АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22-ц/796/3944/2014
Головуючий у 1-ій інстанції - Куренков
Доповідач - Іванченко
У Х В А Л А

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

10 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Рубан С.М., Желепи
О.В.

при секретарі: Денисенко К.В.

за участю:

відповідач: ОСОБА_3

представник відповідача: ОСОБА_4

представник відповідача: ОСОБА_5

представник позивача: ОСОБА_6

представник позивача: ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_3, третя особа:
Головне управління юстиції м. Києва,
про визнання права власності на
спадкове майно

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Дарницького районного суду
м. Києва від 17 січня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулась до Дарницького
районного суду м. Києва з позовом до
ОСОБА_3 про визнання права власності на
спадкове майно - на ѕ частини квартири
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_9,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 17 січня 2014 року позов ОСОБА_8
до ОСОБА_3, третя особа - Головне
управління юстиції м. Києва, про
визнання права власності на спадкове
майно - задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_8 право власності на Ѕ
частину квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 2146
гривень 00 копійок сплаченого судового
збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду першої інстанції ОСОБА_3 подала
апеляційну скаргу в якій просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове яким
відмовити у задоволенні позову у
повному обсязі.

Посилається на те, що рішення суду
першої інстанції є незаконним,
необґрунтованим, висновки суду не
відповідають обставинам справи, а
також дане рішення ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Відповідач та її представники в суді
апеляційної інстанції підтримали
апеляційну скаргу та просили її
задовольнити.

Представники позивача у суді
апеляційної інстанції заперечували
проти задоволення апеляційної скарги
та просили її відхилити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які брали участь у
справі, з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, ОСОБА_10 та ОСОБА_9
перебували в зареєстрованому шлюбі з 14
лютого 2007 року та проживали разом у
АДРЕСА_1

Відповідно до довідки ТОВ «Новобудова»
ЖЕД № 2 в квартирі АДРЕСА_1 прописані та
проживали ОСОБА_10 та ОСОБА_9

23 грудня 2003 року ОСОБА_9 склала заповіт,
яким на випадок своєї смерті все її
майно, де б воно не було та з чого б воно
не складалось і взагалі все, що буде їй
належати на день смерті і на що за
законом вона матиме право заповідала
ОСОБА_8

11 січня 2011 року ОСОБА_10 склав заповіт,
яким на випадок своєї смерті все його
майно, де б воно не було та з чого б воно
не складалось і взагалі все, що буде
йому належати на день смерті і на що за
законом він матиме право заповідав
ОСОБА_3

ОСОБА_10 тривалий час хворів, перебував
на лікуванні у медичних закладах та
ІНФОРМАЦІЯ_4

ОСОБА_9 тривалий час хворіла,
перебувала на лікуванні у медичних
закладах та ІНФОРМАЦІЯ_3 померла.

ОСОБА_8 звернулась до приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_11 із заявою
про прийняття за заповітом спадщини
після смерті ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка
на день смерті постійно проживала за
адресою: АДРЕСА_1 та відповідно до копії
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 15 травня 2012 року ОСОБА_8
прийняла спадщину в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, яка
складається з 1/5 частки квартири
АДРЕСА_3.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
07 листопада 2013 року визнано за ОСОБА_3
право власності на Ѕ частину квартири
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_10
померлого ІНФОРМАЦІЯ_4

Відповідно до ст.1217 ЦК України
визначено, що спадкування здійснюється
за заповітом або за законом.

Згідно до ч.3 ст.1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Статтею 1261 ЦК України у першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, у тому числі зачаті
за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, той з подружжя, який
його пережив, та батьки.

Частиною 1 ст.1241 ЦПК України малолітні,
неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця,
непрацездатна вдова (вдівець) та
непрацездатні батьки спадкують,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка належала б кожному
з них у разі спадкування за законом
(обов'язкова частка). Розмір
обов'язкової частки у спадщині може
бути зменшений судом з урахуванням
відносин між цими спадкоємцями та
спадкодавцем, а також інших обставин,
які мають істотне значення.

Колегія суддів вважає, що оскільки
інших спадкоємців за законом після
померлого ОСОБА_10 ніж дружина ОСОБА_9 не
було та на час смерті вона була
непрацездатною, відповідно вдова мала
право на половину від частки, яка б
належала їй у разі спадкування за
законом, тобто остання відповідно до ч.1
ст.1241 ЦПК України мала право на Ѕ частку
спадкового майна за законом то рішення
суду першої інстанції необхідно
залишити без змін.

Тому, колегія суддів дійшла до
висновку, що рішення суду першої
інстанції, яким визнано за ОСОБА_8 право
власності на Ѕ частину квартири
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_9,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 є законним та
обґрунтованим та відповідає вимогам
матеріального та процесуального права.

Крім того, колегія суддів не вбачає
підстав для зменшення розміру
обов'язкової частки після померлої
ОСОБА_9, оскільки апелянтом не наведено
доводів та не надано доказів
відповідно до яких суд мав би зменшити
цю частку.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції та на законність
оскаржуваного рішення не впливають.

Рішення суду є законним та
обгрунтованим, підстав для його
скасування з мотивів викладених в
апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 17 січня 2014 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: