Справа № 360/1751/13-ц Головуючий у І
інстанції Додатко В.Д.Провадження №
22-ц/780/2510/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

09 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Олійника В.І., Малорода О.І.

при секретарі - Власенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення
Бородянського районного суду
Київської області від 11 лютого 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до
Бородянської районної державної
нотаріальної контори, треті особи:
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про зобов'язання видати
свідоцтво про право на спадщину за
законом,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року до суду з даним позовом
звернулася ОСОБА_3 посилаючись на те, що
вона є спадкоємицею четвертої черги
після смерті ОСОБА_4, з яким проживала
однією сім'єю більше п'яти років до
факту смерті останнього, що
підтверджується рішенням
Бородянського районного суду від 14.09.2012
року про встановлення цього факту.

25.05.2013 року вона звернулася з заявою до
Бородянської районної державної
нотаріальної контори про видачу їй
свідоцтва про право на спадкування за
законом після смерті ОСОБА_4, однак їй
було відмовлено з посиланням на те, що
існують спадкоємці другої черги
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_5, як племінники
спадкодавця.

Тому мотивуючи тим, що оскільки треті
особи не довели свої родинні зв'язки з
померлим ОСОБА_4 просила суд,
зобов'язати Бородянську районну
державну нотаріальну контору видати
їй, як спадкоємцю четвертої черги
свідоцтво про право на спадщину за
законом після померлого ОСОБА_4

Треті особи заперечували проти позову
посилаючись на те, що в суді в порядку
окремого провадження розглядається
справа про встановлення факту родинних
відносин, тому вважали що неможливо
вирішити цю справу.

Рішенням Бородянського районного суду
Київської області від 11 лютого 2014 року
позов задоволено.

Суд зобов'язав Бородянську районну
державну нотаріальну контору видати
ОСОБА_3, як спадкоємиці четвертої черги
за законом свідоцтво про право на
спадщину за законом після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4

Не погоджуючись з рішенням суду треті
особи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали
апеляційну скаргу посилаючись на те, що
вони є рідними племінниками померлого
ОСОБА_4, а тому спадкують ту частину, яка
б належала за законом їх матері ОСОБА_6,
рідній сестрі спадкодавця, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Проте, у зв'язку з тим, що у них відсутні
документи, які підтверджують родинний
зв'язок з померлим, вони звернулись до
суду з заявою про встановлення факту
родинних відносин і справа в даний час
розглядом не закінчена, тому вважали
рішення суду незаконним та
необґрунтованим.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_2
на підтримання скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції, обговоривши
доводи апеляційної скарги, приходить
до висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що не встановлено родинні зв'язки
третіх осіб з померлим ОСОБА_4

Проте з таким висновком погодитись не
можна.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції. При цьому
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

З матеріалів справи вбачається, що
після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4
заведена спадкова справа за № 485 за 2009
рік.

Згідно рішення Бородянського
районного суду від 14.09.2012 року
встановлений факт проживання однією
сім'єю ОСОБА_3 з ОСОБА_4 більше п'яти
років до смерті останнього.

З заявами про прийняття спадщини після
померлого ОСОБА_4 до нотаріальної
контори звернулись спадкоємці:
позивачка, як особа яка проживала
однією сім'єю з померлим більше п'яти
років до смерті останнього, треті особи
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_5, який не є
стороною у даній справі, як племінники
останнього.

Спадкове майно складається з квартири
АДРЕСА_1.

Постановою державного нотаріусу
Бородянської районної державної
нотаріальної контори Рибалкіною Г.Г.
від 17 липня 2013 року позивачці ОСОБА_3
було відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину після померлого
ОСОБА_4

Як вбачається зі змісту зазначеної
постанови відмова нотаріуса у вчиненні
нотаріальної дії була мотивована тим,
що Бородянським районним судом
розглядається питання щодо
встановлення факту родинних відносин
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з померлим ОСОБА_4

Так, відповідно до ст. 1223 ЦК України у
разі відсутності заповіту право на
спадкування за законом одержують
особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК
України.

Відповідно до п.212 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
наказом МЮ України №20/5 ВІД 03.03.2004 року,
нотаріус при видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом перевіряє
наявність підстав для закликання до
спадкоємства за законом осіб, які
подали заяву про видачі свідоцтва.
Доказом родинних відносин спадкоємців
зі спадкодавцем є: свідоцтва органів
реєстрації актів цивільного стану,
копії рішень суду, що набрали законної
сили про встановлення факту родинних
відносин.

Ухвалою судді Бородянського районного
суду Київської області від 25.11.2013 року
відкрито провадження у справі за
заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
встановлення факту родинних відносин.

Отже, на підставі викладених норм
закону державний нотаріус Рибалкіна
Г.Г. пришла до висновку, що оскільки
заява третіх осіб по суті судом не
розглянута неможливо в даний час
видавати свідоцтво про право на
спадщину на ім'я позивачки.

Зазначена постанова від 17 липня 2013 року
ніким, в тому числі і позивачкою ОСОБА_3
оскаржена у встановленому порядку не
була, а отже є діючою, а дії державного
нотаріуса Бородянської районної
державної нотаріальної контори
Рибалкіною Г.Г. щодо винесення
зазначеної постанови неправомірними
не визнано.

Аналізуючи встановлені по справі
обставини, виходячи з того, що
відповідно до частини 1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог, і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі,
враховуючи, що позовні вимоги
стосуються зобов'язання відповідача
видати свідоцтво про право на спадщину,
а також те, що з цього приводу державним
нотаріусом прийнято постанову від 17
липня 2013 року про відмову у вчиненні
нотаріальної дії, яка не оскаржувалась
та є діючою, а про визнання дій
державного нотаріуса неправомірними
позивачем позовні вимоги не заявлені
та не ставляться, колегія суддів
приходить до висновку, що підстав для
зобов'язання державного нотаріуса
видати свідоцтво про право на спадщину
- не встановлено.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства. Кожна
особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені
законом способи охорони цивільних прав
у разі їх порушення чи реальної
небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб'єктивних цивільних
прав розуміють як закріплені законом
матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника. Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав
та інтересів дається в ст. 16 ЦК.

Як правило, власник порушеного права
може скористатися не будь-яким, а
цілком конкретним способом захисту
свого права. Частіше за все спосіб
захисту порушеного права прямо
визначається спеціальним законом, який
регламентує конкретні цивільні
правовідносини.

Відповідно до ст. 50 Закону України "Про
Нотаріат" нотаріальна дія або відмова у
її вчиненні, нотаріальний акт
оскаржуються до суду. Право на
оскарження нотаріальної дії або
відмови у її вчиненні, нотаріального
акта має особа, прав та інтересів якої
стосуються такі дії чи акти.

Отже, колегія суддів враховуючи, що дії
відповідача неправомірними не визнано,
прийнята ним постанова від 17 липня 2013
року не скасована та позовні вимоги про
це позивачкою не заявляються, дійшла
висновку про необґрунтованість
позовних вимог ОСОБА_3 в заявлених нею
межах та відсутність правових підстав
для їх задоволення.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що рішення суду першої
інстанції не відповідає вимогам
закону, тому підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 309,314,316 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Бородянського районного суду
Київської області від 11 лютого 2014 року
скасувати і ухвалити нове.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :