Провадження № 2/522/3025/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 березня 2014 року
м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси
в складі:

головуючого судді -
Домусчі Л.В.,

при секретарі -
Герасименко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Товариства з додатковою
відповідальністю «Альянс Україна»,
третя особа: ОСОБА_3 про стягнення суми
страхового відшкодування, -

В С Т А Н
О В И В:

Позивач ОСОБА_1 у вересні 2013 року
звернувся до суду з позовом до
Страхової компанії «Альянс»
Товариства з додатковою
відповідальністю «Альянс Україна»
(далі-страхова компанія), третя особа:
ОСОБА_3 про стягнення суми страхового
відшкодування в розмірі 19 483,11 грн..

В обґрунтування своїх позовних
вимог позивач зазначив, що 17.10.2012 року о
12 год. 35 хв. в смт. Чорноморка Одеської
області, відбулася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобілів «Фольксваген», н./з. НОМЕР_3,
під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля
«Міцубісі», н./з. НОМЕР_4, під керуванням
ОСОБА_1, яка сталася з вини ОСОБА_3, що
також підтверджується Постановою
Київського районного суду м. Одеси від
07.11.2012 року, якою ОСОБА_3 було визнано
винною у скоєнні даної ДТП та
притягнуто до адміністративної
відповідальності. В результаті даної
ДТП, його автомобілю, який належить
йому на праві власності були заподіяні
ушкодження. Цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_3, згідно полісу
страхування, застрахована в СК
«Альянс». Він подав до СК «Альянс»
заяву про виплату страхового
відшкодування та ряд інших необхідних
для виплати документів, а також 20.11.2012
року постанову суду про притягнення
ОСОБА_3 до адміністративної
відповідальності. Висновком
спеціаліста авто-товарознавця ФОП
«ОСОБА_5» № 374, який був складений на
замовлення СК «Альянс» встановлено, що
вартість відновлювального ремонту
його автомобіля, з урахуванням зносу,
становить 71,561 14 грн.. 04.12.2012 року СК
«Альянс» на його рахунок перерахувала
частину суми страхового відшкодування
у розмірі 29 516,89 грн.. Однак, залишок суми
страхового відшкодування у розмірі
19,483,11 грн. йому з боку страхової
компанії, не перерахований по цей час.
15.03.2013 року за вх. № 40 до СК «Альянс», ним
було надане звернення з проханням
виплатити вказану суму, однак вона
залишилася без розгляду. Більш того, з
боку страхової компанії на його адресу,
не надходили будь-які повідомлення
щодо здійснення на його користь
виплати. Згідно ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», розмір
страхової суми за шкоду, заподіяну
майну потерпілих, становить 50 000
гривень, тому страхова компанії
повинна виплатити на його користь, за
мінусом встановленої франшизи (у разі
її наявності), ще 19,483,11 грн..

В судове засідання 19.03.2014 року
з'явився представник позивача ОСОБА_1 -
ОСОБА_6 (діє на підставі довіреності від
19.11.2012), який позов підтримав та
зазначив, що страхова компанія своїм
другим дослідженням встановила суму
відновлювального ремонту пошкодженого
автомобіля позивача у розмірі 118 000 грн.,
залишкову вартість автомобіля у
розмірі 80 000 грн., та з урахуванням
ринкової вартості такого ж автомобіля,
у розмірі 110 000 грн., виплатили позивачу
різницю між цими сумами у розмірі 29 516,89
грн.. Проте автомобіль позивача був
фактично відновлений за першим
проведеним дослідженням за № 374 від
30.10.2012 року, яким було встановлено суму
відновлювального ремонту у розмірі 71
561,14 грн., тому відповідач не мав права
застосовувати положення страхового
законодавства щодо повного знищення
автомобіля, а мав застосувати
положення ст. 29 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».

Представник відповідача Страхової
компанії «Альянс» Товариства з
додатковою відповідальністю «Альянс
Україна» - Новіцький А.О. (діє на
підставі довіреності від 20.12.2013) в
судове засідання не з'явився, причини
неявки суду не повідомив, хоча був
повідомлений належним чином у
встановленому порядку (згідно ч.5 ст.74
ЦПК України) про час та місце судового
засідання. При цьому, в минулих судових
засіданнях представник зазначив, що
позов не визнає, відновлення
транспортного засобу було недоцільним
та відповідно до ст. 30 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» виплачується різниця між
сумами ринкової вартості автомобіля та
його залишковою вартістю. Вони
направляли позивачу листи щодо
останнього розрахунку виплати
страхового відшкодування, однак ці
листи повернулися до страхової
компанії з відміткою про не вручення.
Оскільки, страхова компанія не
отримала від позивача згоду на
визнання його автомобіля фізично
знищеним, то нею був обраний спосіб
розрахунку відповідно до п. 30.2 ст. 30
вказаного закону, а не відповідно до ст.
29 закону, так як автомобіль автомобіль
визнаний фактично знищеним.

Також, представник відповідача
надав суду письмові заперечення
(а.с.30-34) в обґрунтування яких зазначив,
що Висновком експертного
авто-товарознавчого дослідження № 374
від 30.10.2012 року встановлено, що
відновлення автомобіля позивача
економічно не доцільне, оскільки
ринкова вартість автомобіля становить
110 616,89 грн., а вартість відновлювального
ремонту складає 118 606,76 грн., тобто
більше за вартість автомобіля.

В судове засідання не з'явилася
третя особа ОСОБА_3, але 28.10.2013 року
надала до суду заяву про розгляд справи
за її відсутності в якій зазначила, що
позовні вимоги позивача вважає
обґрунтованими та за сімейними
обставинами не може бути присутньою.

Суд, у зв'язку з неявкою
відповідача та неповідомленням про
причини такої неявки в судове
засідання, ухвалив слухати справу у
відсутності відповідача, згідно ст. 169
ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення
представника позивача, дослідивши та
проаналізувавши матеріали справи
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
17.10.2012 року о 12 годині 35 хвилин, в смт.
Чорноморка Одеської області на вул.
Овідіопольській, ОСОБА_3, керуючи
автомобілем марки «Фольксваген», н./з.
НОМЕР_3, скоїла зіткнення з автомобілем
«Міцубісі», н./з. НОМЕР_4, який перебував
під керуванням позивача ОСОБА_1, в
результаті якого автомобілю ОСОБА_1
були спричинені механічні пошкодження,
що підтверджується довідкою про ДТП,
яка була видана 17.10.2012 року
співробітниками ДАІ (а.с.63).

Автомобіль «Міцубісі», н./з. НОМЕР_4,
належить ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_5, що підтверджується копією
вказаного свідоцтва (а.с.8).

Судом встановлено, що Постановою
Київського районного суду м. Одеси від
07.11.2012 року, якою ОСОБА_3 було визнано
винною у скоєнні даної ДТП та
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст. 124 КпАП України,
за яким суд наклав на неї
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 425 гривень (а.с.7).

Цивільно-правова відповідальність
винної у ДТП особи, тобто ОСОБА_3 на
момент скоєння ДТП, була застрахована у
Страховій компанії «Альянс»
Товариства з додатковою
відповідальністю «Альянс Україна»
(надалі Відповідач), згідно полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АА/0012191, строк дії якого з
23.11.2011 року по 22.11.2012 року включно,
укладеного між Відповідачем та ОСОБА_3,
що підтверджується копією цього полісу
(а.с.35).

Згідно полісу № АА/0012191, копія
якого міститься у матеріалах справи
(а.с.35) вбачається, що ліміт
відповідальності відповідача за шкоду,
заподіяну майну на одного потерпілого
становить 50 000 грн. та зменшується на
суму франшизи, яка полісом встановлена
у розмірі 1 000 грн..(а.с.35).

Судом встановлено, що 18.10.2012 року
позивач ОСОБА_1 звернувся до
відповідача ТДВ «Альянс Україна» з
заявою про страхове відшкодування,
реєстраційний № 125, що підтверджується
наявною у справі копією заяви (а.с.64-65).

Відповідач визнав страховим
випадком зазначену
дорожньо-транспортну пригоду, та на цій
підставі 24.10.2012 року звернувся до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, який
є фахівцем експертом
авто-товарознавцем, з заявою про
проведення експертного
авто-товарознавчого дослідження, метою
якого було визначення вартості
відновлювального ремонту з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу автомобіля «Міцубісі», н./з.
НОМЕР_4, 2007 року випуску, який був
пошкоджений внаслідок вказаної ДТП.

30.10.2012 року вишевказаним експертом
товарознавцем було складено
Дослідження № 374 з експертного
авто-товарознавчого дослідження щодо
визначення вартості відновлювального
ремонту, з урахуванням коефіцієнту
фізичного зносу, автомобіля
«Міцубісі», н./з. НОМЕР_4, 2007 року
випуску, яким було встановлено
наступний висновок (дослівно): - На
підставі зроблених досліджень та
розрахунків, вартість
відновлювального ремонту з
урахуванням коефіцієнту зносу,
пошкодженого у ДТП автомобіля
«Міцубісі», н./з. НОМЕР_4, 2007 року
випуску, складає 71 561,14 грн. (а.с.9-11).
Зазначене дослідження проведено на
підставі акту огляду пошкодженого
автомобіля від 26.10.2012 року, який був
складений судовим експертом ОСОБА_5 у
присутності позивача, представника
відповідача та третьої особи. Вказаний
акт був наданий представником
відповідача разом з заявою від 19.03.2014
року. Зазначений висновок сторонами не
оспорював ся та не був визнаний у
встановленому порядку недійсним.

При цьому до вказаного
дослідження, було додано Додаток № 1
«Висновок про економічну доцільність
відновлення вказаного транспортного
засобу», яким було встановлено, що
ринкова вартість пошкодженого
автомобіля, становить 110 616,89 грн., а
вартість його відновлювального
ремонту, становить 118 606,76 грн., та у
зв'язку з п. 8.2. методики, такий
транспортний засіб відновлювати
економічно не доцільно. Вказаний
додаток, був наданий суду Відповідачем,
згідно заяви від 19.03.2014 року.

З матеріалів справи вбачається,
що відповідачем на адресу позивача
направлявся лист за вих. № Н-1300/11 від
20.11.2012 року , якими відповідач звернувся
до позивача з повідомленням щодо
економічної недоцільності відновлення
його автомобіля відповідно до висновку
№374 від 30.10.2012р., оскільки його ринкова
вартість становить 110 616,89 грн., а
вартість відновлювального ремонту
згідно висновку № 374 від 30.10.2012 року,
складає 118 606,76 грн., тобто більше за
вартість автомобіля. Вказаними
листами відповідач також пропонував
позивачу отримати страхове
відшкодування в розмірі 29 516,89 грн., яке
було розраховано за наступною
формулою: 110 616,89 грн. (ринкова вартість
автомобіля на день ДТП, до її скоєння) -
80 100 грн. (вартість пошкодженого
автомобіля) - 1 000 грн. (франшиза) = 29 516,89
грн.. Також, у листах було зазначено, що
до 06.12.2012 року пошкоджений автомобіль
буде придбаний у позивача за 80 100 грн., в
разі його згоди на його продаж, та для
того щоб відповідач мав змогу
виплатити у найкоротший термін
страхове відшкодування за вказаною
формулою, позивачу необхідно
погодитися на таку позицію щодо
розміру і порядку виплати.

Також судом встановлено, що
Відповідач на користь позивача, згідно
заяви на видачу готівки від 04.12.2012 року,
перерахував кошти на відшкодування
відновлювального ремонту автомобіля
позивача у розмірі 29 516,89 грн., що
підтверджується копією
заяви-квитанції (а.с.12), копією наказу
ТДВ «Альянс» від 28.11.2012 року № 712127212
(а.с.40), копією платіжного доручення №
13746 від 28.11.2012 року (а.с.41) та копією
відомості № 150 щодо призначення
платежів (а.с.42).

Також в судовому засіданні позивач
підтвердив отримання ним коштів у
розмірі 29 516,89 грн .

15.03.2013 року позивач звернувся до
Відповідача з заявою в якій зазначив,
що йому не зрозуміло чому Відповідач на
його користь сплатив лише 29 516,89 грн., а
не всю суму відповідно до полісу,
лімітом виплати якого, встановлена
сума у розмірі 50 000 грн., що сплачується
за вирахуванням суми франшизи, яка
згідно полісу, встановлена у розмірі 1
000 грн., та просив виплатити йому
залишок суми страхового відшкодування
у розмірі 19 483,11 грн.. Копія вказаної
заяви міститься у матеріалах справи
(а.с.13).

З листа ТДВ «Альянс Україна» вих.
№ Н-198/03 від 22.03.2013 року вбачається, що
оскільки вони не отримали від позивача
відповіді на їх пропозицію відповідно
до листа від 20.11.2012р. відповідач був
змушений застосувати положення п.30.2
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» та керуючись
також висновком №379 від 04.12.2012р. розмір
страхового пошкодження ними був
сплачений саме у розмірі 29 516,89 грн.
(а.с.38).

З матеріалів справи вбачається, що
позивач вказані вище листи не
отримував, у зв'язку з чим не був
обізнаний щодо пропозиції та порядку
виплати страхового відшкодування, що
підтверджується поштовими довідками,
які наявні у матеріалах справи (а.с.37,39)
та у яких зазначено, що вказана адреса
отримувача не обслуговується.

На підставі наведеного вище суд
встановив, що позивач не надавав свою
згоду на проведення такого порядку
виплати та визнання його автомобіля
фізично знищеним та подальший продаж а
також те, що відповідач без згоди
позивача самовільно встановив порядок
виплати страхового відшкодування за
наведеною вище формулою.

Судом встановлено, що після того,
як відповідач одноособово 28.11.2012р.
прийняв рішення про виплату позивачу
страхового відшкодування у розмірі 29
516,89 грн., 04.12.2012 року експертом
авто-товарознавцем ОСОБА_5 складено
висновок експертного
авто-товарознавчого дослідження за №
379, щодо визначення ринкової вартості
автомобіля «Міцубісі», н./з. НОМЕР_4, 2007
року випуску, пошкодженого внаслідок
ДТП, станом на 26.10.2012 року, яким було
встановлено, що ринкова вартість
вказаного автомобіля після ДТП,
отримана методом аукціону, складає 80
100,00 грн. (а.с.43-52).

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до рахунку-фактури № GAS-00122227
від 21.02.2013 року та акту виконаних робіт
№ GAS-00122227 від 18.04.2013 року, ФОП ОСОБА_7
(І.П.Н. НОМЕР_1) був виконаний
відновлювальний ремонт пошкодженого
автомобіля позивача, вартість якого
згідно вказаних документів становить 71
595,36 грн. (а.с.75,77).

Позивач сплатив на користь ФОП
ОСОБА_7 вартість відновлювального
ремонту його автомобіля в сумі 71 595,36
грн., що підтверджується наявними в
матеріалах справи копіями квитанцій до
прибуткових касових ордерів № GAS-00122227/1
від 22.02.2013 року, та № GAS-00122227/2 від 21.03.2013
року (а.с.76).

З наявних у матеріалах справи
копій документів щодо реєстрації,
обліку, сплати податків, виду
діяльності ФОП ОСОБА_7 вбачається, що
ФОП ОСОБА_7 має усі необхідні документи
на здійснення підприємницької
діяльності з технічного
обслуговування та ремонту
автотранспортних засобів (а.с.78-83).

На підставі вищенаведеного
вбачається, що позивачем було
відновлено пошкоджений автомобіль за 71
595,36 грн. та який до теперішнього часу
знаходиться у нього в користуванні.

Таким чином ремонт позивачем
автомобіля вчинений в рамках суми
згідно висновка №374 от 30.10.2012р.

За приписами ст. 16 Закону України «Про
страхування» договір страхування - це
письмова угода між страхувальником і
страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування, а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 988 ЦК України, що також
дублюється п.3 ст. 20 Закону України «Про
страхування», страховик зобов'язаний
при настанні страхового випадку
здійснити страхову виплату або виплату
страхового відшкодування у
передбачений договором строк.
Страховик несе майнову
відповідальність за несвоєчасне
здійснення страхової виплати
(страхового відшкодування) шляхом
сплати страхувальнику неустойки
(штрафу, пені), розмір якої визначається
умовами договору страхування або
законом.

Стаття 610 Цивільного кодексу України
(далі ЦК України) зазначає, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 29 Закону України«Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з
метою порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди
до місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент
дорожньо-транспортної пригоди, чи до
місця здійснення ремонту на території
України. Якщо транспортний засіб
необхідно, з поважних причин,
помістити на стоянку, до розміру
шкоди додаються також витрати на
евакуацію транспортного засобу до
стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п. 9.2. ст. 9 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», розмір страхової суми за
шкоду, заподіяну майну потерпілих,
становить 50 000 гривень на одного
потерпілого.

Відповідно до п. 12.1. ст. 12 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», розмір франшизи при
відшкодуванні шкоди, заподіяної майну
потерпілих, встановлюється при
укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від страхової
суми, в межах якого відшкодовується
збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
підпункту.

Згідно п.15 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, від 01.03.2013, № 4 "Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки" Якщо пошкоджений
транспортний засіб не може бути
відновлено або вартість його
відновлювального ремонту з
урахуванням зношеності та втрати
товарної вартості перевищує його
ринкову вартість на момент
пошкодження, розмір шкоди визначається
за ринковою вартістю транспортного
засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди,
пов'язаної з фізичним знищенням
транспортного засобу, регламентовано
статтею 30 Закону N 1961-IV, який згідно зі
статтею 8 ЦК (аналогія закону) може
застосовуватись не лише страховиком, а
й іншими особами, які здійснюють
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, та відповідають за завдану
шкоду. Тобто транспортний засіб
вважається фізично знищеним, якщо його
ремонт є технічно неможливим чи
економічно необґрунтованим, а власник
транспортного засобу згоден із
визнанням транспортного засобу
фізично знищеним. Ремонт вважається
економічно необґрунтованим, якщо
передбачені згідно з експертизою,
проведеною відповідно до вимог
законодавства, витрати на ремонт
транспортного засобу перевищують
вартість транспортного засобу до
дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного
засобу не згоден із визнанням
транспортного засобу фізично знищеним,
йому відшкодовується різниця між
вартістю транспортного засобу до та
після дорожньо-транспортної пригоди, а
також витрати з евакуації
транспортного засобу з місця цієї
пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано
фізично знищеним, відшкодування шкоди
виплачується у розмірі, який
відповідає вартості транспортного
засобу до дорожньо-транспортної
пригоди та витратам з евакуації
транспортного засобу з місця
дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ЦПК
України.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі
представлених сторонами доказами.

Суд, проаналізувавши усі
вищевказані обставини та документи
дійшов висновку, що відповідач визнав
страховим випадком ДТП, яка сталася
17.10.2012 року, а також про те, що
відповідачем на користь позивача
частково виплачено страхове
відшкодування у розмірі 29 516,89 грн. з
посиланням на висновок №374 від 30.10.2012р.
в якому також визначена вартість
автомобіля з коефіцієнтом зносу, чим
було порушено право позивача на
отримання страхового відшкодування у
повному обсязі, як це передбачено у
даному випадку законодавством. Крім
того, суд вважає, що відповідач не
отримавши згоду позивача щодо порядку
виплати страхового відшкодування,
самовільно в односторонньому порядку
прийняв рішення щодо порядку та
механізму здійснення такої виплати,
чим також суттєво порушив право
позивача.

При цьому, суд не бере до уваги
надане суду відповідачем дослідження
від 04.12.2012 року № 379 на підставі того, що
рішення про виплату позивачеві суми
страхового відшкодування у розмірі 29
516,89 грн., було прийняте відповідачем
28.11.2012 року, тобто раніше проведеного
дослідження.

Також суд вважає, що доводи
відповідача стосовно визначення та
обґрунтування суми страхового
відшкодування у розмірі 29 516,89 грн.,
відповідно до п. 30.2. ст. 30 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» - є безпідставними, так як
вартість транспортного засобу після
ДТП у сумі 80 100,00 грн., визначена після
прийняття рішення про виплату
позивачеві суми страхового
відшкодування у розмірі 29 516,89 грн..

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідач не виконав свої
обов'язки за страховим випадком та не
перерахував позивачу страхове
відшкодування в сумі 3 586,12 грн., у
зв'язку з чим позивач правомірно
нарахував відповідачу три (3) відсотки
річних від простроченої суми платежу
за період з 23.01.2012 року до 08.10.2012 року,
які згідно наведеного у позові
розрахунку складають 71,72 грн. ( а.с.2).
Таким чином, загальна сума яка підлягає
стягненню з відповідача складає 3 657,84
грн..

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Таким чином позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача 50000-29516,89-1000
грн=19 483,11 грн. підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене вище
законодавство суд вважає, що позовні
вимоги позивача підлягають
задоволенню в повному обсязі, так як
обґрунтовані і доведені. При цьому суд
вважає, що доводи відповідача та його
представника стосовно того, що
автомобіль позивача згідно п. 30.2. ст. 30
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» - є фізично
знищеним, не відповідають фактичним
обставинам справи, так як цей
автомобіль фактично був відновлений за
суму, яка не перевищувала суму його
ринкової вартості.

Керуючись ст.ст.. 1, 3, 4, 10, 11, 15, 57, 60, 64,
169, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України; ст.ст.. 1, 2, 11,
526, 610, 625 ч.1, 979, 988 ЦК України; ст.ст. 16, 20
Закону України «Про страхування»;
ст.ст. 9, 29 Закону України«Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», суд-

В И Р
І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Товариства з додатковою
відповідальністю «Альянс Україна»,
третя особа: ОСОБА_3 про стягнення суми
страхового відшкодування -
задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою
відповідальністю «Альянс Україна» (м.
Київ, вул. Дегтярна, 21-Г,
Ідентифікаційний код 32253696) на користь
ОСОБА_1 (НОМЕР_2), суму страхового
відшкодування у розмірі 19 483
(дев'ятнадцять тисяч чотириста
вісімдесят три) гривні 11 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення, в порядку ст. 294 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили
відповідно до загального порядку,
встановленого ЦПК України.

Суддя:
Домусчі
Л.В

19.03.2014