Кодимський районний суд Одеської
____________________________________________________________
Справа № 503/217/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року
м.Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської
області в складі:

головуючого - судді
Сопільняка О.М.

при секретарі
Вдовиченко В.О.

з участю представника позивача
ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Кодима
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 04 лютого 2014 року
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу.

Ухвалою Кодимського районного суду
Одеської області від 18 лютого 2014 року
сторонам надано строк на примирення
терміном один місяць.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1, який діє на підставі
угоди про надання правової допомоги,
позов підтримав та пояснив, що, після
закінчення наданого строку на
примирення, сторони не примирились.
Шлюб, укладений між позивачем та ОСОБА_2
16 листопада 1991 року у відділі державної
реєстрації актів цивільного стану
м.Кодима Одеської області, зберегти
неможливо, так як відносини між
сторонами не налагодились, взагалі
припинились через відсутність між ними
взаємоповаги, взаєморозуміння та
будь-яких почуттів. Від шлюбу сторони
мають неповнолітню доньку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яку згідно рішення
Кодимського районного суду №503/1945/13-ц
від 08.10.2013 року у них відібрано без
позбавлення батьківських прав. В
зв'язку з цим просив позов
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
18.02.2014 року позов не визнала та вказала
про своє бажання зберегти з позивачем
сім'ю. В судове засідання 10 квітня 2014
року відповідач не з'явилась, про
причини свого неприбуття суд не
повідомила.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши
надані ними докази та матеріали
цивільної справи, вважає можливим
позов задовольнити у повному обсязі з
таких підстав.

Судом встановлено, що сторони
перебувають у шлюбі, укладеному та
зареєстрованому 16 листопада 1991 року у
відділі державної реєстрації актів
цивільного стану м.Кодима Одеської
області, актовий запис №106, що, крім
пояснень сторін, підтверджується
свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1,
виданим 16 листопада 1991 року вказаним
відділом ДРАЦС.

Сторони мають спільну дитину - доньку
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка рішенням
Кодимського районного суду Одеської
області від 08 жовтня 2013 року була
відібрана у них без позбавлення
батьківських прав та влаштована до
дитячого притулку (справа №503/1945/13-ц).

Згідно ст.24 СК України шлюб має
ґрунтуватись на вільній згоді жінки та
чоловіка. При цьому, відповідно до ч.3 та
4 ст.56 СК України кожен з подружжя має
право припинити шлюбні відносини,
примушування подружжя до припинення
шлюбних стосунків чи їх збереження є
неприпустимим і є порушенням права на
свободу та особисту недоторканість.

Судом встановлено, що відносини між
сторонами не склалися, сторони не
спілкуються, не підтримують між собою
ніяких відносин, фактично сімейні
відносини між сторонами відсутні.
Наданий строк на примирення сторін
позитивних результатів не дав,
відносини між сторонами не
покращились. Сторони не мають бажання
зберегти сім'ю та перебувати у шлюбі
надалі через відсутність
взаєморозуміння та взаємоповаги,
втрату почуттів.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що з огляду на вказані обставини
подальше застосування будь-яких
заходів щодо примирення подружжя, як це
передбачає ст.111 СК України, є
недоцільним та неефективним і
суперечить інтересам сторін та
моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд
може розірвати шлюб за позовом одного
із подружжя.

Згідно ст.113 Сімейного кодексу України,
особа, яка змінила своє прізвище у
зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право
після розірвання шлюбу надалі
іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище.

Отже, встановивши об'єктивні підстави
для розірвання шлюбу, передбачені ст.112
СК України, а саме те, що примирення між
подружжям неможливе через втрату ними
почуття взаємної любові, фактичне
припинення спільних зобов'язань щодо
піклування про побудову сімейних
відносин на почуттях взаємної любові,
поваги, дружби, взаємодопомоги,
утвердження в сім'ї взаємоповаги,
втрату почуття відповідальності
подружжя один перед одним, як того
вимагає ст.55 СК України, суд приходить
до висновку, що подальше спільне життя
подружжя та збереження шлюбу
суперечить їх спільним інтересам, що
має важливе значення, бажання зберегти
сім'ю у сторін відсутнє, що є підставою
для розірвання між ними шлюбу, оскільки
перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК
України, для цього не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.213, 215, 218 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, укладений та
зареєстрований 16 листопада 1991 року у
відділі державної реєстарції актів
цивільного стану и.Кодима Одеської
області, актовий запис №106, - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище
відповідача залишити "ОСОБА_2".

Повний текст рішення суду виготовлено
15 квітня 2014 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя Сопільняк
О.М.