Справа №
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2014 року Вишгородський
районний суд Київської області у
складі:

головуючого суддя -
Рудюка О.Д.,

при секретарі
Данько В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Вишгорода цивільну справу
за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа
Вишгородська державна нотаріальна
контора, Виконавчий комітет
Старопітрівської сільської ради про
встановлення факту належності
правовстановлюючого документу, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про
встановлення факту належності особі
правовстановлюючого документу, а саме,
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, виданого Вишгородською
державною нотаріальної конторою 14.05.1992
року. Заявниця мотивує свою заяву тим,
що при видачі свідоцтва було допущено
технічну помилку у написанні її
прізвища, а саме, замість «ОСОБА_1»
зазначено прізвище «ОСОБА_1», що не
відповідає документам, що посвідчує
особу, свідоцтво про народження та
паспортом. Внаслідок такої помилки у
правовстановлюючих документах та
враховуючи, що позасудовому порядку
заявниця не може встановити належність
правовстановлюючого документу. Тому
просить встановити належність
правовстановлюючого документа у
судовому порядку для володіння,
користування та розпорядження
власністю.

У судовому засіданні заявниця
підтримала обставини викладенні в
заяві та просила її задовольнити з
підстав, що зазначенні в заяві.

Заінтересовані особи у судове не
з'явились, надіславши лист про слухання
справи без їх участі.

Перевіривши надані докази, заслухавши
пояснення заявника, суд дійшов
висновку про задоволення заяви з
наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України
суд розглядає справи про встановлення
факту належності правовстановлюючих
документів особі, прізвище, ім'я,
по-батькові, місце і час народження
якої, що зазначені в документі, не
збігаються з ім'ям, по батькові,
прізвищем, місцем і часом народження
цієї особи, зазначеної в свідоцтві про
народження або в паспорті.

Судом встановлено, свідоцтва про право
на спадщину за заповітом від 14.05.1992
року, виданого державним нотаріусом
Вишгородської державної нотаріальної
контори на підставі заповіту,
посвідченого виконкомом
Старопетрівської с/ради народних
депутатів Вишгородського району
Київської області 02.02.1990 року і
зареєстровано в реєстрі за № 13
спадкоємцями зазначеного в заповіті
майна гр. ОСОБА_2, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім'я ОСОБА_1 Свідоцтво
зареєстровано в реєстрі за №11-1539 на
житловий будинок з надвірними
будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1.
19.05.1992 року дане свідоцтво записано в
реєстрову книгу за № 54 інвентарна
справа № 431.

Відповідно до копії паспорта прізвище
заявника зазначено «ОСОБА_1», а в
свідоцтві про право за спадщину за
заповітом «ОСОБА_1».

Крім того, як вбачається з копії
паспорта заявниці, остання
зареєстрована за адресою АДРЕСА_1.

Отже належність заявниці свідоцтва про
право на спадщину за заповітом на
житловий будинок з надвірними
будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1,
державним нотаріусом Вишгородської
державної нотаріальної контори від
14.05.1992 року є безаперечним.

Оцінивши наведені докази у їх
сукупності, суд вважає, що факт
належності особі правовстановлюючого
документу доведеним у судовому
засіданні і таким, що сумніву не
викликає.

За таких обставин, заява є
обґрунтованою і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись
статтями 209-215, 256-259 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Встановити факт належності ОСОБА_1
правовстановлюючі документи, а саме:
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом, виданого Вишгородською
державною нотаріальною конторою 14
травня 1992 року за реєстрованим № 11-1539.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку апеляційного
оскарження.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через суд
першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя
О.Д. Рудюк