РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/21381/13-ц

2/643/1178/14

16.04.2014 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого - судді
Задорожної А.М.,

за участю секретаря судового засідання
Тугайбей В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа -
приватний нотаріус Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
про визнання права на спадкування та
встановлення фактів, що мають юридичне
значення,

в с т а н о в и в:

Позивачка 20.12.2013 року звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, в якому просила встановити факт
її проживання однією сім'єю з ОСОБА_6,
померлим ІНФОРМАЦІЯ_1, у квартирі
АДРЕСА_1 без реєстрації шлюбу в період з
січня 07 грудня 1973 року по 06 січня 2013
року; змінити черговість спадкування,
надавши їй право на спадкування як
спадкоємця першої черги; встановити
належність правовстановлюючого
документа померлому ОСОБА_6

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказала,
що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_6 Від
шлюбу вони мають двох дітей. Їхній шлюб
був розірвано 07.12.1973 року. Про
розірвання шлюбу між ними не було
відомо їхнім дітям, вони фактично не
припиняли подружніх стосунків, весь
час проживали однією сім'єю як чоловік
та жінка, вели спільне господарство. В
1975 році їм на чотирьох було видано
трикімнатна квартира АДРЕСА_1. Її
чоловік помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Увесь час
після розірвання шлюбу і до смерті
ОСОБА_6 вони проживали в одній квартирі,
через стан здоров'я та похилий вік
ОСОБА_6 вона протягом тривалого часу
опікувалася, матеріально
забезпечувала, надавала йому допомогу
по догляду і утриманню. Вважала, що вона
має право на спадкування як
спадкоємець першої черги.

В судовому засіданні позивачка та її
представник наполягали на задоволенні
позову, посилаючись на обставини, що
зазначені у ньому.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
не заперечував проти позову, вважав
його обґрунтованим та таким, що
підлягає задоволенню.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явилися, подали до суду
заперечення проти позову, посилаючись
на те, що позивачка та померлий ОСОБА_1
не були пов'язані спільним побутом, не
мали спільних інтересів, прав та
обов'язків щодо один до одного,
проживали в одній квартирі окремо по
різним кімнатам, тому, що не мали
можливості вирішити квартирне питання,
жодних підстав для поновлення або
укладення нового шлюбу вони не мали.
Вважали, що вимоги в частині зміни
черговості права на спадкування не
обґрунтовані, оскільки померлий тяжко
не хворів, сторонньої допомоги не
потребував, був матеріально
забезпеченим, бо отримував пенсію,
розмір якої був більш ніж розмір пенсії
позивача.

Представник відповідачів ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 в судовому засіданні
заперечував проти задоволення,
посилаючись на обставини, що зазначені
у запереченнях, наданих
відповідачками.

Вислухавши пояснення сторін, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у справі доказів у їх
сукупності, суд дійшов наступного:

Відповідно до ст.10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Як убачається зі свідоцтва про
розірвання шлюбу серії НОМЕР_1,
виданого повторно 10 грудня 2013 року
Відділом державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Харківського районного управління
юстиції у Харківській області, 07 грудня
1973 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 було
розірвано. /а.с. 4/

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_2, який видано 11 січня 2013
року Відділом державної реєстрації
актів цивільного стану реєстраційної
служби Харківського районного
управління юстиції у Харківській
області. /а.с. 26/

З довідки №12512/2/07-05 від 01.07.2013 року
виданої КП «Жилкомерсвіс» убачається,
що ОСОБА_6 був зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1 з 31.07.1975 року по 06.02.2013
року. Також за даною адресою з ним були
зареєстровані: ОСОБА_1; ОСОБА_3; ОСОБА_4.
/а.с. 42/

Як убачається з довідки №1 від 31.01.2014
року виданої головою садового
товариства «Аеліта», в період з 2000 року
по 2013 рік ОСОБА_6 та ОСОБА_1 мешкали та
вели спільне господарство в садовому
товаристві «Аеліта». /а.с. 67/

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_7
показав, він мешкав разом з ОСОБА_6 та
ОСОБА_1 з 1984 року в якості зятя. ОСОБА_6
та ОСОБА_1 мешкали в різних кімнатах. На
літній час вони виїжджали на дачу, яка
знаходилася за 70 км від м. Харкова. Він
мав довіреність на отримання їхніх
пенсій, які він возив їм на дачу. Також
він возив їм продукти харчування, якщо
вони просили про це.

