справа №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2014 р. Центрально-Міський
районний суд м. Кривого Рогу

в складі: головуючого судді
- Биканова І.Р.

при секретарі
- Максимишеній С.Б.

за участю позивача
- ОСОБА_1

представника позивача
- ОСОБА_2

відповідача
- ОСОБА_3

представника відповідача
- ОСОБА_4

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі Центрально-Міського
районного суду м.Кривого Рогу справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
сплачених грошових коштів на утримання
майна, що перебуває у спільній
власності в порядку регресу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 01.08.2013 р. звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
сплачених грошових коштів на утримання
майна, що перебуває у спільній
власності в порядку регресу. В
обґрунтування своїх позовних вимог
позивач вказує, що 21.05.1999 р.
зареєструвала шлюб з ОСОБА_3, за час
шлюбу у них народився син, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 Фактично шлюбні відносини
між ними припинилися з липня 2010 р., а за
рішенням суду 27.01.2011 р. шлюб був
розірваний. Перебуваючи у шлюбі з
відповідачем за спільні кошти вони
придбали житловий будинок, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується договором
купівлі-продажу від 07.06.1999 р., будинок
був оформлений на відповідача. Ухвалою
суду від 17.05.2012 р. затверджено мирову
угоду між нею та відповідачем, за якою
було визнано право власності 1/3 частину
з господарчими будівлями АДРЕСА_1 та на
частину іншого нерухомого майна, а за
відповідачем право власності на 2/3
частини вищевказаного житлового
будинку. Не зважаючи на припинення
сімейних відносин, вони проживають у
вказаному житловому будинку, в ньому ж
і зареєстровані. Проте усі витрати щодо
утримання будинку, придомової
території та сплати комунальних та
інших платежів постійно здійснюються в
повному обсязі виключно нею за її
кошти. Відповідач зареєстрований та
проживає за вказаною адресою, але за
комунальні послуги та інші платежі не
розраховується, таким чином виникає
заборгованість, яку вона сплачувала і
продовжую сплачувати за власні кошти.
Так, за період з 2010 р. по серпень 2013 р.
вона сплатила замість відповідача
комунальні та інші платежів на
загальну суму 5667,45 грн., з яких 2067,35 грн.
за 2010 рік, 2311,06 грн. за 2011 рік, 960,78 грн. за
2012 рік, 328,57 грн. за 2013 рік. На
неодноразові звернення щодо сплати
своєї частки, відповідач не реагує та
продовжує категорично не виконувати
своїх обов'язків щодо утримання
будинку та сплати комунальних послуг
на його утримання.

Позивач позов підтримала в повному
обсязі, пояснила, що при оплаті
комунальних послуг та інших платежів
не завжди встигала касиру говорити
своє прізвище і часто на квитанціях
зазначали прізвище відповідача.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов підтримав в повному
обсязі, просить суд задовольнити його.

Відповідач позов не визнав, суду
пояснив, що з ОСОБА_1 розлучений, вони
проживають в одному будинку, за
комунальні послуги та інші платежі
вони разом з ОСОБА_1 сплачували, часто
він залишав їй гроші, а вона
проплачувала, чиє прізвище буде на
квитанціях вони не домовлялися, також
бували випадки коли він сам платив за
надані послуги.

Представник відповідача ОСОБА_4
просить суд при винесенні рішення
застосувати строк позовної давності та
відмовити в задоволенні позову,
оскільки спірні правовідносини
ґрунтуються на заяві та квитанціях про
сплату комунальних послуг за період з
26.01.2010 р. по 22.05.2013 р., а позовна заява
позивачем підписана 01.08.2013 р., отже
вимоги позивача про компенсацію оплати
комунальних послуг в порядку регресу
може застосовуватися лише з 01.08.2013 р.

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини
справи, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що в задоволенні позову слід
відмовити, виходячи із наступного.

Згідно ст.360 Цивільного кодексу України
співвласник відповідно до своєї
частки у праві спільної часткової
власності зобов'язаний брати участь у
витратах на управління, утримання та
збереження спільного майна, у сплаті
податків, зборів (обов'язкових
платежів)…

Судом встановлено, що 21.05.1999 р. ОСОБА_1
зареєструвала шлюб з ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про
одруження - а.с.9, за договором
купівлі-продажу від 07.06.1999 р.
посвідченого приватним нотаріусом
Криворізького міського нотаріального
округу ОСОБА_6 реєстр №1980 та
зареєстрованого Криворізьким бюро
технічної інвентаризації (записано у
реєстрову книгу №176 ст. 70 зап.38330) в
період спільного проживання було
придбано будинок АДРЕСА_1, будинок
зареєстровано на ОСОБА_3 - а.с.8,
відповідно до рішення
Центрально-Міського районного суду
м.Кривого Рогу від 27.01.2011 р. шлюб
сторонами розірвано - а.с.10, а ухвалою
суду від 17.05.2012 р. затверджено мирову
угоду, згідно умов якої було визнано за
ОСОБА_1 право власності 1/3 частину
житлового будинку з господарчими
будівлями АДРЕСА_1 та на частину іншого
нерухомого майна, а за ОСОБА_3 - право
власності на 2/3 частини вищевказаного
житлового будинку з господарськими
будівлями - а.с.11-12. Відповідно до
квитанцій про оплату за період з 2010 р.
по серпень 2013 р. за комунальні послуги
та інші платежі було сплачено 11 334,89
грн., на квитанціях прізвища платників
як ОСОБА_1 так і ОСОБА_3 - а.с.13-20.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК України; доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір (частини 1,
3 статті 60 ЦПК України).

Як встановлено статтею 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Зі змісту наведених правових норм
вбачається покладення процесуального
обов'язку на кожну із сторін довести
належними доказами наявність або
відсутність тих обставин, на які вони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень.

У ході розгляду даної справи позивачем
не було надано належних доказів на
підтвердження проплати нею
комунальних та інших платежів,
оскільки згідно квитанцій про оплату
платником виступає як вона так і
відповідач, інших доказів суду надано
не було.

Таким чином суд приходить до висновку,
що у порушення статті 60 ЦПК України
позивачем не було виконано свого
процесуального обов'язку із подання
належних доказів обґрунтованості
заявленого нею позову. Без подання
позивачем зазначених доказів і їх
дослідження у межах розгляду справи
про стягнення сплачених грошових
коштів, суд не може встановити істотні
обставини у такій категорії справи, що
зумовлює необхідність визнання
позовних вимог необґрунтованими із
постановленням рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст.11, 360 ЦК України, ст.ст. 10,
27, 31, 60, 212-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
сплачених грошових коштів на утримання
майна, що перебуває у спільній
власності в порядку регресу -
відмовити.

Сторони мають право оскаржити рішення
подавши протягом десяти днів з дня
проголошення рішення апеляційну
скаргу в Апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Центрально-Міський районний суд м.
Кривого Рогу.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

СУДДЯ: