Справа № 467/556/14-ц
УХВАЛА

Іменем України

09.04.2014 року Арбузинський
районний суд

Миколаївської області

в складі головуючого - судді
Кірімової О.М.

при секретарі
Торба А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду с-ща Арбузинка
скаргу публічного акціонерного
товариства «Укртелеком» про визнання
постанов відділу державної виконавчої
служби Арбузинського районного
управління юстиції незаконними, їх
скасування та зобов'язання вчинити
певні дії

ВСТАНОВИВ:

02 квітня 2014 року публічне акціонерне
товариство «Укртелеком» (далі ПАТ
«Укртелеком»), боржник ОСОБА_1,
зацікавлена особа відділ державної
виконавчої служби Арбузинського
районного управління юстиції
звернулося до суду зі скаргою про
визнання постанов відділу державної
виконавчої служби Арбузинського
районного управління юстиції
незаконними, їх скасування та
зобов'язання вчинити певні дії

Заявник зазначав, що 05 вересня 2011 року
Арбузинським районним судом
Миколаївської області було винесено
судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ПАТ «Укртелеком» суму
заборгованості за телекомунікаційні
послуги у розмірі 288 грн. 29 коп., судовий
збір та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

06 листопада 2012 року даний судовий наказ
та заява, для примусового виконання,
ним були подані у відділ ДВС
Арбузинського РУЮ.

Постановою начальника відділу
державної виконавчої служби
Арбузинського районного управління
юстиції Шаратою Є.М від 07 березня 2013
року відмовлено у задоволенні скарги
заявника щодо примусового виконання
судового наказу з підстав
невідповідності виконавчого документа
вимогам п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про
виконавче провадження», а саме, при
оформленні вказаного судового наказу
не зазначено ідентифікаційний код
боржника.

Посилаючись на те, що вказана постанова
є необґрунтованою та порушує його
права, як стягувача, просив визнати
вищезазначену постанову не законною та
скасувати її, визнати постанову
державного виконавця відділу ДВС
Арбузинського РУЮ про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
09 листопада 2012 року незаконною та
скасувати її, та зобов'язати відділ ДВС
прийняти виконавчий лист, виданий за
судовим наказом до виконання.

Представник скаржника у судове
засідання не зявився, просив про
розгляд справи у його відсутності,
вимоги підтримав.

Державний виконавець у судове
засідання не зявився, просив про
розгляд скарги у його відсутності,
надав суду заперечення проти скарги.

ОСОБА_1 у судове засідання не зявився.

Відповідно до вимог ст. 197 ч. 2 ЦПК
України, справу розглянуто без
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу.

Вивчивши доводи скарги, заперечення
проти вимог скарги, дослідивши
письмові докази, суд приходить до
наступного.

Нормами чинного Цивільного
процесуального кодексу України не
передбачено зазначення
ідентифікаційного номера боржника у
судовому наказі та витребування таких
відомостей.

З матеріалів справи № 2-н-33/11
вбачається, що 5 вересня 2011 року
Арбузинським районним судом
Миколаївської області винесено
судовий наказ № 2-н-33/11 про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укртелеком»
суму заборгованості за
телекомунікаційні послуги у розмірі 288
грн. 29 коп., судовий збір в розмірі 25 грн.
50 коп. та 30 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи. (а.с. 29).

Вказаний судовий наказ 21 серпня 2012 року
було видано ПАТ «Укртелеком» (а.с. 33).

Постановою начальника відділу
державної виконавчої служби
Арбузинського районного управління
юстиції Шаратою Є.М від 07 березня 2013
року відмовлено ПАТ «Укртелеком» у
задоволенні скарги щодо примусового
виконання судового наказу та в
прийнятті до провадження виконавчого
документа. Дану постанову ПАТ
«Укртелеком» отримав 19 березня 2014 року.
Іншого представник відділу ДВС
Арбузинського РУЮ суду не довів.

Із змісту вказаної постанови,
вбачається, що постановою державного
виконавця від 09 листопада 2012 року
відмовлено у відкритті виконавчого
провадження за вказаним судовим
наказом з підстав невідповідності
виконавчого документа вимогам п. 6 ч. 1
ст. 26 Закону України «Про виконавче
провадження».

Відповідно до ст. 98 ЦПК України заява
про видачу судового наказу подається в
суд у письмовій формі. У заяві повинно
бути зазначено: найменування суду, в
який подається заява; ім'я
(найменування) заявника та боржника, а
також ім'я (найменування) представника
заявника, якщо заява подається
представником, їхнє місце проживання
або місцезнаходження; вимоги заявника
і обставини, на яких вони ґрунтуються;
перелік документів, що додаються до
заяви. Заява підписується заявником
або його представником і подається з її
копіями та копіями доданих до неї
документів відповідно до кількості
боржників. До заяви, яка подається
представником заявника, повинно бути
додано документ, що підтверджує його
повноваження. До заяви про видачу
судового наказу додається документ, що
підтверджує сплату судового збору.

Згідно з ч. 1 ст. 103 ЦПК України у
судовому наказі зазначаються: дата
видачі наказу; найменування суду,
прізвище та ініціали судді, який видав
судовий наказ; ім'я (найменування)
стягувача і боржника, їх місце
проживання або місцезнаходження;
посилання на закон, на підставі якого
підлягають задоволенню заявлені
вимоги; сума грошових коштів, які
підлягають стягненню, а також
розрахунковий рахунок боржника
(юридичної особи) в установі банку, з
якого повинні бути стягнуті грошові
кошти, якщо такий повідомлений
заявником; сума судових витрат, що
сплачена заявником і підлягає
стягненню на його користь з боржника;
відомості про порядок та строки
подання заяви про скасування судового
наказу.

