№
У Х В А Л А

про
забезпечення позову

11 квітня 2014 року суддя
Ворошиловського районного суду м.
Донецька Цукуров В.П., розглянувши
заяву представника позивача ОСОБА_1 про
забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ворошиловського
районного суду м. Донецька знаходиться
цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про застосування наслідків
недійсності нікчемного правочину.

Предметом позову є стягнення
грошових коштів у розмірі 2 000 000
гривень.

До суду надійшла заява представника
позивача ОСОБА_1 про забезпечення
позову, в якій вона просить суд в якості
забезпечення позовних вимог накласти
арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належить
ОСОБА_4. Свої вимоги обґрунтовує
наступним.

Позивач звернувся до
Ворошиловського районного суду м.
Донецька з позовом до ОСОБА_3 про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину шляхом стягнення
з останнього на його користь грошових
коштів у сумі 2000000,00 грн. У зв'язку з тим,
що ОСОБА_3 добровільно повернути йому
кошти відмовляється і, при цьому,
здійснює дії з відчуження належного
йому майна, є підстави вважати, що
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду. Квартира
АДРЕСА_1, яка була предметом
купівлі-продажу за нікчемним
правочином, є спільною сумісною
власністю ОСОБА_3 і його дружини ОСОБА_4,
що підтверджується інформацією з
Реєстру прав власності на нерухоме
майно. Факт перебування у шлюбі ОСОБА_3
і ОСОБА_4 підтверджується довідкою
Донецького міського відділу державної
реєстрації актів цивільного стану.

При цьому посилається на положення
Сімейного кодексу України та зазначає
наступне. Згідно ст.60 Сімейного кодексу
України майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Статтею 70 Сімейного
кодексу України встановлено, що частки
майна дружини та чоловіка у майні, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором. Статтею 73
Сімейного кодексу України передбачено,
що за зобов'язаннями одного з подружжя
стягнення може бути накладено на його
частку у праві спільної сумісної
власності подружжя, яка виділена йому в
натурі. Стягнення може бути накладено
на майно, яке є спільною сумісною
власністю подружжя, якщо судом
встановлено, що договір був укладений
одним із подружжя в інтересах сім'ї і
те, що було одержане за договором,
використано на її потреби.

Оскільки, на сьогодні частка у
квартирі АДРЕСА_1 є єдиною власністю
ОСОБА_3, на яку може бути звернено
стягнення при виконанні рішення,
вважає необхідним забезпечити позов
шляхом накладення арешту на дану
квартиру.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про те, що заява
представника позивача про
забезпечення позову є такою, що
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України,
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
ускладнити чи зробити неможливим
виконання рішення суду. Як вбачається з
положень ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК
України, видом забезпечення позову є
арешт.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України,
заява про забезпечення позову
розглядається судом, упровадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи,
31.08.1991 року було зареєстровано шлюб між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4. На теперішній час
відмітки про розірвання шлюбу немає.

Відповідно до інформаційної довідки
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, квартира АДРЕСА_1
належить ОСОБА_4.

З урахуванням доказів, що надані
представником позивача на
підтвердження своїх вимог, суд
приходить до висновку про те, що між
сторонами дійсно існує спір та існує
реальна загроза невиконання чи
ускладнення виконання рішення суду.
Доводи, наведені позивачем у заяві про
забезпечення позову, є обґрунтованими
та переконливими.

За таких обставин заяву представника
позивача про забезпечення позову слід
задовольнити.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. 151-153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1
про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно -
квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може
бути подано до Апеляційного суду
Донецької області через
Ворошиловський районний суд м.Донецька
протягом п'яти днів з дня її
проголошення.

Ухвалу надруковано у нарадчій
кімнаті в одному примірнику.

Суддя Ворошиловського районного

суду м. Донецька

В.П. Цукуров