Справа № 194/1773/13-ц
Провадження № 2/194/23/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2014 року Тернівський міський
суд Дніпропетровської області в
складі:

Головуючого судді
Ковальчук В.О.

при секретарі
Антонюк Т.С.

за участю:

представника відповідача
- Пономаренко В.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду м. Тернівки
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Тернівка
Дніпропетровської області про
стягнення середньомісячної заробітної
плати для призначення страхової
виплати в зв'язку з стійкою втратою
працездатності та стягнення
недоплаченої щомісячної страхової
суми, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України м. Тернівка про
встановлення середньомісячної
заробітної плати для призначення
страхової виплати в зв'язку з стійкою
втратою працездатності та стягнення
недоплаченої щомісячної страхової
суми.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що він
тривалий час працював на підприємстві
відповідача і втратив професійну
працездатність внаслідок професійного
захворювання, відповідно до акту
розслідування хронічного професійного
захворювання П-4 від 01 листопада 2012
року.

Окрім того, ОСОБА_2 зазначив, що за
висновком МСЕК від 19 листопада 2012 року
йому було встановлено втрату
професійної працездатності у розмірі
60% і визнано 3 група інвалідності.

Разом з тим, ОСОБА_2 зазначив, що він
звернувся до відповідача для
призначення йому страхової виплати, як
одноразової страхової суми та
щомісячної грошової суми, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку.

Також, позивач зазначив, що
відповідачем було витребувано з ВСП
шахти «Тернівська» ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля» довідку про його
середню заробітну плату за
червень-листопад 2011 року.

Разом з тим, ОСОБА_2 зазначив, що
керівництво шахти виготовило довідку
про його середню заробітну плату №
45/15204 від 20 грудня 2012 року, де розмір
середньомісячної заробітної плати
становить 0 (нуль) гривень 00 копійок.

Також зазначив, що відповідачем була
прийнята довідка про середньомісячну
заробітну плату перед настанням
страхового випадку в розмірі 4055 грн. 00
коп. і на підставі даної довідки було
проведено призначення щомісячної
виплати та одноразової допомоги в разі
стійкої втрати професійної
працездатності.

Окрім того, позивач зазначив, що
середньомісячний заробіток (дохід)
обчислюється за бажанням потерпілого
за дванадцять або за три останні
календарні місяці роботи, що
передували ушкодженню здоров'я або
втраті працездатності внаслідок
каліцтва або іншого ушкодження
здоров'я. Якщо середньомісячний
заробіток (дохід) потерпілого є меншим
від п'ятикратного розміру мінімальної
заробітної плати, розмір втраченого
заробітку (доходу) обчислюється
виходячи з п'ятикратного розміру
мінімальної заробітної плати.

Разом з тим, ОСОБА_2 зазначив, що розмір
щомісячної страхової виплати на
листопад 2012 року повинен був
обчислюватися з п'ятикратного розміру
мінімальної заробітної плати та
становити: 1118 грн. *5= 5590 грн.*60%= 3354 грн.

Окрім того, позивач зазначив, що
недоплата по щомісячним страховим
виплатам з 19 листопада 2012 року по 31
серпня 2013 року становить 9480 грн. 78 коп.:

- листопад 2012 року: (3354 грн./30*12) - 973) =368
грн.40 коп.;

- грудень 2012 року по лютий 2013 року: (3354
грн.*3)-(2433 грн.*3)=2763 грн.;

- березень 2013 року: (3354 грн.*1.149) - 2795 грн. 52
коп. = 1058 грн. 23 коп.;

- квітень 2013 року по серпень 2013 року: (3853
грн. 75 коп.*5) - (2795 грн. 52 коп.*5) = 5291 грн. 15
коп.

В зв'язку з вказаними в позовній заяві
обставинами, ОСОБА_2 просить стягнути
з відповідача недоплату по щомісячній
страховій виплаті за період з 19
листопада 2012 року по вересень 2013 року в
сумі 9480 грн. 78 коп.; зобов'язати
відповідача прийняти для призначення
страхової виплати його
середньомісячну заробітну плату в
розмірі 5590 грн. та в подальшому
проводити перерахунок з даної
середньої заробітної плати.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 не
з'явився надав суду заяву з проханням
розглянути справу за його відсутності,
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі та прохав суд їх задовольнити.

У судове засідання представник
позивача ОСОБА_3 не з'явився надав суду
заяву з проханням розглянути справу за
його відсутності, позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та прохав
суд їх задовольнити.

Представник відповідача Пономаренко
В.Л. свої доводи проти пред'явленого
позову зазначила в письмових
запереченнях.

Так, представник відповідача в
запереченнях зазначила, що згідно ст.13
ЗУ «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», страховим випадком є
нещасний випадок на виробництві або
професійне захворювання, що спричинили
застрахованому професійно зумовлену
фізичну чи психічну травму за обставин,
зазначених у ст.14 цього Закону, з
настанням яких виникає право
застрахованої особи на отримання
матеріального забезпечення та
соціальних послуг.

Згідно до ст.21 вищезазначеного
Закону у разі настання страхового
випадку Фонд соціального страхування
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку:

Своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я, або в разі його смерті,
виплачуючи йому або особам які
перебували на його утриманні:

одноразову допомогу в разі стійкої
втрати професійної працездатності або
смерті потерпілого;

щомісяця грошову суму в разі
часткової чи повної втрати
працездатності, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку потерпілого;

пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання;

пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та інше.

Ст. ст. 28, 34 Базового Закону
передбачено, що страховими виплатами є
грошові суми, які згідно із статтею 21
цього Закону Фонд виплачує
застрахованому чи особам, які мають на
це право, у разі настання страхового
випадку.

Зазначені грошові суми складаються із
страхової виплати втраченого
заробітку (або відповідної його
частини) залежно від ступеня втрати
потерпілим професійної
працездатності, страхової виплати в
установлених випадках одноразової
допомоги потерпілому.

Виходячи з вищевикладеного, Фонд не
порушив жодну зазначену в позові
ОСОБА_2 статтю Базового Закону чи будь -
який інший нормативно - правовий акт,
яким врегульовано призначення
страхових виплат потерпілому на
виробництві.

Відповідно до діючого
законодавства довідка про середню
заробітну плату береться з
підприємства на якому працював
потерпілий за шість місяців до
настання страхового випадку.

ОСОБА_2 дійсно знаходиться на
обліку у відділенні Фонду в м. Тернівці
з 19.11.2012 року (страхова особова справа №
6947), в зв'язку із стійкою втратою
працездатності внаслідок професійного
захворювання, потерпілому на підставі
довідки МСЕК від 17.12.2012 року,
встановлено 60% втрати професійної
працездатності, має 3 групу
інвалідності, з подальшим переоглядом
01.12.2013 року.

Також, представник відповідача
зазначила, що позивач безпідставно
вважає, що відділенням в м. Тернівці
невірно зроблено розрахунок та
призначення щомісячних страхових
виплат потерпілому ОСОБА_2 на підставі
довідки наданої ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля» від 26.12.2012 року №
1/3166.

Дійсно з пунктом 4 Порядку
обчислення середньої заробітної плати
(доходу) для розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України
від 26 вересня 2001 року №1266 із змінами та
доповненнями (далі - Порядок)
передбачено, що розрахунковим
періодом, за який обчислюється середня
заробітна плата (дохід) для
застрахованих осіб є останні шість
календарних місяців, що передують
місяцю, в якому настав страховий
випадок, якщо до страхового випадку
особа вже не працювала та не отримувала
дохід - період роботи за останнім
основним місцем роботи.

Страховим випадком є акт
розслідування професійного
захворювання (отруєння) за
встановленими формами (абзац 7 ст.13
Закону України «Про
загальнообов'язкове соціальне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності»).

У позивача страховий випадок
стався 01.11.2012 року, звільнився він 07.12.2012
року, таким чином за останні шість
місяців до настання страхового випадку
середню заробітну плату розрахувати
неможливо, через відсутність доходу, а
за шість місяців до настання
страхового випадку заробітна платня у
позивача 0,00 грн. згідно первинної
довідки наданої з місця роботи від
20.12.2012 року № 45/15204, оскільки позивач
весь час хворів.

Тому, ОСОБА_2 взята
середньомісячна заробітна плата для
нарахування щомісячних страхових
виплат на підставі п.10 Порядку,
відповідно до якого: якщо у
розрахунковому періоді перед
настанням страхового випадку
застрахована особа не мала заробітку з
поважних причин, що зазначені у пункті 4
цього Порядку (тимчасова
непрацездатність), або якщо страховий
випадок настав у перший день роботи,
середня заробітна плата для розрахунку
страхових виплат та оплати перших п'яти
днів тимчасової непрацездатності за
рахунок коштів роботодавця
визначається виходячи з місячної
тарифної ставки (посадового окладу
встановленої працівникові на момент
настання страхового випадку, що і було
зроблено позивачеві.

