Справа № 2/487/13/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2014року Заводський районний суд
м.Миколаєва у складі: головуючого -
судді Корнешової Т.В.,

при секретарі Демиденко Н.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

її представника ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

третій особи ОСОБА_4,

про визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

У липні 2013р. позивач звернулася до суду
з позовом, в якому просить визнати
відповідачів такими, що втратили право
користування квартирою АДРЕСА_1,
посилаючись на те, що є власником
квартири, в якій відповідачі
зареєстровані, але не проживають з
січня 2012р.

У судовому засіданні позивач вимоги
підтримала, просила їх задовольнити,
посилаючись на зазначені обставини;
представник відповідача - позов
визнала частково, вважала, що
неповнолітні діти відповідача ОСОБА_5
своє право на житло зберігають; третя
особа - проти позову не заперечував.

З'ясувавши обставини справи,
дослідивши їх доказами, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст.156ЖК України, ст.405 ЦК
України члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом та втрачають
таке право у разі відсутності без
поважних причин понад один рік, якщо
інше не встановлено домовленістю між
ними і власником житла або законом.

З матеріалів справи вбачається та
судом встановлено, що

позивач ОСОБА_1 є власником квартири
АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі-продажу нерухомого майна від
04.08.1998р., укладеного на Товарній біржі
"Нерухомість-Південь" за №2450.

З тверджень позивача вбачається, що за
вказаною адресою проживали та є
зареєстрованими відповідачі ОСОБА_5,
неповнолітні онуки позивача: ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2,
але з січня 2012р. вони в спірній квартирі
АДРЕСА_1 не проживають, про що свідчить
складений 22.07.2013р. головою ЖБК "Іскра-2"
акт про не проживання.

Як встановлено, з січня 2012р. відповідач
ОСОБА_7 разом з неповнолітніми дочками
переїхала на постійне проживання у
квартиру АДРЕСА_2, 1/3 частка якої їй
належить на праві власності на
підставі свідоцтва про право власності
на житло від 25.07.1996р. Даний факт
підтверджений як поясненнями
представника відповідача, так і
довідкою про зміну місця навчання
дочки ОСОБА_6 у січні 2012р. Також, на
даний час розірваний шлюб між
відповідачем ОСОБА_5 і ОСОБА_4 (третя
особа).

Обставин, які б свідчили про поважність
відсутності відповідачів понад
встановлені строки у жилому приміщенні
позивача, судом не встановлено.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що підстав для збереження за
відповідачами права користування
житлом, яке є власністю позивача, не
має, а тому позов підлягає задоволенню.

На підставі ст.88 ЦПК України позивачу
також присуджуються з відповідача
ОСОБА_5 понесені і документально
підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст.212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_5, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що
втратили право користування житлом -
квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з відповідача ОСОБА_5 на
користь позивача 114,70грн судових
витрат.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подання через районний
суд апеляційної скарги протягом 10 днів
з дня проголошення рішення та набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не буде подано.

Суддя: Т.В.Корнешова