Провадження №2-4129/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Лазаренко В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Солом'янського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

25.09.2014 до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій останній просить накласти арешт на майно належне на праві власності відповідачці ОСОБА_2 в межах суми позову, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 1 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у проваджені якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

В зв'язку з цим сторони та інші особи, які беруть участь у справі, судом не викликалися та не повідомлялися про розгляд заяви про забезпечення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ст.151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд розглядаючи заяву, має з урахуванням доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, данні про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою позовним вимогам.

Пунктом 2 ч.1 ст. 152 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідачки матеріальну шкоду в розмірі 9287,00 грн., моральну шкоду в сумі 5000,00 грн.

Таким чином, вимоги позивача мають майновий характер, загальна сума заявленого відшкодування складає 14287,00 грн.

Вбачається, що спосіб у який позивач просить забезпечити позивач в супереч положенням ч.3 ст. 152 ЦПК України, не може бути співмірним, з огляду на те, що останнім не зазначено конкретного майна, на яке він просить накласти арешт. При цьому саме, суд має дати оцінку співмірності та відповідності обраного позивачем заходу забезпечення заявленим позовним вимогам. Разом з цим, забезпечення позову у спосіб, який просить позивач оцінку співмірності фактично відносить до компетенції органу, який буде виконувати увалу суду, що є недопустимим, з огляду на наведені вище положення ЦПК України.

З огляду на наведене, суддя вважає за необхідне в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя