АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 680/1532/13-ц
Провадження № 22-ц/792/944/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючої - судді Грох
Л.М.,

суддів: Костенка А.М., Гринчука Р.С.,

при секретарі: Вінярській А.А.,

з участю представника апелянта та
відповідача,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Новоушицького районного суду
Хмельницької області від 13 березня 2014
року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання майна спільною сумісною
власністю та визнання права власності
на майно.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи, ознайомившись з
доводами апеляційної скарги, колегія
суддів

в с т а н о в и л а :

В грудні 2013 року ОСОБА_1, звертаючись до
суду з вказаним позовом до ОСОБА_2,
вказувала, що перебувала з
відповідачем у шлюбі до 23 жовтня 2003
року. У шлюбі ними було побудовано
гараж, який знаходиться на
прибудинковій території
багатоквартирного житлового будинку
за адресою АДРЕСА_1, проте на час
розірвання шлюбу право власності на
гараж не було оформлено. В листопаді 2013
року позивачка дізналася, що в березні
2011 року відповідач оформив та
зареєстрував за собою право власності
на гараж.

В зв'язку з цим позивач просила визнати
вищевказаний гараж їх спільною
сумісною власністю як побудований за
час шлюбу, та визнати за нею право
власності на його 1/2 частину.

Рішенням Новоушицького районного
суду від 13 березня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання гаража спільною сумісною
власністю подружжя та визнання за
ОСОБА_1 права власності на 1/2 частини
гаража відмовлено з підстав пропуску
позовної давності позивачем.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не
погоджується з рішенням суду, просить
його скасувати як ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позов
повністю. Суд, вірно встановивши, що за
час шлюбу сторонами було побудовано
гараж, на який на момент розірвання
шлюбу (жовтень 2003 року)
правовстановлюючі документи не були
отримані, дійшов помилкового висновку,
що спільною сумісною власністю
подружжя були будівельні матеріали, з
яких його збудовано. Проте позивач не
заявляла вимог щодо визнання права
власності на будівельні матеріали,
предметом позову є гараж. Суд не
врахував, що право позивача на спільне
майно подружжя було порушене в момент
оформлення відповідачем права
власності на гараж, з 03.03.2011 року.
Позивачка не могла звертатися з жовтня
2003 року до суду із позовом про визнання
права власності на гараж, оскільки таке
право власності на гараж було
зареєстроване лише 03 березня 2011 року, а
до цього моменту гараж не був об'єктом
нерухомості, а був об'єктом
незавершеного будівництва, оскільки не
був прийнятий в експлуатацію. Тому
висновок суду про пропуск позовної
давності вважає безпідставним.

В засіданні апеляційного суду
представник апелянта підтримав
апеляційну скаргу з викладених ній
мотивів.

Відповідач просив апеляційну скаргу
відхилити як необґрунтовану.

Колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.309 ч.1 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, а також порушення
або неправильне застосування норм
матеріального права та процесуального
права.

Суд першої інстанції не в повній мірі
з'ясував обставини, якими
обґрунтовувалися позовні вимоги та
заперечення сторін, неправильно
застосував матеріальний закон, який
підлягав застосуванню, у зв'язку з чим
оспорюване рішення підлягає зміні з
ухваленням нового рішення.

Відмовляючи у позові, суд першої
інстанції виходив з того, що перебіг
позовної давності для позивача
розпочався у момент розірвання шлюбу,
у жовтні 2003 року, тому на момент
звернення до суду з позовом сплив
загальний строк позовної давності, про
застосування якої просив відповідач.

Проте погодитись з таким висновком
суду у повному обсязі не можна.

Судом першої інстанції встановлено, що
сторони перебували в шлюбі з 17.06.1990 року
по 24.10.2003 року. 06 липня 2010 року ОСОБА_2
звернувся з заявою до виконкому
Новоушицької селищної ради про
надання дозволу на реєстрацію гаража,
побудованого ним до 1992 року по АДРЕСА_1.
Рішенням виконавчого комітету
Новоушицької селищної ради № 591 від
28.07.2010 року йому надано дозвіл на
проведення реєстрації гаража, що
знаходиться на прибудинковій
території багатоквартирного
житлового будинку по АДРЕСА_1; доручено
Новоушицькому БТІ видати ОСОБА_2
свідоцтво про право приватної
власності на цей гараж. 03 березня 2011
року на ім'я відповідача видано
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно № 223146, за яким він є
власником гаража в АДРЕСА_1; відповідно
до витягу про державну реєстрацію прав
на нерухоме майно ССУ № 361677 від 03.03.2011
року це його право зареєстровано в
електронному Реєстрі прав власності
на нерухоме майно.

Наведені обставини підтверджуються
матеріалами справи і фактично не
оспорюються сторонами.

В силу положень ст.60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 331 ЦК України
право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна).

Якщо договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає
з моменту його прийняття до
експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

До завершення будівництва (створення
майна) особа вважається власником
матеріалів, обладнання тощо, які були
використані в процесі цього
будівництва (створення майна).

Згідно положень п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України, від 21.12.2007р. №
11 "Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя", вирішуючи
спори між подружжям про майно,
необхідно встановлювати обсяг спільно
нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання.

Зважаючи на викладені вище норми,
обґрунтованим є висновок суду про те,
що на час припинення шлюбу між
сторонами не існувало такого об'єкта
власності як гараж, оскільки право
власності на нього як на нерухоме майно
виникло з моменту його державної
реєстрації - 03.03.2011 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 72 СК України до
вимоги про поділ майна, заявленої після
розірвання шлюбу, застосовується
позовна давність у три роки. Позовна
давність обчислюється від дня, коли
один із співвласників дізнався або міг
дізнатися про порушення свого права
власності.

Суд не врахував, що право позивача на
спільне майно подружжя було порушене
не на час розірвання шлюбу, а в момент
оформлення відповідачем права
власності на гараж, 03.03.2011 року, при
цьому звернення ОСОБА_1 з позовом до
суду про захист порушеного права мало
місце у грудні 2013 року.

Таким чином висновок суду про сплив
позовної давності є помилковим, а
вимога про поділ майна подружжя
заявлена позивачем в межах позовної
давності, визначеної ст. 72 СК України.

За таких обставин рішення
Новоушицького районного суду
Хмельницької області від 13 березня 2014
року слід змінити, виключивши з його
мотивувальної частини посилання на
сплив позовної давності, як на підставу
відмови у позові.

В решті рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314-316, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Новоушицького районного суду
Хмельницької області від 13 березня 2014
року змінити, виключивши з його
мотивувальної частини посилання на
сплив позовної давності, як на підставу
відмови у позові.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
Л.М.Грох

________________________________________________________________________
_

Головуюча у першій інстанції: Яцина О.І.
Провадження №
22-ц/792/944/14

Доповідач: Грох Л.М.

Категорія: 5