У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Хопти С.Ф.,

суддів: Закропивного О.В.,
Лесько А.О.

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до
Львівського комунального підприємства
«Львівелектротранс» (далі - ЛКП
«Львівелектротранс»), третя особа -
директор Львівського комунального
підприємства «Львівелектротранс»
Козак Орест Костянтинович, про
скасування наказу про звільнення,
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 4 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 10 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із указаним позовом, у якому
просив скасувати наказ про його
звільнення з роботи, поновити його на
роботі, стягнути з ЛКП
«Львівелектротранс» середній
заробіток за час вимушеного прогулу та
моральну шкоду.

В обґрунтування своїх вимог зазначав,
що з 22 грудня 2009 року він працював у ЛКП
«Львівелектротранс» на посаді водія
пасажирського тролейбуса
тролейбусного депо та наказом
директора цього підприємства від 3
жовтня 2012 року № 195-к його було
звільнено з роботи з 3 жовтня 2012
року на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України у
зв'язку з втратою довір'я. Вважає, що
його звільнення було проведено із
порушенням вимог чинного
законодавства. На день звільнення він
був керівником первинної
профспілкової організації, а ЛКП
«Львівелектротранс» не було отримано
згоди на його звільнення у вищестоящої
профспілки. Також зазначав про те, що
він є головою представницького органу,
уповноваженого представляти інтереси
працівників підприємства у
колективному трудовому спорі. У зв'язку
з цим на нього поширюються гарантії,
передбачені Законом України «Про
порядок вирішення колективних
трудових спорів (конфліктів)». Жодного
проступку він не вчиняв, фальшивого
квитка не реалізовував, а тому підстав
для його звільнення не було. Вважає, що
неправомірними діями ЛКП
«Львівелектротранс» йому завдано
моральної шкоди, яку він оцінив у
розмірі 10 тис. грн.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 просив
задовольнити позов.

Рішенням Залізничного районного суду
м. Львова від 4 жовтня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 10 грудня 2013 року, у задоволенні
позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати судові рішення та направити
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Установлено, що ОСОБА_3 з 22 грудня 2009
року працював у ЛКП
«Львівелектротранс» на посаді водія
пасажирського тролейбуса
тролейбусного депо та наказом
директора цього підприємства від 3
жовтня 2012 року № 195-к його було
звільнено з роботи з 3 жовтня 2012 року на
підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України у зв'язку
із втратою довір'я.

Стаття 43 КЗпП України передбачає
необхідність отримання згоди на
звільнення від первинної
профспілкової організації, членом якої
є працівник, у разі розірвання
трудового договору з підстав,
передбачених п. п. 1
(крім випадку ліквідації підприємства,
установи, організації), 2-5, 7 ст.
40, п. п. 2, 3 ст. 41 цього Кодексу.

У випадках, передбачених
законодавством про працю, виборний
орган первинної профспілкової
організації, членом якої є працівник,
розглядає у п'ятнадцятиденний строк
обґрунтоване письмове подання
власника або уповноваженого ним органу
про розірвання трудового договору з
працівником.

Відповідно до протоколу № 36 від 3
жовтня 2012 року рішенням первинної
профспілкової організації ЛКП
«Львівелектротранс», яка є вищестоящою
організацією відносно профспілкової
організації тролейбусного депо ЛКП
«Львівелектротранс», було надано згоду
на звільнення позивача.

Отже, ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову суди повно та
об'єктивно встановили фактичні
обставини справи щодо звільнення
позивача, яке відбулося із дотриманням
встановленого законом порядку його
проведення, за попередньою згодою
профспілкового органу.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що під час
розгляду справи судами допущені
порушення норм матеріального або
процесуального права.

За таких обставин колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що рішення судів першої
та апеляційної інстанцій ухвалені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для їх скасування відсутні.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 4 жовтня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 10 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.Ф. Хопта

Судді:
О.В. Закропивний

А.О. Лесько

М.Є. Червинська

В.А.
Черненко