АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/2673/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/1336/14
Головуючий у 1-й інстанції Миронець О.К.
Доповідач Лобов О. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.

суддів: Гальонкіна С.А., Корнієнка В.І.

при секретарі Цилюрик М.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" на ухвалу
Київського районного суду м.Полтави
від 11 березня 2014 року по справі за
скаргою Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк" на дії головного
державного виконавця Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ПАТ КБ
"ПриватБанк" звернулося до суду із
вказаною скаргою, просило визнати
неправомірними дії головного
державного виконавця Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції при здійсненні
примусового виконання виконавчого
листа № 552/2673/13-ц, виданого 30.12.2013 року
Київським районним судом м.Полтави
про стягнення з ПАТ КБ "ПриватБанк" на
користь ОСОБА_1 суми заборгованості у
розмірі 120 218,00 грн. в частині винесення
постанов від 03.02.2014 року про стягнення
виконавчого збору та про стягнення з
боржника витрат на проведення
виконавчих дій, а також - скасувати
постанови про стягнення виконавчого
збору ВП № 41614682 від 03.02.2014 року та про
стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій ВП № 41614682
від 03.02.2014 року.

Заявлені вимоги мотивовані
тим, що оскаржувані постанови
винесені з порушенням норм чинного
законодавства.

Ухвалою Київського
районного суду м.Полтави від 11 березня
2014 року відмовлено у задоволені
скарги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
"Приватбанк", посилаючись на порушення
норм матеріального і процесуального
права, просять ухвалу суду першої
інстанції скасувати та постановити
нову ухвалу, якою скаргу ПАТ КБ "
ПриватБанк" задовольнити.

В обгрунтування вимог
апеляційної скарги посилаються на те,
що судом першої інстанції не звернуто
увагу на той факт, що вищевказані
постанови не відповідають вимогам ч.1
ст.18 ЗУ " Про виконавче провадження".

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, заслухавши пояснення
осіб, які беруть участь в справі, дійшла
висновку, що апеляційну скаргу слід
відхилити з наступних підстав:

Відповідно до п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1
ст.312 ЦПК України апеляційний суд за
результатами розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
вправі відхилити апеляційну скаргу та
залишити ухвалу без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції постановив
ухвалу з додержанням вимог закону.

Судом першої інстанції встановлено, що
30 грудня 2013 року Київським районним
судом м.Полтави виданий виконавчий
лист про стягнення з ПАТ КБ
«Приватбанк» на користь ОСОБА_1 120 218
грн. заборгованості по пенсійному
рахунку. 24 січня 2014 року державним
виконавцем Жовтневого відділу ДВС
Дніпропетровського МУЮ винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження за вказаним виконавчим
листом, боржнику ПАТ КБ «Приватбанк»
запропоновано добровільно виконати
рішення суду у десятиденний строк. 03
лютого 2014 року державним виконавцем
винесено постанови про стягнення з
боржника ПАТ КБ «Приватбанк»
виконавчого збору у сумі 12 021 грн. 80 коп.
і витрат на проведення виконавчих дій у
сумі 58 грн. 84 коп.

Встановивши наведені обставини, суд
першої інстанції з дотриманням вимог
процесуального закону дійшов
правильного висновку про
необґрунтованість поданої скарги, при
цьому суд першої інстанції виходив з
того, що оскаржувані постанови
державного виконавця винесені з
дотриманням вимог ЗУ «Про виконавче
провадження».

Перевіряючи доводи апеляційної
скарги, колегія суддів виходить з
наступного.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.17 ЗУ «Про
виконавче провадження» підлягають
виконанню державною виконавчою
службою такі виконавчі документи:
постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого

збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих

дій і накладенням штрафу.

Статтею 18 Закону встановлені
загальні вимоги до виконавчого
документа - у ньому, зокрема, мають бути
зазначені дата набрання законної
(юридичної) сили рішенням та строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання.

Статтями 28 і 41 Закону визначені
порядок і підстави для ухвалення
державним виконавцем рішення про
стягнення з боржника виконавчого збору
і витрат на проведення виконавчих дій.

У пункті 1.5.1 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України № 512/5 від
02.04.2012р., встановлено, що постанова як
окремий документ містить такі
обов'язкові реквізити:

а) вступну частину із зазначенням:
назви постанови, дати видачі постанови
та місця її винесення; найменування
органу ДВС, прізвища, імені та по
батькові державного виконавця, який
виніс постанову; назви виконавчого
документа, коли та ким виданий,
резолютивної частини документа (далі -
реквізити виконавчого документа); за
зведеним виконавчим провадженням -
прізвища, імені та по батькові боржника
- фізичної особи, повного найменування
боржника - юридичної особи та дати
об'єднання виконавчих проваджень у
зведене;

б) мотивувальну частину із зазначенням
мотивів, з яких державний виконавець
прийняв відповідне рішення (дійшов
певних висновків), і посилання на закон
чи інший нормативно-правовий акт
(статтю, її частину, абзац, пункт,
підпункт, на підставі якого видано
постанову);

в) резолютивну частину із зазначенням:
прийнятого рішення державного
виконавця; прізвища, імені, по батькові
фізичних осіб, повного найменування
юридичних осіб, яким надсилається
копія постанови; строку і порядку
оскарження постанови;

г) до постанов можуть вноситись також
інші відомості, визначені Законом, цією
Інструкцією та іншими
нормативно-правовими актами;

д) у разі якщо постанова державного
виконавця є виконавчим документом,
вона повинна відповідати вимогам до
виконавчого документа, визначеним
статтею 18 Закону.

Аналіз наведених нормативних
актів дає підстави обґрунтовано
стверджувати, що такі реквізити
виконавчого документа як дата набрання
законної (юридичної) сили рішенням та
строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання є обов'язковими
для виконавчих документів, що
видаються судами.

Зі змісту оскаржуваних постанов
державного виконавця (а.с.8,9)
вбачається, що вони оформлені у
відповідності до вимог закону.

Відповідно до ст..383 ЦПК України у її
логічному зв'язку із положеннями ст..1,
ст..3, ст..10, ст..11 цього Кодексу суд
вправі ухвалити рішення про визнання
незаконними дій або бездіяльності
державного виконавця у разі, якщо
належними і допустимими доказами
скаржник доведе факт порушення його
законних прав та інтересів сторони у
виконавчому проваджені.

Посилаючись у скарзі на
невідповідність виконавчих листів
вимогам ст..18 ЗУ «Про виконавче
провадження», ПАТ КБ «Приватбанк» не
навів обґрунтованих доводів на
підтвердження того, що відсутність у
виконавчих листах указівки про дату
набрання законної (юридичної) сили
рішенням та строку пред'явлення
виконавчого документа до виконання
призвела до порушення його прав чи
законних інтересів боржника у
виконавчому проваджені.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що ухвала суду першої інстанції
є законною, підстави для її зміни чи
скасування відсутні.

Керуючись ст. 303, ст.307 ч.2 п.1, ст.312
ч.1 п.1, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк»
відхилити.

Ухвалу Київського районного суду
м.Полтави від 11 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
О.А.Лобов

Судді:

С.А.Гальонкін

В.І.Корнієнко

З оригіналом згідно

Суддя
О.А.Лобов