Частиною 2 ст. 103 ЦПК України
передбачено, що судовий наказ має
відповідати вимогам до виконавчого
документа, встановленим Законом
України «Про виконавче провадження»
(далі - Закон) та обов'язково містити
положення про дату видачі судового
наказу стягувачу, дату набрання
судовим наказом законної сили та строк
пред'явлення судового наказу до
виконання. Зазначені відомості
вносяться до судового наказу у день
його видачі стягувачу для пред'явлення
до виконання.

Так, пунктом 6 ч. 1 ст. 26 Закону України
«Про виконавче провадження» визначено,
що державний виконавець відмовляє у
відкритті виконавчого провадження у
разі невідповідності виконавчого
документа вимогам, передбаченим
статтею 18 цього Закону.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 18 у виконавчому
документі зазначаються: повне
найменування (для юридичних осіб) або
ім'я (прізвище, власне ім'я та по
батькові) (для фізичних осіб) стягувача
і боржника, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання чи
перебування (для фізичних осіб),
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності стягувача та
боржника (для юридичних осіб),
індивідуальний ідентифікаційний номер
стягувача та боржника (для фізичних
осіб - платників податків) або номер і
серія паспорта стягувача та боржника
для фізичних осіб - громадян України,
які через свої релігійні або інші
переконання відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номера, офіційно
повідомили про це відповідні органи
державної влади та мають відмітку в
паспорті громадянина України, а також
інші дані, якщо вони відомі суду чи
іншому органу, що видав виконавчий
документ, які ідентифікують стягувача
та боржника чи можуть сприяти
примусовому виконанню, зокрема, дата
народження боржника та його місце
роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо.

Нормою ч. 3 п. 3 ст. 11 Закону передбачено,
що державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право: з метою захисту інтересів
стягувача одержувати безоплатно від
органів, установ, організацій,
посадових осіб, сторін та учасників
виконавчого провадження необхідні для
проведення виконавчих дій пояснення,
довідки та іншу інформацію, у тому
числі конфіденційну. Тобто, у разі не
зазначення індивідуального
ідентифікаційного номера
(реєстраційного номеру облікової
картки платника податків) у рішенні
суду, судовому наказі, вказаною нормою
закону, державний виконавець може
самостійно звернутися до відповідного
органу державної податкової служби із
запитом про витребування довідки про
індивідуальний ідентифікаційний номер
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків) боржника.

Таким чином, повно та всебічно
з'ясувавши обставини справи, суд дійшов
до висновку про наявність підстав для
задоволення скарги та визнання
незаконною та скасування постанови
начальника відділу державної
виконавчої служби Арбузинського
районного управління юстиції Шарати
Є.М від 07 березня 2013 року про відмову у
задоволенні скарги; визнання
незаконною та скасування постанови
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Арбузинського районного управління
юстиції Дзгоєвої Т.Ю. від 09 листопада 2012
року про відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа; та
зобов'язати відділ державної
виконавчої служби Арбузинського
районного управління юстиції прийняти
до виконання виконавчий документ
виданий Арбузинським районним судом
Миколаївської області 21 серпня 2012 року
по справі № 2-н-33/11 щодо стягнення із
ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укртелеком»
суму заборгованості за
телекомунікаційні послуги у розмірі 288
грн. 29 коп., судовий збір в розмірі 25 грн.
50 коп. та 30 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Відсутність у виконавчому документі
індивідуального ідентифікаційного
номера боржника та дати його
народження не перешкоджає державному
виконавцю на стадії виконання рішення
звернутися до відповідних органів для
отримання необхідної інформації, коли
в цілому виконавчий документ
відповідав вимогам ст. 18 Закону України
«Про виконавче провадження».

Крім того, зазначена правова позиція
висловлена ВССУ по справам № 6-16569 св 13,
№ 6-21327

Посилання в запереченні представника
відділу ДВС Арбузинського РУЮ на Закон
України «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
вдосконалення та спрощення процедури
державної реєстрації земельних
ділянок та речових прав на нерухоме
майно» від 04 липня 2012 року, яким внесено
зміни до ст. 18 Закону України «Про
виконавче провадження» про обов'язкове
зазначення ідентифікаційного коду
боржника є на думку суду хибним,
оскільки нормами ЦПК не передбачено
зазначення ідентифікаційного коду в
рішеннях суду, а виконавчий документ
видається саме на підставі рішення
суду.

А тому, керуючись ст.. 208-210, 383-387 ЦПК
України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу публічного акціонерного
товариства «Укртелеком» про визнання
постанов відділу державної виконавчої
служби Арбузинського районного
управління юстиції незаконними, їх
скасування та зобов'язання вчинити
певні дії задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати
постанову начальника відділу
державної виконавчої служби
Арбузинського районного управління
юстиції Шарати Є.М від 07 березня 2013 року
про відмову у задоволенні скарги.

Визнати незаконною та скасувати
постанову державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Арбузинського районного управління
юстиції Дзгоєвої Т.Ю. від 09 листопада 2012
року про відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа.

Зобов'язати відділ державної
виконавчої служби Арбузинського
районного управління юстиції прийняти
до виконання виконавчий документ
виданий Арбузинським районним судом
Миколаївської області 21 серпня 2012 року
по справі № 2-н-33/11 щодо стягнення із
ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укртелеком»
суму заборгованості за
телекомунікаційні послуги у розмірі 288
грн. 29 коп., судовий збір в розмірі 25 грн.
50 коп. та 30 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили через 5
днів, якщо на неї не було подано
апеляційної скарги. Ухвала суду може
бути оскаржена до апеляційного суду
Миколаївської області через
Арбузинський районний суд в порядку,
передбаченому ст. 295 ЦПК України.

Суддя Арбузинського

районного суду
О.М. Кірімова