між ОСОБА_3 та
позивачем, згідно тексту якого гроші за
проданий автомобіль від позивача
отримав ОСОБА_3 По-друге, в даному
випадку мова про відмову від права
власності не може йтись, оскільки сам
же представник посилається на те, що
між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладений
цивільно-правовий договір, що є
самостійною підставою набуття права
власності. Відчуження власником свого
майна та відмова власника від свого
майна є різними підставами припинення
права власності та в сукупності
застосуванню не підлягають. До того ж,
за ч.3 ст.347 ЦК України у разі відмови від
права власності на майно, права на яке
підлягають державній реєстрації, право
власності на нього припиняється з
моменту внесення за заявою власника
відповідного запису до державного
реєстру.

Таким чином, правових підстав для
визнання за позивачем права власності
в даному випадку суд не вбачає, а у
зв'язку із цим не підлягають
задоволенню і решта позовних вимог,
зокрема в частині звільнення спірного
автомобіля з-під арешту.

За таких обставин? оскільки підстав для
задоволення позовних вимог у суду не
має, то у його задоволенні суд
відмовляє повністю.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 237, 240, 244, 245, 327, 334 ЦК України,
ст.ст.34, 37 Закону України «Про дорожній
рух», пунктами 7-8 Постанови Кабінету
Міністрів України від 07 вересня 1998 року
№1388 «Про затвердження Порядку
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів», ст. ст. 10, 58-60, 212-215
ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Приморського відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про виключення майна
з-під арешту та визнання права
власності на автомобіль - відмовити.

На рішення може бути подано апеляцію до
Апеляційного суду Донецької області
через суд першої інстанції протягом 10
днів з дня його проголошення, а у разі
проголошення за відсутності сторін - в
той же строк з моменту отримання його
копії.

Суддя:
Дзюба М. В.