Разом з тим, представник відповідача
зазначила, що 21.05.2013 року спеціалістом
відділу відшкодування шкоди
потерпілим відділення в м. Тернівці
здійснена перевірка довідок про
середню заробітну плату, достовірності
зазначених у них відомостей. Згідно
акту перевірки від 21.05.2013 року довідка
про середню заробітну плату ОСОБА_2
відповідає вимогам Порядку та містить
достовірну інформацію.

Таким чином, позивач дійшов хибного
висновку стосовно періоду за який
розраховується середньомісячна
заробітна плата для нарахування
щомісячних страхових виплат, саме
потерпілому ОСОБА_2

Відповідно до п.10 статті 34 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
середньомісячний заробіток для
обчислення суми страхових виплат
потерпілому у зв'язку із втраченим ним
заробітком (або відповідної його
частини) визначається згідно з
порядком № 1266 -2001-п обчислення
середньої заробітної плати для виплат
за загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, затвердженим
Постановою КМ України № 1266 від 26.09.2001
року.

Відповідно до ст.14 ЦК України,
відділення виконавчої дирекції Фонду в
м. Тернівка Дніпропетровської області
повинно свої цивільні обов'язки
виконувати у межах, встановлених актом
цивільного законодавства - Законом
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійних захворювань, які
спричинили втрату працездатності"
жодною нормою якого не передбачено
сплату моральної шкоди.

Відділення виконавчої дирекції
Фонду в м. Тернівка Дніпропетровської
області, прав що належать позивачеві,
як потерпілому на виробництві не
порушувало.

Окрім того, вказану довідку
роботодавця про середню заробітну
плату позивач в судовому порядку не
оскаржив. Іншого порядку, який позивач,
застосовує для визначення розміру
страхових виплат, чинним
законодавством України не передбачено.

Посилання позивача ОСОБА_2 на
статтю 1197 ЦК України, статтю 999 ЦК
України взагалі недоречно, оскільки
відповідно до частини 2 ст. 999 ЦК України
до відносин, що випливають із
обов'язкового страхування,
застосовують положення цього Кодексу,
якщо інше не встановлено актами
цивільного законодавства, а в нашому
випадку актом цивільного
законодавства, який потрібно
застосувати до цієї позовної заяви є
«Порядок обчислення середньої
заробітної плати (доходу) для
розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням»,
затверджений Постановою КМУ № 1266 від 26
вересня 2001 року.

Відповідно до статті 1197 ЦК
України якщо потерпілий на момент
завдання йому шкоди не працював
(позивач довгий час хворів), його
середньомісячний заробіток
обчислюється, за його бажанням,
виходячи з його заробітної плати до
звільнення (довідка була надана
підприємством на запит відділення
Фонду в м. Тернівці, але дохід ОСОБА_2,
згідно довідки, становив нуль грн.), або
звичайного розміру заробітної плати
працівника його кваліфікації у цій
місцевості.

Оскільки, норм чинного законодавства,
які б відділення Фонду в м. Тернівці при
нарахуванні та призначені страхових
виплат, потерпілому ОСОБА_2 порушило,
або не виконало не існує, відділення
вважає, що цивільний позов ОСОБА_2 до
відділення ВД Фонду ССНВПЗ України в м.
Тернівці про розмір середньої
заробітної плати для призначення
страхової виплати в зв'язку з стійкою
втратою працездатності та стягнення
недоплаченої страхової суми не
підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного вище та
керуючись нормами чинного
законодавства України, відділення ВД
Фонду ССНВПЗ України в м. Тернівці
просить суд відмовити в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

Суд, дослідивши подані
сторонами докази, встановив наступні
обставини та відповідно до них
правовідносини.

З трудової книжки, медичного
висновку лікарсько-експертної комісії
спеціалізованого лікарсько-експертної
комісії спеціалізованого
профпатологічного
лікувально-профілактичного закладу
суд встановив, що ОСОБА_2 має тривалий
стаж роботи в шкідливих умовах на
посаді підземного електрослюсаря
шахти "Тернівська", нині ВСП шахти
«Тернівська» ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля».

Також, з висновку встановлено,
що в лютому 2011 року у ОСОБА_2 виявлено
захворювання легені, з приводу якого
він перебував на лікуванні протягом
6-ти місяців та подальшому, з 14 по 31
серпня 2011 року (а.с.14).

З акту розслідування причин
виникнення хронічного професійного
захворювання від 01 листопада 2012 року,
суд встановив, що ОСОБА_2 має стаж
роботи 23 роки 3 місяці, з яких 23 роки 2
місяці у цеху в шкідливих умовах.

Разом з тим, з акту суд
встановив, що 23 жовтня 2012 року ОСОБА_2
встановлено остаточний діагноз
захворювання легень, що пов'язане з
шкідливими факторами виробництва
(а.с.9).

З довідки про результати
визначення ступеня втрати професійної
працездатності встановлено, що 17
грудня 2012 року ОСОБА_2 призначена 3
група інвалідності (а.с.10).

З довідки ВСП
шахтоуправління "Тернівське" ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля» суд встановив, що
середній оклад ОСОБА_2 становив 4055
гривень (а.с.41-46).

Згідно постанови відділення
виконавчої дирекції ФССНВУ в м.
Тернівка № 0421/6947/3 від 04 січня 2013 року
суд встановив, що ОСОБА_2 призначено
щомісячну грошову суму, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку в розмірі 2433 гривень, виплати
проводити з 19 листопада 2012 року по 30
листопада 2013 року.

Разом з тим, встановлено, що
провести донарахування щомісячних
виплат за листопад 2012 року в сумі 973
гривень та грудень в сумі 2433 гривень .

Для розрахунку страхових
виплат взято середню заробітну плату
позивача, відповідно в розмірі 4055
гривень (а.с.16).

Відповідно до акту перевірки
достовірності наданих довідок про
середню заробітну плату потерпілих від
21 травня 2013 року спеціалістами
відділення відшкодування шкоди було
проведено перевірку довідки № 1/3166 від
26 грудня 2012 року, виданої ВСП
шахтоуправління "Тернівське" ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля» суд встановив, що
довідка про середню заробітну плату
відповідає вимогам Порядку обчислення
заробітної плати (а.с.25-26).

Відповідачем проведено
відповідні перерахунки щомісячної
страхової виплати відповідно до вимог
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
професійної працездатності».

Статтею 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
професійної працездатності»
передбачено, що одним із завдань
страхування від нещасного випадку є
відшкодування шкоди, пов'язаної з
втратою застрахованими особами
заробітної плати або відповідної її
частини під час виконання трудових
обов'язків.

Згідно вимог п.1 ст.34 Закону сума
щомісячної страхової виплати
встановлюється відповідно до ступеня
втрати професійної працездатності та
середньомісячного заробітку, що
потерпілий мав до ушкодження здоров'я.

Стаття 13 Закону передбачає, що
страховим випадком є нещасний випадок
на виробництві або професійне
захворювання, які спричинили
застрахованому професійно зумовлену
фізичну або психічну травму за
обставин, зазначених у статті 14 Закону,
з настанням яких виникає право
застрахованої особи на отримання
матеріального забезпечення та/або
соціальних послуг. Факт нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання
розслідується у порядку, затвердженому
Кабінетом Міністрів України,
відповідно до Закону України «Про
охорону праці».

Підставою для оплати потерпілому
витрат на медичну допомогу, проведення
медичної, професійної та соціальної
реабілітації, а також страхових виплат,
є акт розслідування нещасного випадку
або акт розслідування професійного
захворювання (отруєння) за
встановленими формами.

Відповідно до п. 4 Порядку
обчислення середньої заробітної плати
для обчислення середньої заробітної
плати (доходу) для розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 1266 від 26 вересня 2001
року (далі Порядок), розрахунковим
періодом, за який обчислюється середня
заробітна плата (дохід) для
застрахованих осіб є останні шість
календарних місяців (з першого до
першого числа), що передують місяцю, в
якому настав страховий випадок.

Пунктом 11 ст. 34 Закону «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
професійної працездатності», а саме:
під час обчислення
середньомісячного заробітку
враховуються всі види виплат, на які
нараховувалися страхові внески.

Відповідно до п.22 Порядку обчислення
середньої заробітної плати (доходу) для
розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням,
затвердженого постановою КМУ від 1266
від 26 січня 2001 року зі змінами
внесеними Постановою КМУ № 949 від 18
липня 2007 року (далі Порядок) довідка про
середню заробітну плату видається
роботодавцем за вимогою застрахованої
особи або робочих органів виконавчої
дирекції Фондів на підставі платіжних
відомостей та інших документів про
нараховану заробітну плату.

Згідно з п.12 постанови Кабінету
Міністрів України від 26.09.2001 року №1266
«Про обчислення середньої заробітної
плати (доходу) для розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням», в редакції
яка діяла на момент виникнення спірних
правовідносин, у разі коли на дату
встановлення медико-соціальною
експертною комісією ступеня втрати
застрахованою особою професійної
працездатності минуло більше року з
дня настання страхового випадку,
середня заробітна плата обчислюється
виходячи з розміру заробітної плати
перед настанням нещасного випадку на
виробництві або перед звільненням з
роботи (переходом на іншу роботу), з
якою пов'язане професійне
захворювання, з урахуванням її
коригування, що провадиться робочим
органом виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, за формулою З = З(н) х С : М,
де З - середньомісячна заробітна плата
застрахованої особи, у гривнях; З(н) -
середньомісячна заробітна плата
найманих працівників, зайнятих в
економіці України, за календарний рік,
що передує року з якого призначається
страхова виплата; С - сума коефіцієнтів
заробітної плати застрахованої особи
за кожний місяць розрахункового
періоду (К1 + К2 + К3 + К4 + К5 + К6); М -
кількість календарних місяців у
розрахунковому періоді.

Стаття 60 ЦПК закріплює правило, за яким
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно п.7 Порядку середня заробітна
плата застрахованої особи
обчислюється виходячи з нарахованої
заробітної плати за видами виплат, що
включають основну та додаткову
заробітну плату, інші заохочувальні
та компенсаційні виплати (у тому числі
в натуральній формі), які визначаються
згідно з нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до Закону
України "Про оплату праці", та
підлягають обкладанню податком з
доходів фізичних осіб, не враховуючи
передбачені законодавством пільги
щодо сплати зазначеного податку чи
суми, на які цей дохід зменшується, з
яких сплачувалися страхові внески до
фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Суми оплати праці у випадках
збереження заробітної плати (в період
простою, виконання державних і
громадських зобов'язань, оплата
відпусток), з яких сплачено страхові
внески до Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності за періоди, коли
застрахована особа не працювала, не
включаються до розрахунку страхових
виплат.

Відповідно до п.3 ч. 3 ст. 1197 ЦПК
України, якщо потерпілий на момент
завдання йому шкоди не працював, його
середньомісячний заробіток (дохід)
обчислюється, за бажанням, виходячи з
його заробітку до звільнення або
звичайного розміру заробітної плати
працівника його кваліфікації у цій
місцевості.

Відповідно до п.26 постанови
Кабінету Міністрів України №1266 робочі
органи виконавчих дирекцій фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування мають право
перевіряти обґрунтування видачі
довідок про середню заробітну плату,
достовірність зазначених у них
відомостей на підприємствах, в
установах чи організаціях або шляхом
звірення бази даних персоніфікованого
обліку застрахованих осіб Пенсійного
фонду з базою даних Державної
податкової інспекції.

Тобто, при передачі підприємством
документів про середню заробітну плату
ОСОБА_2 до дирекції фонду,
достовірність зазначених у них
відомостей відповідала чинному
законодавству.

Судом не можуть бути прийнятті до уваги
доводи позивача, щодо нарахування
середньомісячної заробітної плати,
відповідно до ч. 2 ст. 1197, ст. 999 ЦК
України, оскільки відносини, які
випливають із обов'язкового
страхування, застосовуються положення
його Кодексу, якщо інше не встановлено
актами цивільного страхування, а в
даному випадку позивачу розмір
середньомісячного заробітку
обчислюється постановою КМУ № 1266 від 26
вересня 2001 року «Про обчислення
середньої заробітної плати (доходу,
грошового забезпечення) для розрахунку
виплат за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням».

При таких обставинах суд не вбачає
порушень діючого законодавства при
розрахунку відповідачем середньої
заробітної плати для проведення
страхових виплат ОСОБА_2 у зв'язку з
втратою ним професійної
працездатності, а тому приходить до
висновку, що в задоволенні позовних
вимог необхідно відмовити.

Згідно до ст.5 ч.1 п. Закону України "Про
судовий збір" від сплати судового збору
звільняються позивачі - за подання
позовів про стягнення заробітної
плати, поновлення на роботі та за
іншими вимогами, що випливають із
трудових правовідносин.

Відповідно до ст.5 ч.1 п.18 Закону України
"Про судовий збір" від сплати судового
збору звільняються органи Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України і його відділення.

Згідно до ст. 88 ч.2 ЦПК України якщо
обидві сторони звільнені від сплати
судових витрат, вони компенсуються за
рахунок держави у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

На підставі викладено, керуючись ст.ст.
10,11,60,209,212,214,215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_2 до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Тернівка
Дніпропетровської області про
стягнення середньомісячної заробітної
плати для призначення страхової
виплати в зв'язку з стійкою втратою
працездатності та стягнення
недоплаченої щомісячної страхової
суми - відмовити.

Судові витрати по сплаті
судового збору компенсувати за рахунок
держави.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Тернівський міський суд
на протязі десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий:
В.О. Ковальчук