Свідок ОСОБА_8 показав, що з 1979 року він
проживає в одному під'їзді з ОСОБА_6.
ОСОБА_6 він знає з 1980 року. В 90-х роках
вони виїхали на дачу ОСОБА_6 та постійно
там проживали.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_9 показала, що була сусідкою по
дачі ОСОБА_6 та ОСОБА_1 Вони фактично
постійно мешкали на дачі та вели
спільне господарство, вона вважала їх
подружжям, оскільки всі дії, які вони
здійснювали притаманні сім'ї.

Статтею 256 ЦПК України передбачено, що
суд розглядає справи про встановлення
факту проживання однією сім'єю
чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч.2 ст. 3 Сімейного кодексу
України сім'єю складають особи, які
спільно проживають, пов'язані спільним
побутом, мають взаємні права та
обов'язки.

Ознакою сім'ї є наявність між її
членами взаємних прав та обов'язків.
Члени сім'ї наділені цілою системою
прав та обов'язків, які зумовлені їхнім
спільним проживанням.

Частинами 1, 2 статті 21 Сімейного
кодексу України визначено, що шлюбом є
сімейний союз жінки та чоловіка,
зареєстрований у державному органі
реєстрації актів цивільного стану.
Проживання однією сім'єю жінки та
чоловіка без шлюбу не є підставою для
виникнення у них прав та обов'язків
подружжя.

Наведене дає можливість зробити
висновок про те, що позивачка дійсно,
тривалий час, з 1973 року проживала з
померлим ОСОБА_6 однією сім'єю, вони
вели спільне господарство і їх спільне
проживання мало всі ознаки сім'ї,
визначені діючим законодавством.

Відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України
фізична особа, яка є спадкоємцем за
законом наступних черг, може за
рішенням суду одержати право на
спадкування разом із спадкоємцями тієї
черги, яка має право на спадкування, за
умови, що вона протягом тривалого часу
опікувалася, матеріально
забезпечувала, надавала іншу допомогу
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про
судову практику у справах про
спадкування" визначено, що під
безпорадним станом слід розуміти стан
особи, зумовлений похилим віком, тяжкою
хворобою або каліцтвом, коли вона не
може самостійно забезпечити умови
свого життя, потребує стороннього
догляду, допомоги та піклування.

В обґрунтування позовних вимог про
зміну черговості у спадкуванні
позивачкою надано епікриз ОСОБА_6, в
якому зазначено, що хворий надійшов в
хірургічне відділення Валківської ЦРЛ
07.07.2012 р., в ургентному порядку через 4ч.
від початку захворювання з діагнозом:
защемлення правосторонню
пахово-мошоночну рецидивну грижу. Із
анамеза: переніс грижесічення з права з
1996 року. Знову грижа виникла в 2009 році.
Діагноз: ІБС. Атеросклеротичний та
постінфарктний кардіосклероз. Крім
того, нею надано довідку про те, що
ОСОБА_6 перебував на обліку в
наркологічному диспансері у зв'язку з
алкогольною залежністю.

Позивачкою не надано доказів, які б
свідчили про те, що ОСОБА_6 перебував у
безпорадному стані, він не міг
самостійно забезпечити умови свого
життя, потребував стороннього догляду,
допомоги та піклування, а тому у
задоволенні позову в цій частині
належить відмовити.

Що стосується вимоги про встановлення
факту належності правовстановлюючого
документа померлому ОСОБА_6, то суд
вважає їх безпідставними, оскільки
встановлення даного факту не породжує
жодних юридичних наслідків для
позивачки.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208-209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1
однією сім'єю з ОСОБА_6, померлим
ІНФОРМАЦІЯ_1, у квартирі АДРЕСА_1 без
реєстрації шлюбу в період з січня 07
грудня 1973 року по 06 січня 2013 року.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Харківської області через Московський
районний суд м. Харкова протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено
22.04.2014 року.

Головуючий
Задорожна А.М.