Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі :

головуючого судді
Григоренка М.П.,

суддів : Максимчук З.М.,
Рожина Ю.М.,

секретар судового засідання Демчук
Ю.Ю., за участю представника позивача
Станкевича В.О., відповідача ОСОБА_2 та
її представника ОСОБА_3, розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Рівненського міського суду від 17
лютого 2014 року в справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційного банку „ПриватБанк" до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О
В И Л А :

12 липня 2013 року ПАТ КБ
„ПриватБанк" звернувся в Рівненський
міський суд з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення боргу.

В обґрунтування позовних вимог
вказував, що відповідно до укладеного
договору № б/н від 26.09.2007 року
відповідач отримала кредит в сумі 5000
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
із сплатою за користування кредитом у
розмірі 24 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом із кінцевим
терміном повернення , що відповідає
строку дії картки.

Відповідно до умов укладеного
договору, договір складається із Заяви
позичальника, Умов надання банківських
послуг та Правил користування
платіжною карткою.

Зазначав, що в зв'язку з невиконанням
боржником своїх зобов'язань, станом на
19.05.2013 року у нього утворилася
заборгованість в розмірі 38633,03 грн., яка
складається з наступного: 5000 грн. -
заборгованість за кредитом; 19340,17 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 11977 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, а також штрафи :
500 грн. - штраф (фіксована частина), 1815,86
грн. - штраф (процентна складова).

_______________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/798/2013
Головуючий у 1 інстанції :
Герасимчук М.К.

Доповідач :
Григоренко М.П.

Із цих підстав просив стягнути з
відповідача на його користь
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 38633,03 грн. та судові витрати по
справі.

Рішенням Рівненського міського суду
від 17 лютого 2014 року позовні вимоги ПАТ
КБ „ПриватБанк" задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
„ПриватБанк" заборгованість в сумі 38633
грн. 03 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ
КБ „ПриватБанк" судовий збір в сумі 386
грн. 33 коп.

В поданій на рішення суду апеляційній
скарзі ОСОБА_2 покликається на його
незаконність, через порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи.

Із довідки про стандартні умови
кредитування ПриватБанку та
орієнтовну сукупну вартість
Кеш-кредиту, цільовим призначенням
кредиту є споживчі цілі.

Строк дії платіжної картки закінчився
26 вересня 2008 року. Тобто, строк позовної
давності щодо стягнення
заборгованості за кредитом закінчився
26 вересня 2011 року. Кредитодавцю
заборонено вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

Зі спливом строків позовної давності
до основної вимоги вважається, що
позовна давність спливла і до
додаткової вимоги (стягнення
неустойки, накладення стягнення на
заставне майно тощо).

Вважає, що суд безпідставно не
застосував строки загальної позовної
давності.

Крім того, вказує, що договір про
збільшення позовної давності не
укладався, тобто висновок суду першої
інстанції щодо продовження позовної
давності є хибним.

Також зазначає, що Банк мав повідомити
її про закінчення терміну дії картки та
продовжити його шляхом надання картки
з новим терміном дії, тим самим
висловити згоду про продовження дії
договору відповідно до п. 9.12. Умов та
правил надання банківських послуг.

Із цих підстав просила скасувати
оскаржуване рішення суду та ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позову.

В ході апеляційного розгляду справи
ОСОБА_2 та її представник підтримали
апеляційну скаргу та просила її
задовольнити.

Представник позивача просив
апеляційну скаргу відхилити, а
оскаржуване рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши доводи апеляційної
скарги та вивчивши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ
„ПриватБанк" у повному обсязі, суд
першої інстанції виходив із того, що в
ході судового розгляду справи було
встановлено факт не виконання ОСОБА_2
своїх зобов'язань за кредитним
договором.

Відмовляючи в задоволенні заяви
відповідача про застосування строків
позовної давності до позовних вимог
ПАТ КБ „ПриватБанк", суд першої
інстанції вказав, що останнє не
пропустило строк позовної давності,
оскільки відповідно до пункту 9.12 Умов
та правил надання банківських послуг
укладений між сторонами договір кожні
12 місяців автоматично переукладався на
новий строк.

Проте, оскаржуване рішення
підлягає скасуванню, у зв'язку із
неправильним застосуванням норм
матеріального права, з ухваленням у
справі нового рішення.

По справі встановлено, що 26 вересня 2007
року ОСОБА_2 отримала кредит в розмірі
5000 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 24 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Строк дії кредитного ліміту відповідає
строку дії картки.

Пунктом 9.12 Умов та правил надання
банківських послуг, який є складовою
частиною укладеного між сторонами
кредитного договору, даний договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього строку
ні одна і з сторін не проінформує другу
сторону про припинення дії Договору,
він автоматично продовжується на той
же строк.

В матеріалах справи відсутні будь-які
докази, які б свідчили про те, що після
закінчення строку дії кредитної
картки, яка була видана відповідачу
відповідно до укладеного договору №
б/н від 26 вересня 2007 року, остання
отримувала іншу кредитну картку із
новим строком дії і вона здійснювала
будь-які операції по картковому
рахунку після 26 вересня 2008 року.

ПАТ КБ „ПриватБанк" звернулось до суду
із своїм позовом до ОСОБА_2 12 липня 2013
року.

За загальним правилом перебіг позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За змістом ст. 261 ЦК України початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов, тобто
можливості реалізувати своє право в
примусовому порядку через суд. Початок
перебігу позовної давності
пов'язується не стільки зі строком дії
(припинення дії) договору, як з певними
моментами (фактами), які свідчать про
порушення прав особи.

Як убачається із змісту п. 5.2 Умов та
правил надання банківських послуг,
банк має право вимагати дострокового
виконання боргових зобов'язань
повністю чи у визначеній банком
частині у випадку невиконання
боржником своїх боргових зобов'язань
та інших зобов'язань за цим договором.
При цьому Банк має право призупинити
здійснення розрахунків по кредитній
картці та або визнати цю картку
недійсною до моменту усунення
порушень.

На розсуд колегії суддів, умова
укладеного кредитного договору, щодо
автоматичної пролонгації дії
кредитного договору на новий строк,
якщо від позичальника не надійшла
заява про закриття карткового рахунку,
передусім має на меті лише те, щоб при
видачі позичальнику кредитної картки
із новим строком дії не було
необхідності кожен раз укладати новий
договір, а тому пролонгація умов
кредитного договору на новий строк
може мати місце лише у разі одночасного
отримання позичальником кредитної
картки із новим терміном дії, оскільки
в протилежному випадку останній буде
позбавлений можливості здійснювати
свої права та обов'язки за цим
кредитним договором.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
в пункті 31 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 „Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин",
враховуючи положення пункту 7 частини
тринадцятої статті 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
суди мають виходити з того, що у спорах
щодо споживчого кредитування
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув. У зв'язку із цим
позовна давність за позовом про
повернення споживчого кредиту
застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.

Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення пункту 7 частини тринадцятої
статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» застосовуються й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи).

Таким чином, колегія суддів
приходить до висновку, що ПАТ КБ
„ПриватБанк" пропустило строк
позовної давності для звернення до
суду із позовом до ОСОБА_2 і цей строк
поновленню не підлягає, так як цей
строк позивачем пропущено із причин,
які не є поважними, а тому в задоволенні
позову останньому має бути відмовлено
саме із цих підстав.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309, 313-314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду від
17 лютого 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення.

В задоволенні позову публічного
акціонерного товариства комерційного
банку „ПриватБанк" до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором від 26.09.2007 року, в загальному
розмірі 38633,03 грн. - відмовити.

Стягнути із публічного акціонерного
товариства комерційного банку
„ПриватБанк" на користь ОСОБА_2 193 грн.
17 коп. в рахунок відшкодування судових
витрат, пов'язаних із сплатою судового
збору за подачу апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
Григоренко М.П.

Судді :
Максимчук З.М.

Рожин Ю.М.