Провадження № 2/255/306/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року Ворошиловський
районний суд м. Донецька в складі:

головуючого - судді Орєхова О.І.,

при секретарі - Кочко Л.І., Ангеліній
Н.В.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3,

представника відповідача МТСБУ -
Давидовича О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецьку
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_5 до ОСОБА_2, приватного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Княжа Вієнна
Іншуранс Груп», Моторного ( транспортне
) страхового бюро України про стягнення
матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з
позовною заявою до ОСОБА_2, приватного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Княжа Вієнна
Іншуранс Груп», Моторного ( транспортне
) страхового бюро України про стягнення
матеріальної шкоди, посилаючись на
наступні обставини.

03 липня 2012 року у м. Донецьку по вул.
Жовтня, 14 відбулася
дорожньо-транспортна подія за участю
автомобіля ЗАЗ 1102 , державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_2 ( далі «Відповідач 1»)
та автомобіля Хонда Сівік, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, що
належить йому на праві власності.

В результаті дорожньо-транспортної
пригоди було завдано шкоди автомобілю
Хонда Сівік, державний реєстраційний
номер НОМЕР_2.

Згідно з довідкою УДАІ ГУМВС України в
Донецької області та Постанови
Будьоннівського райсуду м. Донецька,
дорожньо-транспортна пригода сталася
внаслідок порушення ОСОБА_2 вимог
Правил дорожнього руху України.

Статтею 1188 ЦК України встановлено, що
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах. На підставі ст. 1166 ЦК України
шкода, завдана майну фізичної чи
юридичної особи, відшкодовується у
повному обсязі особою, яка її завдала.
Але у відповідності до ст. 1172 ЦК України
юридична чи фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Тобто, у нього, як у власника
автомобіля, виникло право вимоги до
Відповідача про відшкодування
завданого збитку.

Як стало відомо, між ОСОБА_2 та ПрАТ "УСК
"Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (далі
«Відповідач 2») було укладено Договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, щодо страхування
відповідальності за шкоду, завдану
внаслідок експлуатації автомобіля ЗАЗ
1102 , державний реєстраційний номер
НОМЕР_1.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому законом
порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Отже, ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс
Груп" повинна йому сплатити страхове
відшкодування у розмірі спричиненого
збитку, а саме, 31 512, 85 грн.

Після скоєного ДТП він звернувся до
ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"
за виплатою страхового відшкодування,
надавши всі необхідні документи.

11.07.2012 р. ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна
Іншуранс Груп" надала йому відповідь у
відмові виплати страхового
відшкодування на підставі того, що
Поліс обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АА 3466478, за яким застрахований
автомобіль ЗАЗ 1102, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, не був
компанією реалізований, оскільки був
втрачений, про що було опубліковано в
періодичному виданні, однак
опублікування в періодичному виданні
інформації про втрату полісу однією із
сторін договору страхування, не може
бути підставою для встановлення
некчемності такого договору.

Разом з тим, згідно зі ст. 10 Закону
України «Про страхування» франшиза - це
частина збитків, яка не
відшкодовується страховиком згідно
договору страхування. Тобто він має
право на відшкодування франшизи до
ОСОБА_2

Просив суд стягнути з відповідача 2
ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"
на його користь суму завданої
матеріальної шкоди в розмірі 31 002, 85
грн., стягнути з відповідача 1 ОСОБА_2 на
його користь суму франшизи в розмірі
510,00 грн., стягнути солідарно з
відповідачів на його користь витрати
на оплату судового збору у розмірі 315,20
грн. ( а. с. 3-4 ).

Ухвалою суду від 13 січня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2,
приватного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія «Княжа
Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення
матеріальної шкоди в якості
співвідповідача було залучено Моторне
( транспортне ) страхове бюро України (
а. с. 93 ).

Представник позивача ОСОБА_5 -
ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності
( а. с. 71 ) в судовому засіданні позовні
вимоги позивача ОСОБА_5 підтримала в
повному обсязі, надала пояснення
аналогічні викладеним в позовній заяві
та просила суд задовольнити позовні
вимоги позивача в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3, який діє на підставі договору
про надання правової допомоги від
15.12.2013 року ( а. с. 51 ) в судовому
засіданні заперечував проти позовних
вимог позивача до його довірителя та в
цій частині просив суд відмовити.
Додав, що страхова компанія повинна
відшкодувати позивачу матеріальну
шкоду, яка була завдана ДТП.

Представник відповідача МТСБУ -
Давидовича О.О., який діє на підставі
довіреності ( а. с. 109 ) в судовому
засіданні вирішення справи поклав на
розгляд суду, так як вимоги позивача до
МТСБУ не пред»являлися, але пояснив, що
відповідач приватне акціонерне
товариство «Українська страхова
компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»
повинна відшкодувати позивачу
матеріальну шкоду, яка була заподіяна
позивачу під час ДТП. Також додав, що
розміщення оголошення про втрату
полісу не є підставою для відмови у
виплаті страхового відшкодування, так
як між сторонами наявні договірні
правовідносини, а в законному порядку
зазначений договір не визнаний не
дійсним. Крім того, наголосив, що ПрАТ
«УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про
втрату полісу не сповіщало МТСБУ.

Відповідач ПрАТ «УСК «Княжа
Вієнна Іншуранс Груп» в судове
засідання не з»явився, представник
зазначеного відповідача Стеценко Т.М.,
який діє на підставі довіреності ( а. с.
83 ) в судове засідання не з»явився,
надав до суду клопотання про розгляд
справи у відсутність представника ПрАТ
«УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позовні вимоги позивача ОСОБА_5
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленному цим Кодеком, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо: захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

Судом встановлені наступні обставини.

Встановлено, що 03 липня 2012 року у м.
Донецьку по вул. Жовтня, 14 відбулася
дорожньо-транспортна подія за участю
автомобіля ЗАЗ 1102, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Хонда
Сівік, державний реєстраційний номер
НОМЕР_2, що належить позивачу, у зв»язку
з чим, автомобілі отримали механічні
пошкодження.

Відповідно до постанови
Будьоннівського районного суду м.
Донецька від 06 серпня 2012 року ОСОБА_11
визнано винним у вчинені
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП та накладеного на нього
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 425 гривень в дохід
держави ( а. с. 12 ).

З вказаної постанови суду вбачається,
що 03 липня 2012 року о 22 годині 40 хвилин
ОСОБА_11 керуючи т/з ЗАЗ 1102, д/н НОМЕР_1 в
м. Донецьку по вул. Жовтня, будинок 14 в
порушення вимог п.п. 10.1, 12.1 ПДР України
не вибрав безпечну швидкість руху, не
переконався в безпеці своїх дій, та під
час зміни напрямку руху ліворуч, скоїв
зіткнення з т/з Хонда, н/з НОМЕР_2,
внаслідок чого транспортні засоби
отримали механічні пошкодження.

Крім того, з постанови вбачається, що
правопорушник ОСОБА_11 у судовому
засіданні факт ДТП не заперечував, свою
провину визнав в повному обсязі.

Постанова суду набула чинності.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказується
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Встановлено, що внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
автомобілю марки Хонда Сівік,
державний реєстраційний номер НОМЕР_2,
що належить позивачу на праві
приватної власності на підставі
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, завдано
механічних пошкоджень.

Згідно висновку автотоварознавчого
дослідження спеціаліста № 200/12-07 від
16.07.2012 року вартість матеріальної шкоди
спричинена власнику автомобіля марки
Хонда Сівік, державний реєстраційний
номер НОМЕР_2, складає 31 512,85 гривень,
вартість відновлювального ремонту (
згідно смети розрахунків ) складає 31
512,85 гривень ( а. с. 14-23 ).

Частиною 2 п.1 ст. 22 ЦК України
передбачено, що збитками є витрати,
яких особа зазнала у зв»язку зі
знищенням або пошкодженням речі а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

На підставі ст. 1166 ЦК України шкода,
завдана майну фізичної чи юридичної
особи, відшкодовується у повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України
встановлено, що шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 1 п.2 ст. 1188 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки, відшкодовується
на загальних підставах, а саме: шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

У відповідності до ст. 1192 Цивільного
кодексу України з урахуванням обставин
справи суд за вибором потерпілого може
зобов'язати особу, яка завдала шкоди
майну, відшкодувати її в натурі
(передати річ того ж роду і такої ж
якості, полагодити по шкоджену річ
тощо) або відшкодувати завдані збитки у
повному обсязі. Розмір збитків, що
підлягають відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для від новлення
пошкодженої речі.

Встановлено, транспортний засіб марки
ЗАЗ 1102, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1 належить ОСОБА_2, яким керував
водій ОСОБА_11, що підтверджується
Довідкою № 9031096, виданої відділом ДАІ
ДМУ в Донецькій області ( а. с. 10-11 ).

Встановлено, що згідно Полісу № АА/3466478
обов»язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, транспортний засіб марки ЗАЗ
1102, д/н НОМЕР_1 було застраховано у ПрАТ
«Українська страхова компанія «Княжа
Вієнна Іншуранс Груп», де
страхувальником є ОСОБА_2, забезпечений
транспортний засіб ЗАЗ 1102, д/н
НОМЕР_1,сума відповідальності за шкоду,
завдану майну склала 50 000 гривень,
франшиза 0 гривень.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страховим випадком є подія,
внаслідок якої заподіяна шкода третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Стаття 22 закону N 1961 «Про обов»язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» передбачено, що
при настанні страхового випадку
страховик відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Закономпорядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 9.2 Закону України «Про
обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», обов»язковий ліміт
відповідальності страховика за шкоду,
заподіяну майну потерпілих, становить
50 000 гривень на одного потерпілого.

Відповідно до статті 29 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов»язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу.

Згідно п.12.1.ст.12 вищевказаного Закону,
страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи.

Пунктом 36.6 ст. 36 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страхувальником або особою,
відповідальною за заподіяні збитки,
повинна бути компенсована сума
франшизи, якщо вона була передбачена
договором страхування.

Отже, ДТП сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність.

У п. 1.10 Правил дорожнього руху України
зазначено, що власником транспортного
засобу - є фізична чи юридична особа,
яка володіє майновими правами на
транспортний засіб і має на нього
належні документи.

Відповідно до ст.1194 Цивільного кодексу
України особа, яка застрахувала свою
цивільну відповідальність у разі
недостатності страхової виплати
(страхового відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Встановлено, що одним з відповідачем по
справі позивач звертаючись до суду
зазначив ОСОБА_2, згідно постанови
Будьоннівського районного суду м.
Донецька від 06.08.2012 року винним у
дорожньо-транспортній пригоді визнано
ОСОБА_11. В полісі № АА/3466478
обов»язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, страхувальником є ОСОБА_2.

Згідно з Законом України «Про внесення
змін в деякі законодавчі акти України
відносно дорожньо-транспортних пригод
і виплат страхового відшкодування» від
17 лютого 2011 року № 3045-V1, зокрема з 19
вересня 2011 року скасовуються три типа
договорів «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів». Нові договори укладаються за
принципом «один автомобіль - любий
водій».

Отже, хоча страхувальником за полісом
№ АА/3466478 обов»язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів є ОСОБА_2, який і є одним з
відповідачів по даній справі, а керував
транспортним засобом марки Хонда
Сівік, державний реєстраційний номер
НОМЕР_2 ОСОБА_11 на правовій підставі, як
було з»ясовано у судовому засіданні, то
суд вважає, що ДТП сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність.

Стосовно посилань представника
відповідача ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна
Іншуранс Груп» у заперечення щодо того,
що Поліс було втрачено, про що було
здійснено розміщення повідомлення № 24
за 2011 рік в газеті «Україна Бізнес
Ревю», страховий платіж не надходив,
поліс не підписаний, а тому є недійсним,
а отже, не має підстав для виплати
страхового відшкодування, то суд з
цього приводу приходить до наступного.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про
страхування», договір страхування - це
письмова угода між страхувальником і
страховиком, відповідно до якої
страховик бере на себе зобов»язання у
разі настання страхового випадку
здійснити страхову виплату
страхувальнику або іншій особі,
визначеній у договорі страхування
страхувальником, на користь якої
укладено договір страхування, а
страхувальник зобов»язаний сплачувати
страхові платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Отже, договір страхування є
двостороннім, оплатним, строковим,
консенсуальним.

Договір відповідно до Закону України
«Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» є публічним, на користь
третьої особи.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу
України, одним із способів захисту
судом цивільних прав та інтересів є
примусове виконання зобов'язання в
натурі. Примусове виконання
зобов'язання в натурі, - це спосіб
захисту, який випливає з загального
принципу повного і належного виконання
зобов'язання та полягає в зобов'язанні
здійснити дію, або утриматися від її
здійснення, незалежно від застосування
до боржника інших заходів впливу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин вчиняється у формі,
встановленій законом, має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

На підставі ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків, а згідно
ст. 627 ЦК України сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору (свобода
укладення договору).

Договір в силу приписів ст. 638 ЦК
України, є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 640 ЦК
України, якщо відповідно до акта
цивільного законодавства для
укладання договору необхідні також
передання майна або вчинення іншої дії,
договір є укладеним з моменту
передання відповідного майна або
вчинення певної дії.

Згідно із ч. 1 ст. 981 ЦК України договір
страхування укладається в письмовій
формі. Договір страхування може
укладатися шляхом видачі страховиком
страхувальникові страхового свідоцтва
( поліса, сертифіката ).

Відповідно до ч. 1 ст. 982 ЦК України
істотними умовами договору
страхування є предмет договору
страхування, страховий випадок, розмір
грошової суми, в межах якої страховик
зобов»язаний провести виплату у разі
настання страхового випадку ( страхова
сума ), розмір страхового платежу і
строки його сплати, строк договору та
інші умови, визначені актами
цивільного законодавства.

Згідно Полісу № АА/3466478 обов»язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, який наявний в
матеріалах справи вбачається, що він
відповідає вимогам, заповнений, має
штапм та печатку страхової компанії.

Крім того, встановлено в судовому
засіданні та підтверджено, що
страхувальником за цим Полісом було
сплачено страхову премію у сумі 425
гривень.

Посилання представника страхової
компанії в заперечення, що страховий
платіж на рахунок страховика не
надходив в порушення вимог статті 60 ЦПК
України жодним належним та допустимим
доказом не підтверджено.

Щодо того, що зазначений Поліс не
підписаний зі сторони страховика, а
відповідно не укладений не заслуговує
на увагу, так як з Полісу вбачається, що
з боку страхувальника наявний підпис, а
з боку страховика мається печатка
відповідної страхової компанії, що в
свою чергу підтверджує укладання
договору.

Посилання представника страхової
компанії на те, що зазначений договір є
недійсним, оскільки відсутній сам
правочин - укладений договір, то такі
посилання не заслуговують судом на
увагу, оскільки з боку страхової
компанії не надано жодного належного
та допустимого доказу того, що
зазначений договір визнаний в судовому
порядку недійсним, а тому такі
посилання представника страхової
компанії в своїх запереченнях на позов
є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним (
оспорюваний правочин ).

Стосовно посилань представника
страхової компанії на той факт, що
Поліс було втрачено, про що було
здійснено розміщення повідомлення № 24
за 2011 рік в газеті «Україна Бізнес
Ревю», то відповіддю МТСБУ від 18.09.2012
року, яка спрямована позивачу
зазначено, що опублікування інформації
про втрату бланку полісу не може бути
підставою для встановлення
нікчемності такого договору
страхування, тому договір
обов»язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів вважається чинним до моменту
визнання такого договору судом
недійсним ( а. с. 35 ).

Крім того, не знайшло свого
підтвердження того факту, що страхова
компанія ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна
Іншуранс Груп» сповіщало МТСБУ про
втрату Полісу, а навпаки спростовано в
судовому засіданні представником
МТСБУ.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Тому, з урахуванням вищенаведеного, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача ОСОБА_5 в частині
стягнення з відповідача ПрАТ «УСК
«Княжа Вієнна Іншуранс Груп»
матеріальної шкоди у сумі 31 002,85 гривень
є такими, що підлягають задоволенню.

З вимогами до відповідача МТСБУ
позивач ОСОБА_5 не звертався.

Стосовно позовних вимог позивача
ОСОБА_5 в частині стягнення з
відповідача ОСОБА_2 франшизу у сумі 510
гривень, то суд приходить до
наступного.

Згідно п.12.1.ст.12 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страхове відшкодування
завжди зменшується на суму франшизи.

Пунктом 36.6 ст. 36 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страхувальником або особою,
відповідальною за заподіяні збитки,
повинна бути компенсована сума
франшизи, якщо вона була передбачена
договором страхування.

Згідно Полісу № АА/3466478 обов»язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, транспортний
засіб марки ЗАЗ 1102, д/н НОМЕР_1 було
застраховано у ПрАТ «Українська
страхова компанія «Княжа Вієнна
Іншуранс Груп», де страхувальником є
ОСОБА_2, забезпечений транспортний
засіб ЗАЗ 1102, д/н НОМЕР_1, а сума
відповідальності за шкоду, завдану
майну склала 50 000 гривень, франшиза 0
гривень.

А отже, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги позивача ОСОБА_5 в
частині стягнення з відповідача ОСОБА_2
франшизу у сумі 510 гривень є
безпідставними, необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з
відповідача ПрАТ «Українська страхова
компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»
на користь позивача ОСОБА_5 підлягають
стягненню судові витрати у сумі 310,02
гривень.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 16, 22, ч.2 п.1 ст. 22, 203, 215, 626, 638, 640, 981,
982, ч.1 ст. 1166, 1167, 1168, 1187, ч. 1 п. 2 ст. 1188, 1192,
1194 ЦК України, ст.ст. 3, 5, 10, 11, 15, ч. 3 ст. 61,
88, 118, 119, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 16,
25 Закону України «Про страхування»,
ст.ст. 6, 9, 12, 29, 36 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», суд , -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2,
приватного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія «Княжа
Вієнна Іншуранс Груп», Моторного (
транспортне ) страхового бюро України
про стягнення матеріальної шкоди, -
задовольнити частково.

Стягнути з відповідача приватного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Княжа Вієнна
Іншуранс Груп» на користь позивача
ОСОБА_5 матеріальну шкоду у сумі 31 002,85
гривень та судовий збір у сумі 310,02
гривень, а всього 31 312,87 гривень (
тридцять одна тисяча триста дванадцять
гривень вісімдесят сім копійок ).

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до
ОСОБА_2, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Донецької області
через Ворошиловський районний суд
міста Донецька шляхом подачі протягом
10 днів з дня його проголошення
апеляційної скарги. Особи, які брали
участь у справі, однак не були присутні
в судовому засіданні під час
проголошення рішення можуть оскаржити
рішення суду до апеляційного суду
Донецької області через
Ворошиловський районний суд міста
Донецька шляхом подачі протягом 10 днів
апеляційної скарги з дня його
отримання.

Рішення надруковано в нарадчій кімнаті
в одному примірнику.

Суддя