Справа № 456/5092/13-ц
Головуючий у 1 інстанції: Янко Б.Я.
Провадження № 22-ц/783/1502/14
Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакус В.Я., Левика Я.А.

секретар - Глинський О.А.

з участю позивача ОСОБА_2,
представника позивача ОСОБА_3,
представника відповідача - Личагіна
С.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ПАТ
«Укртрансгаз» на рішення Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 12 листопада 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до
Будівельно-монтажного управління № 8
БМФ «Укргазпромбуд ПАТ «Укртрансгаз»
в особі філії будівельно-монтажної
фірми «Укргазпромбуд», третьої особи -
начальника будівельно-монтажного
управління № 8 БМФ «Укргазпромбуд»
Гетьманчука Василя Михайловича про
скасування наказу про накладення
дисциплінарного стягнення,-

В С Т А
Н О В И Л А:

ОСОБА_2 у травні 2013 року звернувся
з позовом до Будівельно-монтажного
управління № 8 БМФ «Укргазпромбуд»
дочірньої компанії «Укртрансгаз»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» в особі філії
будівельно-монтажна фірма
«Укргазпромбуд», третьої особи
начальника будівельно-монтажного
управління № 8 БМФ «Укргазпромбуд»
Гетьманчука Василя Михайловича про
скасування наказу начальника БМФ
«Укргазпромбуд» БМУ № 8 Гетьманчука
В.М. від 29.04.2013 року за № 181 про
накладення дисциплінарного стягнення
у виді догани за порушення трудової і
виробничої дисципліни, появу на
робочому місці у нетверезому стані і
неналежне виконання своїх посадових
обов» язків.

Рішенням Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 12 листопада 2013 року позов
задоволено.

Рішення оскаржив відповідач -
ПАТ «Укртрансгаз» в особі
представника. Просить його скасувати
та ухвалити нове рішення про відмову у
позові.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що
судом не надано належної оцінки
доказам про перебування позивача у
нетверезому стані 22.04.2013 року, якими є
показання свідків, акт про
відсторонення особи від роботи,
службова записка, письмові пояснення
водіїв. Не належно оцінено факт відмови
позивача у проходженні медичного
освідчення на предмет перевірки
перебування у нетверезому стані. Суд
надав перевагу доказам позивача -
поясненням в якості свідків лікарів,
які спростовували перебування особи в
цей день у нетверезому стані, однак не
врахував, що такі особи не є
спеціалістами у галузі наркології.
Відсутність у виданому позивачу в цей
день листу непрацездатності відмітки
про перебування його у нетверезому
стані не є достатнім доказом
спростування цього факту. Прийняття
роботодавцем листка непрацездатності
до оплати - не свідчить про те, що 22.04.2013
року позивач не перебував у
нетверезому стані. Суд безпідставно
врахував, як встановлені судовим
рішенням 18.05.2013 року обставини при
розгляді іншої справи, оскільки при
вирішені вимог позивача та членів його
сім»ї з приводу незаконного
переміщення у списках черговиків на
отримання житла - підстава видачі листа
непрацездатності не були предметом
перевірки у цій справі. При розгляді
справи в суді апеляційної інстанції
представник відповідача зазначив, що
порушенням трудової дисципліни є
знаходження позивача у нетверезому
стані на робочому місці, а порушенням
виробничої дисципліни - неналежне
виконання своїх обов»язків, а саме те,
що не проводив огляд водіїв, а
формально надавав допуск на початок
роботи, про що свідчать їх пояснення.

Просить рішення скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову у
позові.

Позивач та його представник
просить рішення суду першої інстанції
залишити без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення. Мотивує тим, що судом
дано належну оцінку доказам у справі,
всебічно з»ясовано усі обставини
справи, повно досліджено докази та
ухвалено законне рішення. 22.04.2013 року
щоб не зірвати процес випуску у рейс
водіїв прибув на роботу, хоча
почувався хворим. Алкогольних напоїв
не вживав та належним чином виконував
свої обов»язки. Показання свідків, на
які посилається відповідач є
неправдивими і пояснив тим, що це
працівники підприємства та залежні від
керівництва, безпосередньо
підпорядковані особі, що видала наказ,
а тому дали такі пояснення. Пройти
медичне обстеження на предмет
сп»яніння ніхто не пропонував.
Відпрацював встановлений час з 7 до 10
години. Про винесення оскаржуваного
наказу дізнався після виходу з
лікарняного 29.04.2013 року. Накладення
дисциплінарного стягнення як і
подальше звільнення позивача після
винесення оскаржуваного рішення
вважає нічим іншим, як наміром
позбавити його права на отримання
належного по черзі житла на сім»ю, про
що свідчить рішення суду про захист
порушеного права на отримання житла,
копію відповідного рішення долучив до
справи.

Інші учасники процесу не
з»явились, належним чином повідомлені
про розгляд справи за апеляційною
скаргою, про що свідчать розписки про
отримання судових повісток. Заяв про
відкладення справи та повідомлень про
поважну причину неявки суду не
скерували, тому з врахуванням ч.2 ст.305
ЦПК України колегія суддів вважає
можливим розгляд справи у їх
відсутності, проти чого не заперечили
сторони та їх представники.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст.ст.11,59,60
ЦПК України суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданих
відповідно до вимог цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. При цьому
кожна із сторін зобов»язана довести ті
обставини на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень, а
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

У відповідності до вимог ст.213
ЦПК України, рішення суду повинно
бути законним і обгрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з»ясованих
обставин, на які сторони посилаються ,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами , які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно вимог ч. 1 ст. 212 ЦПК України
- суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному повному,
об»єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 3 вказаної норми
регламентовано, що суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв»язок
доказів у їх сукупності.

Колегія суддів вважає, що судом
першої інстанції вимоги цієї норми
дотримано в повному обсязі.

Матеріалами справи
встановлено, що позивач працює
фельдшером у БМУ № 8 «Укргазпром» з
01.04.2004 року. Наказом начальника
будівельно монтажного управління № 8
БМФ "Укргазпромбуд" ПАТ "Укртрансгаз"
Гетьманчука В.М. за № 181 від 29.04.2013 року
за порушення трудової і виробничої
дисципліни, появу на робочому місці в
нетверезому стані і неналежне
виконання своїх посадових обов»язків
ОСОБА_2 оголошено догану. Підставою в
наказі зазначено: акт про
відсторонення від роботи, службова
записка, акт про відмову дати
пояснення/а.с. 16/.

У відповідності до вимог ст. 139
КЗпП України - працівники зобов»язані
працювати чесно і сумлінно, своєчасно
точно виконувати розпорядження
власника або уповноваженого ним
органу, додержувати трудової і
технологічної дисципліни, вимог
нормативних актів про охорону праці,
дбайливо ставитися до майна власника,
з яким укладено трудовий договір.

Згідно вимог ч. 1 ст. 147 КЗпП
України - за порушення трудової
дисципліни до працівника може бути
застосовано тільки один з таких
заходів стягнення: 1/догана; 2/
звільнення.

Задовольняючи вимоги
позивача, судом враховано, що за даними
акту від 22.04.2013 року складеного
комісією у складі головного інженера
БМУ № 8 Сікори В.Ф., заступника
начальника БМУ № 8 Тимківа В.М.,
начальника АТС БМУ № 8 Турчак Б.В.,
голови профкому Лесюк Р.Я. - о 09.30 год.
фельдшер БМУ № 8 ОСОБА_2 виявлений у
нетверезому стані, про що свідчать
ознаки алкогольного сп»яніння, а саме
різкий запах алкоголю, почервоніння
шкіри лиця та невиразна мова/а.с. 7/

За даними акту у складі тих же осіб
позивача відсторонено від виконання
трудових обов»язків. У акті зазначено
про відмову позивача від надання
пояснення та від направлення у
медичний заклад для встановлення стану
алкогольного сп»яніння./а.с. 18/.

У матеріалах справи наявний
акт про відмову працівника дати
письмове пояснення за фактом
знаходження 22.04.2013 року на робочому
місці у стані алкогольного сп»яніння
від 22.04.2013 року / а.с.19/.

Аналогічним є зміст службової
записки начальника АТС Турчина Б.В від
22.04.2013 року/ а.с. 17/.

Аналізуючи надані відповідачем
письмові докази в обгрунтування
оскаржуваного наказу, судом в
сукупності надано оцінку таким та
іншим доказам у справі, зокрема
встановлено про наступне.

Позивач з 22.04.2013 року по 26.04.2013 року
включно перебував на амбулаторному
лікуванні. На його ім»я відкрито
листок непрацездатності серії АВН №
240390 виданий Стрийською ЦРЛ по причині
звернення 22.04.2013 року позивача за
медичною допомогою до терапевта цього
медичного закладу ОСОБА_10 /а.с. 8/

30.04.2013 року позивача ознайомлено
з оскаржуваним наказом від 29.04.2013 року
і в письмовому пояснені зазначив, що з
даним наказом не погоджується.

Суд дійшов правильного висновку,
що в тому числі означеним письмовим
доказом - листком непрацездатності
спростовано твердження відповідача
про перебування ОСОБА_2.22.04.2013 року на
робочому місці в стані алкогольного
сп»яніння.

При розгляді справи в суді
апеляційної інстанції представник
відповідача не заперечив, що позивач
працює на неповну ставку та його
робочий день триває з 7 до 10 години, що
не виключає можливості виконання
роботи у цей день і можливість
звернення за медичною допомогою по
причині погіршення стану здоров»я та
відкриття цим днем листка
непрацездатності.

Суд першої інстанції
обґрунтовано не врахував, як належний
доказ законності оскаржуваного
наказу, пояснення представника
відповідача про те, що лікарняний
листок виданий незаконно, оскільки
позивачу у проходженні медогляду у
Стрийській МЛ було відмовлено і тільки
у Стрийській ЦРЛ видано листок
тимчасової непрацездатності, оскільки
це не є порушенням вимог ЗУ «Про
охорону здоров»я» і позивач вправі був
отримати у цьому медичному закладі
медичну допомогу.

З матеріалів справи, зокрема
відповіді Стрийської ЦРЛ № 494 від 26.04.2013
року вбачається, що по факту видачі
листка непрацездатності хворому
ОСОБА_2 було створено комісію для
проведення службового розслідування. В
ході проведеної перевірки виявлено, що
ОСОБА_2 22.04.2013 року звернувся до лікаря
терапевта ОСОБА_10 зі скаргами на
погане самопочуття. Під час обстеження
у нього було виявлено підвищена
температура тіла - 37, 2 С, жорстке
дихання в легенях, закладеність носа. У
зв»язку з цим йому було відкрито листок
непрацездатності. 24.04.2013 року позивач
повторно звернувся до лікаря терапевта
та додатково був оглянутий лікарем
інфекціоністом.

Суд підставно врахував, що
звернення позивача за медичною
допомогою у Стрийську ЦРЛ, тобто за
місцем праці, а не за місцем проживання
не є порушенням інструкції "Про порядок
видачі документів, що засвідчують
тимчасову непрацездатність громадян"
№ 455, від 13.11.2001 року.

В ході судового розгляду
встановлено, що зверненню позивача у
Стрийську ЦРЛ за медичною допомогою
передувала заява з проханням пройти
курс лікування у цій лікарні. Суд
врахував дані записів журналу
реєстрації амбулаторного лікаря
ОСОБА_10, медичної книжки, за даними якої
22.04.2013 року у позивача виявлена
підвищена температура тіла 37, 2 С, та
поставлено діагноз ГРВІ. Згідно
записів медичної книжки, ОСОБА_2
пройшов ряд обстежень: ФГ ОГК,
загальний аналіз крові, загальний
аналіз сечі.

Для всебічної перевірки обставин
справи, судом допитано в якості
свідків лікарів ОСОБА_10 та ОСОБА_11, як
осіб, котрі 22.04.2013 року оглядали хворого
ОСОБА_2 та категорично спростували
наявність у нього в цей день ознак
алкогольного сп»яніння. У рішенні
детально відображено показання цих
свідків, в тому числі показання свідка
ОСОБА_11 про те, що у разі перебування
хворого у стані сп»яніння листок
тимчасової непрацездатності
видається, однак у нього робиться
відповідна відмітка про перебування
хворого в стані алкогольного
сп»яніння.

По факту видачі позивачу листка
непрацездатності проводилась службова
перевірка, яка підтвердила законність
його видачі Стрийською ЦРЛ./а.с. 45-46/.

Колегія суддів вважає
спростованими доводи апеляційної
скарги про безпідставне посилання у
рішенні суду на показання цих свідків,
як на один з доказів обгрунтованості
позовних вимог з мотивів, що вказані
свідки не є фахівцями у галузі
наркології та звертає увагу на те, що
відповідачем не спростовано доводи
позивача із залученням таких фахівців,
в тому числі фахівців у галузі
медицини, які компетентні у визначенні
стану людини, зокрема чи перебуває вона
в стані алкогольного сп»яніння.

Суд обґрунтовано врахував, що
листок тимчасової непрацездатності
серії АВН № 240390, який видано позивачу
прийнятий роботодавцем для оплати та
за сукупністю наведених вище доказів
прийшов вірного висновку про те, що
відповідачем не доведено перебування
позивача 22.04.2013 року на робочому місці у
нетверезому стані.

Правильними є висновки суду
першої інстанції про недостатніх
доказів неналежного виконання
посадових обов»язків позивачем, на що
є посилання у наказі № 181 від 29.04.2013
року. Із змісту такого не убачається в
чому саме полягало таке порушення.

Суд дав належну оцінку показанням
свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та їх
письмовим поясненням, які долучені до
справи про те, що позивачем видавались
подорожні листи без належної
перевірки їх стану здоров»я, як водіїв,
оскільки доказів випуску позивачем
водіїв на маршрут 22.04.2013 року у стані,
що загрожує безпеці руху чи самих
водіїв - відповідачем не надано.

Слід погодитись з мотивами
апеляційної скарги, які не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції - про
безпідставне посилання, як на
встановлені у справі обставини, які не
підлягають доказуванню з підстав
передбачених ч.3 ст. 61 ЦПК України.

З долученої до справи копії
рішення Стрийського міськрайонного
суду від 18.05.2013 року, яке набрало
законної сили, вбачається вирішення в
судовому порядку спору, в тому числі
між сторонами. Однак, колегія суддів
вважає, що таке рішення немає
преюдиційного значення для розгляду
даної справи оскільки, оспорюваний
наказ № 181 від 29.04.2013 року не був
предметом розгляду справи, та не
досліджувався у судовому засіданні
при розгляді справи за позовом ОСОБА_2
та інших до ПАТ «Укртрансгаз» про
визнання незаконним рішення
адміністрації і профкому щодо зміни
дати постановки позивача на квартирний
облік /а.с. 42-43/. Тому з мотивувальної
частини рішення необхідно виключити
посилання суду на ці обставини, як на
встановлені судовим рішенням та що не
підлягають доказуванню.

На підставі вище наведеного,
колегія суддів приходить до висновку,
що суд першої інстанції повно та
всебічно з»ясував обставини справи,
дослідив усі надані сторонами докази,
яким дав належну оцінку та дійшов
висновку, що наказ № 181 від 29.04.2013 року є
незаконним і задовольнив позовні
вимоги позивача про скасування цього
наказу.

Інші мотиви апеляційної скарги
не спростовують правильності
висновків суду.

Колегія суддів приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги та
залишення рішення суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313,
п.1ч.1. 314, ст.315, 317 ЦПК України, колегія
суддів

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу ПАТ
«Укртрансгаз» відхилити.

Рішення Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 12 листопада 2013 року
залишити без змін.

Виключити з мотивувальної
частини рішення посилання про
встановлені у справі обставини
рішенням Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 18.05.2013
року.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення, може бути оскарженою у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий

Судді