Провадження 2/0202/342/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 квітня 2014 року Індустріальний
районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді:
Слюсар Л.П.

при секретарі : Фісун
К.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.
Дніпропетровська цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 про
визнання права власності та усунення
перешкод в користуванні майном ,-

ВСТАНОВИВ:

В червні 2013 року позивачка звернулася
до суду з позовом до відповідачів
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 про
визнання права власності та усунення
перешкод в користуванні майном. В ході
розгляду справи позовні вимоги були
уточнені та визначені сторони по
справі. В обґрунтування своїх позовних
вимог позивачка посилалася на те, що 24
листопада 1990 року вона зареєструвала
шлюб з ОСОБА_7 та переїхала жити до
чоловіка в АДРЕСА_1. До укладання шлюбу
з нею, ОСОБА_7 перебував у шлюбі з
ОСОБА_8. 08 лютого 1983 року шлюб між
ОСОБА_8 та ОСОБА_7 був припинений.
Після припинення шлюбу в спільній
сумісній власності її чоловіка ОСОБА_7,
його колишньої дружини ОСОБА_8 та
їхнього сина ОСОБА_9 залишилося
домоволодіння АДРЕСА_2 та земельна
ділянка площею 840 кв.м.

Постановою Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 12.11.1984 року
за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7 та ОСОБА_9
про розподіл домоволодіння в натурі та
земельної ділянки затверджено мирову
угоду про розподіл домоволодіння
АДРЕСА_2 з прибудовами та визначено
право користування земельної ділянкою
відповідно до висновку бюро технічної
експертизи від 20.03.1982 року.

Після розподілу домоволодіння АДРЕСА_2
та земельної ділянки на підставі
мирової угоди, укладеної між ОСОБА_8,
ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в користуванні ОСОБА_7
та ОСОБА_9 залишилися: житловий будинок
А-1; житлова прибудова А-1; прибудова а-1;
під а-1 погріб; ґанок «а»; убиральня «Ж»,
сарай «В»; літня кухня «Д»; гараж «Е»;
під «Е» оглядова яма; душ «М»; а також №
6,7,8,9 що складають 68/100 частини
домоволодіння в рівних частках по 34/100
кожному. Земельна ділянка площею 258
кв.м. з боку домоволодіння А-1, по 129 кв.м.
кожному. В загальному користуванні -
мощення 1-4 та огорожа І.

Інші 32/100 частки домоволодіння та
земельна ділянка площею 122 кв.м. з боку
дома «Б-1» відійшли ОСОБА_8 - колишній
дружині ОСОБА_7.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер їхній син
ОСОБА_9.

Його майно у вигляді: 34/100 частки в
домоволодінні АДРЕСА_2 та 129 кв.м. в
земельній ділянці успадкували його
батько ОСОБА_7 та мати ОСОБА_8 в рівних
частинах, тобто по 34/200 частки кожен (або
68/400) в домоволодінні.

26.07.2010 року помер її чоловік ОСОБА_7.
За життя він залишив заповіт на неї
позивачку.

01.09.2010 року вона звернулась із заявою
про прийняття спадщини за заповітом
після померлого чоловіка ОСОБА_7 до
Приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_5 Після
чого цим нотаріусом була відкрита
спадкова справа №1/2010.

В той же час до цього ж нотаріуса
звернулась донька померлого ОСОБА_7 -
ОСОБА_2, відповідач по цій справі, з
заявою про отримання спадщини після
померлого батька, як спадкоємець
обов'язкової частки, так як на момент
смерті батька була непрацездатною за
віком. Вона, як спадкоємець
обов'язкової частки має право на
успадкування 1/4 частини в майні, тобто у
неї є право успадкування 51/400 частки в
домоволодінні АДРЕСА_2.

Її відповідачі в дійсності фактично
позбавили можливості вільно
користуватися та володіти частиною
домоволодіння, на яке вона має право, як
спадкоємець за заповітом.

Відповідач ОСОБА_2 стала всіляко чинити
їй перешкоди в користуванні будинком,
притискати, не пускати в будинок, та в
кінці кінців захопила весь будинок
«А-1», вселила в нього свого сина ОСОБА_4,
та разом з ним створили їй несприятливі
умови і вона була вимушена жити у своїх
дітей.

Таким чином, Відповідачі ОСОБА_2 та її
син ОСОБА_4 своїми протиправними діями
порушують її право на вільне
користування приватною власністю.

Крім того, звернувшись до приватного
нотаріуса ДМНО ОСОБА_5 з заявою про
видачу їй свідоцтва на спадщину на
підставі заповіту після померлого
ОСОБА_7 вона отримала по суті відмову.
Тому вона змушена звернутися до суду
задля визнання за мною права власності
в порядку спадкування за заповітом на
153/400 частки домоволодіння АДРЕСА_2, що
складається з частини домоволодіння
«А-1», розташованого на земельній
ділянці площею 840 кв.м. , а в частці
житлового будинку «А-1», разом 9/16, з
урахуванням площі будинку «А-1», 9/16 від
51,9 кв.м. - дорівнює 29,49 кв.м. Просила суд:
визнати за ОСОБА_1, реєстраційний номер
облікової картки платника податків за
ДРФО України НОМЕР_1, у порядку
спадкування за заповітом від 20.08.2003
року після померлого 26.07.2010 року ОСОБА_7
право власності: на 153/400 частки
домоволодіння АДРЕСА_2, що складається
з: житлового будинку «А-1», житлової
прибудови А -1, прибудови а-1, під а-1
погребу, ґанку «а», з надвірними
побудовами № 6,7,8,9; сараю «В», літньої
кухні «Д», гаражу «Е», під «Е» оглядової
ями, душу «М», убиральні «Ж», що
розташовані на земельній ділянці
площею 840 кв.м., а в частині житлового
будинку «А-1», кв.1, разом 9/16 частин, з
урахуванням площі будинку «А-1» 9/16 від
51,9 кв.м. , що дорівнює 29,49 кв.м. В
загальному користуванні - мощення 1-4 та
огорожа №1; зобов'язати відповідачів
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не чинити
ОСОБА_1 перешкод у користуванні
приватною власністю - нерухомим майном,
а саме 153/400 частки домоволодіння
АДРЕСА_2; зобов'язати відповідачів
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усунути
перешкоди у користуванні належним
ОСОБА_1 на праві приватної власності
нерухомим майном, а саме 153/400 частки
домоволодіння АДРЕСА_2 шляхом вселення
ОСОБА_1 в домоволодіння АДРЕСА_2 та
стягнути судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивачка та
представник позивачки підтримали
позовну заяву та просили суд позов
задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав. Вказав, що відповідачкою не
заперечується право позивачки на
спадкування. Однак вважає даний позов
передчасним та некоректним. Оскільки
позивачці не відмовлено в видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала.
Просила суд в задоволені позову
відмовити.

Третя особа приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5
відповідно до листів просила суд
розглядати справу в її відсутності та
просила суд ухвалити рішення
відповідно до закону.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
представника позивача, представника
відповідача, відповідача, дослідивши
докази по справі, оглянувши матеріали
цивільної справи 2/202/50/2013 вважає, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
позивачка по справі ОСОБА_1 перебувала
у шлюбі з ОСОБА_7 ( а.с.6), який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ( а.с.14,22).

Відповідно до заповіту від 20 серпня
2003 року посвідченого приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_11,
та зареєстрованого в реєстрі за №1706,
ОСОБА_7 на випадок своєї смерті
заповідав все своє майно ОСОБА_1 (
а.с.71).

Відповідно до Витягу з Реєстру права
власності на нерухоме майно №29952089 від
13.05.2011 року та Технічного паспорту
домоволодіння АДРЕСА_2 належить на
праві спільної часткової власності:
ОСОБА_7 68/200 частини; ОСОБА_8 68/400 частки;
ОСОБА_9 68/400 частки. Земельна ділянка
площею 602 кв.м., згідно рішення
виконкому АНД райради №1190 від 24.06.1952 р.,
крім того лишки площею 240 кв.м. ( а.с.7-10).

ОСОБА_9, який був сином ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідно до Свідоцтва про
право на спадщину за законом від 30
листопада 2009 року, посвідченого
державним нотаріусом Шостої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори О. Драпатая,
зареєстрованому в реєстрі за №3-208
спадкоємцем ? частки майна ОСОБА_9, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року є його мати
ОСОБА_8, спадкове майно складається з
68/200 часток домоволодіння, що
знаходиться в АДРЕСА_2. Це свідоцтво
про право на спадщину видано на 34/200
часток вказаного вище домоволодіння -
ОСОБА_8, а 34/200 часток вказаного вище
домоволодіння залишається відкритим
для іншого спадкоємця ( а.с.20).

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року ( а.с.18).
З заявами про прийняття спадщини після
її смерті звернулися донька ОСОБА_2, за
законом, як непрацездатна особа, яка
має право на обов'язкову частку у
спадковому майні та онука ОСОБА_3 за
заповітом.

Відповідно до заповіту від 19
листопада 2002 року , посвідченого
державним нотаріусом Шостої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори О. Драпатая, та
зареєстрованому в реєстрі за № 3-7560
ОСОБА_8 на випадок своєї смерті
заповідала все своє майно ОСОБА_3 ( а.с.18
зв.). ОСОБА_3 29 листопада 2008 року
зареєструвала шлюб і її прізвище після
одруження «ОСОБА_3» ( а.с.45).

Відповідно до спадкової справи №1/2010
заведеною приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, після
смерті ОСОБА_7, померлого 26.07.2010 року, з
заявою про прийняття спадщини за
заповітом звернулися його дружина
ОСОБА_1 ( а.с.69) та донька ОСОБА_2, на
обов'язкову частку в спадковому майні (
а.с.79,80,83) .

Відповідно до роз'яснення приватного
нотаріуса Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
від 21.06.2013 року за №99/02-14 відкладено
видачу свідоцтва про право на спадщину
за заповітом, після померлого 26 липня
2010 року ОСОБА_7, на ім'я ОСОБА_1, на
частку домоволодіння АДРЕСА_2, до
вирішення справи судом.

В судовому засіданні встановлено, що в
провадженні Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська
перебувала цивільна справа №2/202/50/2013
за позовною заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_1, треті особи Приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5,
Комунальне підприємство
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради про
визнання права власності порядку
спадкування.

В ході розгляду справи була призначена
будівельно - технічна експертиза.
Відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи
№3085/3086-12 в якому зазначені
співвідношення часток у домоволодінні
відносно всіх спадкоємців, а саме
визначені частки у домоволодінні:
частка ОСОБА_8 (ОСОБА_3) у домоволодінні
визначена у розмірі 196/400, що
складається с часток будинків «Б-1» (32/100
або 128/400) та «А-1» (68/400) розташованого на
земельній ділянці площею 840 кв.м., а в
частці житлового будинку «А-1» 1/4 або 4/16,
а з урахуванням площі будинку «А-1» ? від
51,9 кв.м. дорівнює 12,98 кв.м.; частка
ОСОБА_7 у домоволодінні визначена у
розмірі 153/400 (136/400+17/400), що складається с
частини домоволодіння
«А-1»розташованого на земельній
ділянці площею 840 кв.м., а в частці
житлового будинку «А-1» разом 9/16, з
урахуванням площі будинку «А-1» 9/16 від
51,9 кв.м.. дорівнює 29,49 кв.м.; частка
ОСОБА_2 у домоволодінні визначена у
розмірі 51/400, що складається с частини
домоволодіння «А-1», а в частці
житлового будинку «А-1» разом 3/16, з
урахуванням площі будинку «А-1» 3/16 від
51,9 кв.м., дорівнює 9,73 кв.м.

Технічна можливість виділення в
натурі 51/400 частки домоволодіння
АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2 та 196/400
частин на користь ОСОБА_8 не є можливою
(а.с.24-26).

Ухвалою Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 25 квітня
2013 року позовна заява ОСОБА_2, ОСОБА_3
до ОСОБА_1, треті особи Приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5,
Комунальне підприємство
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради про
визнання права власності порядку
спадкування за заявою позивачів
залишена без розгляду.

Як вказала в судовому засіданні
позивачка та її представник, приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 фактично
відмовила у видачі свідоцтва про право
на спадщину за заповітом, однак такої
постанови суду позивачкою не надано.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України « Про практику
у справах про спадкування» від 30.05.2008
року №7, свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою
заявою спадкоємців, які прийняли
спадщину в порядку, установленому
цивільним законодавством. За наявності
умов для одержання в нотаріальній
конторі свідоцтва про право на
спадщину вимоги про визнання права на
спадщину судовому розглядові не
підлягають. У разі відмови нотаріуса в
оформленні права на спадщину особа
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Оскільки позивачем не надано суду
всіх належних доказів по справі, та є
всі умови для отримання свідоцтва про
право на спадщину за законом у
приватного нотаріуса, суд не вбачає
законних підстав для задоволення
позовних вимог позивача в частині
визнання за нею права власності в
порядку спадкування на 153/400 частин
домоволодіння АДРЕСА_2.

Щодо заявлених ОСОБА_1 позовом
позовних вимог в частині не чинення
перешкод відповідачами та усунення
перешкод в користуванні 153/400 часток
домоволодіння АДРЕСА_2 шляхом
вселення ОСОБА_1 в домоволодіння то
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги заявлені передчасно та не
підлягають задоволенню.

Згідно до довідки квартального
комітету №2 виданого ОСОБА_3 17.06.2013
року вона проживає без реєстрації в
домоволодінні АДРЕСА_2. ОСОБА_8 була
зареєстрована за вказаною адресою,
померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Згідно до п. 33 Постанови Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про судову практику в справах
про захист права власності та інших
речових прав» № 5 від 07.02.2014 року,
відповідно до положень статей 391, 396 ЦК
України позов про усунення порушень
права, не пов'язаних із позбавленням
володіння, підлягає задоволенню у разі,
якщо позивач доведе, що він є власником
або особою, яка володіє майном (має
речове право) з підстави, передбаченої
законом або договором, і що діями
відповідача, не пов'язаними з
позбавленням володіння, порушується
його право власності чи законного
володіння.

В абзаці другому пункту 6 цієї ж
постанови вказано, що незалежно від
часу прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття спадщини
(частина 5 статті 1268 ЦК), проте право
власності на нерухоме майно у разі
прийняття спадщини виникає у
спадкоємця з моменту державної
реєстрації речового права на нерухоме
майно (стаття 19 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»).

Виходячи з вищевикладеного ОСОБА_1 до
державної реєстрації речового права на
нерухоме майно - частину домоволодіння
- не є її власником, отже право на
звернення з позовом про усунення
перешкод виникне в неї після того як
буде проведена державна реєстрація
права власності і вона стане власником
нерухомого майна.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданих відповідно до усього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Керуючись: Постановою Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
у справах про спадкування», від 30.05.2008
року №7, ст.158 ЖК України, ст.
ст.15,16,319,358,386,391,1216, 1217,1223,1261,1268 України,
ст. 3,7, 11,15, 60,61,88, 212-215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі протягом
десяти днів з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Л.П. Слюсар