АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4201/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Мірошниченко Н. В. Доповідач -
Кочкова Н.О. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року
м. Дніпропетровськ

24 квітня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді
Кочкової Н.О.,

суддів -
Слоквенка Г.П., Максюти Ж.І.,

при секретарі -
Сичевській А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Державного вищого навчального закладу
«Придніпровський енергобудівний
технікум» про визнання незаконним
наказу про дисциплінарне стягнення за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 18 березня 2014 року
, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року позивач
звернувся до суду з вищезазначеним
позовом, в обґрунтування якого
послався на те, що з 2000 року працює
викладачем англійської мови у
відповідача. 13 січня 2014 року його було
ознайомлено з наказом про
дисциплінарне стягнення, датованим 13
січня 2014 року. В тексті наказу
зазначено, що 31 грудня 2013 року викладач
англійської мови ОСОБА_2 покинув робоче
місце, чим порушив Правила
внутрішнього трудового розпорядку
Державного вищого навчального закладу
«Придніпровський енергобудівний
технікум» (далі ДВНЗ «ПЕБТ»). Однак,
вказані твердження не відповідають
дійсності, оскільки 27 грудня 2013 року
адміністрація технікуму запропонувала
відпрацювати в суботу 28 грудня за
вівторок 31 грудня 2013 року, про що він в
усній формі дізнався від колег по
роботі. У вівторок 31 грудня, коли він
прийшов на роботу, працівниця на вахті
сказала, що технікум сьогодні, окрім
бухгалтерії, не працює, нікого не має,
всі приміщення зачинені, запропонувала
йому відмітити час у графіку робочого
часу, в який час він прийшов на роботу, і
почекати. Через годину приїхав лише
директор, і на його питання, як йому
сьогодні працювати, коли в кабінеті 13
градусів, немає студентів, немає колег
по роботі, нічого зрозумілого не
відповів, сказав «це ваші проблеми»,
сів в машину і поїхав. Він почекав ще
деякий час, ніхто з колег на роботу
більше не прийшов, тому він поставив
час у графіку, і пішов з роботи. Даний
наказ про притягнення його до
дисциплінарної відповідальності від 13
січня 2014 року позивач вважає
незаконним та таким, що не відповідає
дійсним обставинам справи. Просив суд
зазначений наказ визнати незаконним
(а.с.1-2).

Рішенням Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 18 березня 2014
року у задоволенні позову про визнання
незаконним наказу про дисциплінарне
стягнення - відмовлено (а.с. 37-38).

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції, порушення норм
процесуального та матеріального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, ставить питання
про скасування рішення та ухвалення
нового рішення про задоволення позову
в повному обсязі (а.с. 43-45).

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Судом першої інстанції встановлено, що
01 вересня 2000 року ОСОБА_2 прийнятий
викладачем англійської мови за
контрактом ДВНЗ «Придніпровський
енергобудівний технікум». 31 листопада
2011 року за заявою ОСОБА_2 та згідно із
рішенням Профспілкового комітету № 32
ОСОБА_2 виключений за власним бажанням
з профспілкової організації (а.с.28).

Із акту ДВНЗ «ПЕБТ» від 31 грудня 2013 року
вбачається, що 31 грудня 2013 року
викладач англійської мови ОСОБА_2
покинув приміщення технікуму о 10
годині 10 хвилин (а.с.33). У своїх
письмових поясненнях позивач пояснив,
що 31 грудня 2013 року він відпрацював 1
год. 10 хв., (а.с. 19, 33).

13 січня 2014 року наказом в.о. директора
ДВНЗ «ПЕБТ» № 02-к ОСОБА_2 було
притягнуто до дисциплінарної
відповідальності шляхом оголошення
догани за порушення Правил
внутрішнього трудового розпорядку
(а.с. 13) Із вказаним наказом ОСОБА_2 був
ознайомлений.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем не надано належних
письмових доказів на підтвердження
своїх позовних вимог, а наказ про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності позивача відповідає
норм чинного законодавства.

Вказані висновки відповідають вимогам
закону і підтверджуються матеріалами
справи.

Відповідно до ст. 139 Кодексу законів про
працю України працівники зобов'язані
працювати чесно і сумлінно, своєчасно і
точно виконувати розпорядження
власника або уповноваженого ним
органу, додержуватися трудової і
технологічної дисципліни, вимог
нормативних актів про охорону праці,
дбайливо ставитись до майна власника, з
яким укладено трудовий договір.

Згідно ст. 147 Кодексу законів про працю
України за порушення трудової
дисципліни до працівника може бути
застосовано тільки один з таких видів
дисциплінарного стягнення: догана або
звільнення. При цьому, для притягнення
працівника до дисциплінарної
відповідальності достатньо, щоб був
зафіксований сам факт порушення. В той
же час наслідки порушення враховуються
при визначенні тяжкості
дисциплінарного проступку та виборі
дисциплінарного стягнення.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 31 грудня 2013 року перебував на
робочому місці з 09год 00хвл. до 10год. 10хв,
тобто 1год. 10 хв. при встановленому
робочому часі згідно Правил
внутрішнього трудового розпорядку 6
годин на день. Вказані обставини
підтверджуються поясненнями позивача
та складеним 31 грудня 2013 року актом,
який підписаний: ст. інспектором
відділу кадрів, головним бухгалтером,
сторожем (а.с. 19,33).

Посилання в апеляційній скарзі на те що
судом не встановлено, яку саме норму
правил внутрішнього трудового
розпорядку порушив позивач -
спростовується текстом наказу від 13
січня 2014 року.

Доводи апелянта про те, що відповідач в
усній формі оголосив про необхідність
відпрацювати у суботу 28 грудня за
вівторок 31 грудня 2013 року не
підтверджено належними та допустимими
доказами. Згідно наданого відповідачем
ксерокопії журналу реєстрації наказів
за грудень 2013 року, наказ про
перенесення робочих днів відсутній
(а.с. 25-27). Крім того, позивач сам не
заперечував, що виходив на роботу саме
31 грудня 2013 року, однак, фактично
працював лише 1 годину 10 хвилин.

Інші доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються, і не
спростовують правильність висновків
суду 1 інстанції, який у досить повному
обсязі з'ясував права та обов'язки
сторін, обставини справи, дав належну
правову оцінку наданим сторонами
доказам. Неправильного застосування
норм матеріального права або порушень
норм процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення - не встановлено, підстав для
виходу за межі апеляційної скарги - не
вбачається, тому рішення слід залишити
без змін.

Керуючись ст. 307, 308 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Самарського районного
суду м. Дніпропетровська від 18 березня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді: