АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22ц/791/ 911/14
Головуючий в суді І інстанції: Черниш
Доповідач: Чиркова К.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року квітня місяця 08 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого: Чиркової
К.Г.

Суддів:
Пузанової Л.В.

Фурман
Т.Г.

при секретарі: Бараш Ю.
М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» на
рішення Комсомольського районного
суду м. Херсона від 13 грудня 2013 року в
справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2013 року публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «Приватбанк» звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 49478,10грн., посилаючись на те,
що 19 грудня 2007 року між відкритим
акціонерним товариством «Приватбанк»,
який змінив своє найменування на
публічне акціонерне товариство
комерційний банк «Приватбанк» та
ОСОБА_3 укладено кредитний договір
№НЕНLG9, за умовами якого
відповідач отримав строковий кредит у
розмірі 26512,50грн., шляхом видачі готівки
через касу банку зі сплатою 1,25% в місяць
на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим строком погашення
19 грудня 2022 року.

Оскільки ОСОБА_3 взятих на себе
зобов'язань за кредитним договором не
виконує, у зв'язку з чим станом на 07.02.2012
року виникла заборгованість в сумі
49478,10грн., яка складається із
заборгованості по кредиту в сумі
25459,91грн., заборгованості за відсотками
у розмірі 16436,92грн., пені за
прострочення виконання зобов'язання в
сумі 7581,27грн. позивач просив суд
стягнути з відповідача заборгованість
за кредитом та судові витрати.

Рішенням Комсомольського районного
суду м. Херсона від 13 грудня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «Приватбанк» просить рішення
суду першої інстанції скасувати і
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог, посилаючись на
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи та нормам
матеріального права.

Зокрема, суд першої інстанції не
врахував того, що позичальник з 2007 року
по 2011 року погашав заборгованість по
кредиту та не звертався до суду з
вимогою про визнання кредитного
договору недійсним з підстав
неотримання грошових коштів за цим
договором.

Письмових заперечень на
апеляційну скаргу до суду апеляційної
інстанції не надходило.

Заслухавши доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив із
того, що позивачем не надано належних
доказів на підтвердження тієї
обставини, що відповідачеві у
визначеному кредитним договором
порядку був наданий кредит і доказів
заборгованості за кредитом.

Проте до такого висновку суд дійшов в
порушення норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони,
які беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведеності перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст.ст.1049, 1050, 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти за
користування ним.

Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання(неналежне виконання.

Судом установлено та підтверджено
матеріалами справи, що 19 грудня 2007
року між відкритим акціонерним
товариством «Приватбанк», який змінив
своє найменування на публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «Приватбанк» та ОСОБА_3 укладено
кредитний договір №НЕНLG9, за
умовами якого відповідач отримав
строковий кредит у розмірі 26512,50грн.,
шляхом видачі готівки через касу банку
зі сплатою 1,25% в місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
строком погашення 19 грудня 2022 року.

При оформленні договору позичальник
був ознайомлений і погодився з Умовами
і правилами надання банківських
послуг, тарифами банку, що
підтверджується його підписом на
договорі. Уклавши договір позичальник
зобов'язався погашати кредит у порядку
та у строки визначені п.3.1. договору.

З розрахунку заборгованості
вбачається, що відповідач станом на
07.02.2012 року має заборгованість у сумі
49478,10 грн., яка складається із
заборгованості по кредиту в сумі
25459,91грн., заборгованості по процентам
за користування кредитом у розмірі
16436,92грн., пені за несвоєчасне
виконання зобов'язання в сумі 7581,27грн.

Позивач звертаючись з позовом до суду
надав до позовної заяви розрахунок
заборгованості за кредитним договором,
а в ході розгляду справи в апеляційному
порядку надано виписку по рахунку, з
якої вбачається, що ОСОБА_3 частково
погашав кредит у відповідності та у
строки визначені п.3.1. укладеного
договору.

Зазначені дії позичальника свідчать
про визнання ним свого зобов'язання про
повернення отриманих за кредитним
договором від 19 грудня 2007 року
грошових коштів.

Отже, враховуючи, встановлені в
судовому засіданні обставини справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що у позивача виникло право вимоги
повернення кредиту, згідно умов
укладеного договору, а відповідач не
надав належних та допустимих доказів,
на підтвердження заперечень щодо
неотримання грошових коштів за цим
договором і того, що грошові кошти були
сплачені ним на виконання інших
зобов'язань перед позивачем, а не за
цим кредитом.

Зважаючи на встановлені обставини
справи, суд першої інстанції
відмовляючи в задоволенні позовних
вимог не дав належної оцінки всім
доказам у справі та прийшов до
неправильного висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Згідно наданого позивачем розрахунку,
який не спростований відповідачем в
ході судового розгляду справи, станом
на 07.02.2012 року, у зв'язку з невиконанням
ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань за
кредитним договором виникла
заборгованість в сумі 49478,10грн., яка
складається із заборгованості по
кредиту в сумі 25459,91грн., заборгованості
за відсотками у розмірі 16436,92грн., пені
за прострочення виконання зобов'язання
в сумі 7581.27грн.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції про відмову в задоволенні
позовних вимог підлягає скасуванню з
ухваленням нового про стягнення з
відповідача витребуваних позивачем
сум.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України
стороні на користь якої ухвалено
судове рішення підлягають стягнення
понесені нею та документально
підтверджені судові витрати, позивачем
при подачі позовної заяви сплачено
судовий збір в сумі 343,60 грн. та 247,39 грн.
при подачі апеляційної скарги, а тому
на користь банку належить стягнути з
відповідача судові витрати в сумі 599,99
грн.(343,60 +247,39=599,99грн.).

На підставі викладеного, ст.ст. 526, 530, 610,
ч.1 ст.612 ст.1049,1050,1054 ЦК України,
керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Комсомольського районного
суду м. Херсона від 13 грудня 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 49478,10грн., яка складається із
заборгованості за кредитом у сумі
25459,91грн., заборгованості по процентам
за користування коштами в сумі 16436,92грн,
пені за несвоєчасне виконання
зобов'язання в сумі 7581,27грн., а також
стягнути судові витрати в сумі 599,99грн.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили негайно з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів, шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: