Справа № 433/299/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2014 року, Троїцький районний суд
Луганської області у складі:

головуючого - судді Суського О.І.,

при секретарі - Яковлєвій В.А.,

розглянувши у судовому засіданні в
смт.Троїцьке цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
визнання права власності на земельну
ділянку, -

В С Т А Н ОВ И В :

До суду надійшов вищезазначений позов,
в обґрунтування якого вказано, що
відповідачка ОСОБА_2, яка доводиться
сестрою позивачу та є громадянкою РФ,
від своєї матері ОСОБА_4 отримала
земельний сертифікат за договором
дарування серії АВН № 312063 від 25 липня
2000 року. На підставі вказаного
сертифікату відповідачка ОСОБА_2
оформила державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
4,49 га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка розташована на території
Лантратівської сільської ради
Троїцького району Луганської області
(кадастровий номер земельної ділянки
:15:004:0017, земельна ділянка НОМЕР_2).
Згідно доручення, відповідачка ОСОБА_2
уповноважила відповідачку ОСОБА_3
оформити документи на дарування
вказаної земельної ділянки позивачу, у
зв'язку з чим останній звернувся до
суду з позовом про визнання права
власності на вказану земельну ділянку.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі та просив їх задовольнити,
оскільки його сестра ОСОБА_2, яка має у
власності відповідну земельну ділянку
та є на даний час громадянкою РФ,
вчинила відповідну довіреність, якою
уповноважила ОСОБА_3 оформити
документи на дарування вказаної
земельної ділянки на його ім'я. З
вказаним питанням вони звернулися до
нотаріальної контори, де їм було
відмовлено у вчиненні нотаріальних
дій, у зв'язку з чим вони звернулися до
суду з позовом про визнання права
власності.

Відповідачка ОСОБА_3 у судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог не заперечувала, вважає, що
вказана земельна ділянка має належати
позивачу.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явилася, разом з матеріалами
позову до суду було надано заяву від
імені останньої про визнання позовних
вимог та розгляд справи без її участі.

Суд, вислухавши учасників судового
засідання, вивчивши матеріали позовної
заяви, встановив наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЛГ
№ 070211 ОСОБА_2 є власницею земельної
ділянки площею 4,49 га для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, яка розташована на
території Лантратівської сільської
ради Троїцького району Луганської
області (а.с.19).

Згідно паспорту громадянина РФ НОМЕР_1
ОСОБА_2 на даний час є громадянкою РФ
(а.с.13).

Згідно доручення, вчиненого 25 вересня
2012 року, відповідачка ОСОБА_2
уповноважила відповідачку ОСОБА_3
оформити документи на дарування
вказаної земельної ділянки позивачу
(а.с.20).

Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. При цьому кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

При винесення рішення відповідно до ст.
212 ЦПК України суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достовірність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Статтею 11 ЦК України передбачені
підстави виникнення цивільних прав та
обов'язків. Цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Згідно п. а ч. 1 ст. 81 ЗК України
громадяни України набувають права
власності на земельні ділянки зокрема
на підставі придбання за договором
купівлі-продажу, ренти, дарування, міни,
іншими цивільно-правовими угодами.

Саме на вказану норму закону позивач
посилається у своєму позові як на
підставу задоволення позовних вимог.
Тобто у даному випадку, підставами
виникнення правовідносин є вчинення
відповідного договору дарування.

Як вбачається із матеріалів позовної
заяви, відповідачкою ОСОБА_5 було
вчинено доручення, за яким
відповідачка ОСОБА_2 уповноважила
відповідачку ОСОБА_3 лише оформити
документи на дарування вказаної
земельної ділянки позивачу.
Відповідного договору дарування
позивачем до суду надано не було. У
судовому засіданні із показів сторін
по справі було встановлено, що договір
дарування сторонами не укладався,
пояснити, на підставі чого позивач
вважає себе власником земельної
ділянки, останній не зміг. Таким чином,
суд приходить до висновку, що у
позивача не виникло право власності на
підставі відповідного договору
дарування на земельну ділянку, яка є
предметом позовних вимог. При таких
обставинах, враховуючи у сукупності
вищевикладене, суд вважає, що підстави
для задоволення позовних вимог
відсутні.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 11 ЦК
України, п. а ч. 21 ст. 81 ЗК України,
керуючись ст.ст. 10,11,60, 212-215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя