АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2777/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Руденко В.В. Доповідач - Глущенко
Н.Г. Категорія 79
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року м.
Дніпропетровськ

16 квітня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справа
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів -
Кіктенко Л.М., Осіяна О.М.

при секретарі -
Гасановій С.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на ухвалу Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
31 січня 2014 року по справі за скаргою
ОСОБА_2 на неправомірну бездіяльність
Кіровського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції
Дніпропетровської області, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року ОСОБА_2
звернувся до суду зі скаргою на
неправомірну бездіяльність
Кіровського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції
Дніпропетровської області.

В обґрунтування своїх вимог
ОСОБА_2 посилалася на те, що 01.04.2013 року
державний виконавець Кіровського ВДВС
Дніпропетровського МУЮ
Дніпропетровської області Мартем'янов
Д.С. виніс постанову про відкриття
виконавчого провадження № 185/4 (ЄДРВП
37254454) за виконавчим листом № 2-3386/09, що
виданий 03.09.2009 року
Амур-Нижньодніпровським районним
судом м. Дніпропетровська, про
стягнення з МКП «Дніпроліфт» на
користь ОСОБА_2 боргу в сумі 211,20 грн.,
але в супереч вимогам ст. 25,31 ЗУ «Про
виконавче провадження» ВДВС так і не
надіслав йому-Покусаю В.П. копію цієї
постанови.

З приводу не надіслання копії
постанови ОСОБА_2 20.08.2013 року подав
відповідну скаргу до Кіровського ВДВС,
але ні відповідь на цю скаргу, ні копію
відповідної постанови начальника ВДВС
за результатами розгляду скарги від
20.08.2013 року, ні постанови про відкриття
провадження - він так і не отримав.

ОСОБА_2 вважає, що така
бездіяльність посадових осіб
державної виконавчої служби порушує
його право на судовий захист, а тому він
змушений звернутися до суду зі скаргою
на неправомірну бездіяльність
Кіровського ВДВС, де просив суд:

визнати неправомірною
бездіяльність ВДВС щодо не надіслання
йому постанови про відкриття
виконавчого провадження, зобов'язавши
державну виконавчу службу направити
йому цю постанову від 01.04.2013 року;

визнати неправомірною
бездіяльність ВДВС щодо не надіслання
відповіді на його скаргу від 20.08.2013
року та не надіслання постанови
начальника Кіровського ВДВС винесеної
за результатами розгляду цієї скарги
від 20.08.2013 року / а. с. 1 /.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
31.01.2014 року скарга ОСОБА_2 - задоволена
частково.

Суд визнав неправомірною
бездіяльність державного виконавця
Кіровського ВДВС Дніпропетровського
МУЮ Дніпропетровської області
Мартем'янова Д.С. в частині не
надіслання рекомендованим листом з
повідомленням про вручення стягувачу
ОСОБА_2 копії постанови про відкриття
виконавчого провадження № 37254454 від
01.04.2013 року за виконавчим листом № 3386/09,
виданим 03.09.2009 року
Амур-Нижньодніпровським районним
судом м. Дніпропетровська, про
стягнення з МКП «Дніпроліфт» на
користь ОСОБА_2 боргу в сумі 211,20 грн.

Також, суд зобов'язав державного
виконавця Кіровського ВДВС
Дніпропетровського МУЮ
Дніпропетровської області
Мартем'янова Д.С. надіслати
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення стягувачу ОСОБА_2 копію
постанови про відкриття виконавчого
провадження № 37254454 від 01.04.2013 року за
виконавчим листом № 3386/09, виданим 03.09.2009
року Амур-Нижньодніпровським районним
судом м. Дніпропетровська, про
стягнення з МКП «Дніпроліфт» на
користь ОСОБА_2 боргу в сумі 211,20 грн.

В іншій частині задоволення
скарги - відмовлено / а. с. 79-81 /.

З ухвалою суду від 31.01.2014 року, в
частині відмови у визнанні
неправомірною бездіяльність ВДВС щодо
не надіслання відповіді на скаргу від
20.08.2013 року та не надіслання постанови
начальника Кіровського ВДВС винесеної
за результатами розгляду цієї скарги
від 20.08.2013 року, - не погодився ОСОБА_2, а
тому звернувся з апеляційною скаргою,
де просить скасувати ухвалу суду в цій
частині та ухвалити нову про
задоволення цих його вимог.

Як на підстави апеляційної скарги
ОСОБА_2 посилається на те, що ухвала
суду, в оскаржуваній її частині,
постановлена з порушенням норм
процесуального права / а. с. 84 /.

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що скаргу
необхідно задовольнити частково, а
ухвалу суду (в частині відмови у
визнанні неправомірною бездіяльність
ВДВС щодо не надіслання відповіді на
скаргу від 20.08.2013 року та не надіслання
постанови начальника Кіровського ВДВС
винесеної за результатами розгляду
цієї скарги від 20.08.2013 року) - скасувати
та направити справу в цій частині вимог
на новий розгляд до суду першої
інстанції в силу ст. 312 ЦПК України, з
наступних підстав.

Відмовляючи ОСОБА_2 в його вимогах про
визнання неправомірною бездіяльність
ВДВС щодо не надіслання відповіді на
скаргу від 20.08.2013 року та не надіслання
постанови начальника Кіровського ВДВС
винесеної за результатами розгляду
цієї скарги від 20.08.2013 року - суд першої
інстанції виходив з того, що в
матеріалах виконавчого провадження
відсутні відомості щодо звернення
ОСОБА_2 зі скаргою чи заявою 20.08.2013 року
до Кіровського ВДВС, а у судовому
засіданні ОСОБА_2 відмовився надати
докази на підтвердження даних обстави,
подавши лише клопотання про
витребування з виконавчої служби його
заяви від 20.08.2013 року, проте будь-яких
даних про те, що у нього є певні
складнощі в отриманні зазначеного
доказу, згідно вимог ст. 137 ЦПК України,
суду не надав, тому в задоволенні цього
клопотання йому судом відмовлено.

Однак, з такими висновками суду
погодитися не можна, оскільки вони не
відповідають дійсним обставинам
справи та вимогам чинного
матеріального і процесуального права.

Так, відмовляючи ОСОБА_2 в частині його
вимог з підстав не надання суду доказів
з приводу його звернення зі скаргою
(заявою) від 20.08.2013 року суд першої
інстанції не прийняв до уваги, що
неправомірна бездіяльність ВДВС
відносно скарги (заяви) ОСОБА_2 від
20.08.2013 року є предметом спору, а не
доказом по справі, а отже суд першої
інстанції в силу ст. 11 ЦПК України
повинен був сприяти всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи,
роз'яснивши особам, які беруть участь у
справі їх права та обов'язки.

Отже, суд зобов'язаний був роз'яснити
ВДВС те, що він повинен спростувати той
факт, що мала місце неправомірна
бездіяльність ВДВС щодо не надіслання
відповіді на скаргу (заяву) від 20.08.2013
року та не надіслання постанови
начальника Кіровського ВДВС винесеної
за результатами розгляду цієї скарги
від 20.08.2013 року, тобто підтвердити факт
такого звернення до ВДВС, або
спростувати таке звернення надавши
відповідні докази, зокрема докази
надходження чи не надходження такої
скарги (заяви), оскільки вся
кореспонденція, що надходить до ВДВС
поштою або з прийому підлягають
реєстрації в Журналі реєстрації
загальної вхідної кореспонденції за
встановленою формою, що передбачено п. 2
Порядку роботи з документами в органах
державної виконавчої служби
(затверджений наказом Мін'юсту України
від 25.12.2008 року № 2274/5) та ст. 13 ЗУ «Про
звернення громадян», а скарга на
рішення дії чи бездіяльність
державного виконавця подана
начальнику ВДВС розглядається
останнім у відповідності з вимогами ст.
82 ЗУ «Про виконавче провадження» і
копія постанови, за результатом її
розгляду, в силу ст. 31 ЗУ «Про виконавче
провадження» має бути направлена
стягувачу-скаржнику.

Відмовляючи ОСОБА_2 у вище зазначеній
частині його скарги на бездіяльність
ВДВС, суд першої інстанції не прийняв
до уваги, що ним розглядалися не
позовні вимоги, а скарга на
бездіяльність ВДВС. Відповідно ж до
розділу УІІ ЦПК України «Судовий
контроль за виконанням судового
рішення» та положень ст. 383 ЦПК України
суб'єктом оскарження може бути
державний виконавець чи інша посадова
особа державної виконавчої служби, які
представляють орган державної
виконавчої служби, зазначений у ст. 3 ЗУ
«Про державну виконавчу службу», так як
згідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про державну
виконавчу службу» - державний
виконавець є представником влади і
здійснює примусове виконання судових
рішень, постановлених іменем України,
та рішень інших органів (посадових
осіб), виконання яких покладено на
державну службу, у порядку,
передбаченому законом.

Оскільки, державний виконавець є
суб'єктом владних повноважень, то
державний виконавець чи ВДВС повинен
надати суду всі наявні у них документи
та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі, а у разі
невиконання цього обов'язку суд
витребовує такі документи та матеріали
про що і просив у своїй заяві від 03.12.2013
року ОСОБА_2, але суд безпідставно
відмовив останньому в цій заяві.

За таких обставин, ухвала суду від
3ё1.01.2014 року, в частині відмови ОСОБА_2 в
його вимогах про визнання
неправомірною бездіяльність ВДВС щодо
не надіслання відповіді на скаргу від
20.08.2013 року та не надіслання постанови
начальника Кіровського ВДВС винесеної
за результатами розгляду цієї скарги
від 20.08.2013 року, - не може залишатись в
силі і підлягає скасуванню з
направленням справи в цій частині на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303,307,312 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
31 січня 2014 року, в частині відмови
ОСОБА_2 в його вимогах про визнання
неправомірною бездіяльність ВДВС щодо
не надіслання відповіді на скаргу від
20.08.2013 року та не надіслання постанови
начальника Кіровського ВДВС винесеної
за результатами розгляду цієї скарги
від 20.08.2013 року, - скасувати, справу в цій
частині вимог направити на новий
розгляд до того ж суду в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає,
оскільки не перешкоджає подальшому
провадженню у справі.

СУДДІ: