Копія: Справа № 525/301/14-ц
Провадження № 2/525/157/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.04.2014 року Великобагачанський
районний суд Полтавської області у
складі: головуючого судді Хоролець В.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в селищі Велика
Багачка Полтавської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Білоцерківської сільської ради
Великобагачанського району
Полтавської області, треті особи
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права
власності на домоволодіння в порядку
спадкування, -

в с т а н о в и в:

Як вбачається з позову ОСОБА_1,
після смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 його матері
ОСОБА_4, останнім місцем проживання
якої було АДРЕСА_1, відкрилась спадщина,
до якої поряд з іншим майном увійшов
житловий будинок з господарськими
будівлями, який знаходиться за
вищезазначеною адресою та складається
в цілому відповідно до технічного
паспорта з: житлового будинку (літ. А-1,а)
з надвірними будівлями - літньої кухні
(літ.Б), сараю (літ.В), сараю (літ.Г),
гаража (літ.Д), погреба вхідного (літ.Е),
вбиральні (літ.Ж), колодязя (літ.№1),
огорожі (літ.№2) інвентаризаційною
вартістю 21451 гривень.

Це домоволодіння на підставі
ст.ст.120,123 ЦК України (в редакції 1963
року) станом на 15.04.1991 року відносилося
до господарства типу «колгоспний двір»
згідно даних по погосподарській книзі
№11 за 1991-1995 роки. В даному господарстві
на вказані дати проживали і були
членами колгоспного двору: мати
позивача - голова двору ОСОБА_4, він (син
померлої ОСОБА_4) - ОСОБА_1, його дружина
(невістка померлої ОСОБА_4) - ОСОБА_2 та
його син (онук померлої ОСОБА_4) - ОСОБА_3.

Позивач ОСОБА_1 вказує, що
спадкоємцями першої черги за законом
на спадкове майно після його померлої
матері ОСОБА_4 є сам позивач, який
прийняв спадщину шляхом вступу в
управління та володіння спадковим
майном відповідно до ст.549 ЦК України в
редакції 1963 року. Інших спадкоємців ні
за законом, ні за заповітом немає, що
підтверджується свідоцтвом про право
на спадщину за законом на земельну
частку (пай), яке він отримав у
державній нотаріальній конторі ще у 2000
році.

Рішенням 18 сесії 21 скликання
виконавчого комітету Білоцерківської
сільської ради народних депутатів від
31.03.1994 року позивачу ОСОБА_1 була надана
земельна ділянка для обслуговування
житлового будинку з господарськими
будівлями площею 0,25 га.

В установленому законом порядку
позивач також прийняв спадщину шляхом
подачі до Великобагачанської
державної нотаріальної контори заяви
про прийняття спадщини в шестимісячний
строк з часу відкриття спадщини.
Позивачка зазначає, що не може одержати
в державній нотаріальній конторі
свідоцтво про право на спадщину на
житловий будинок та одержати свідоцтво
про право власності на належне їй
домоволодіння як бувшому члену бувшого
колгоспного двору через те, що при
житті спадкодавця технічна
інвентаризація домоволодіння не
проводилася, правоустановчі документи
на нього відсутні (свідоцтво про право
власності), а голова колгоспного двору
померла. Ні позивач, ні спадкодавець
при її житті не виділяли своїх долей з
майна бувшого колгоспного двору, з
домоволодіння і до цього часу воно
рахується як домоволодіння
колгоспного двору лише по даних
погосподарського обліку
Білоцерківської сільської ради. Згідно
діючого законодавства при набутті
права власності на житлові будинки з
господарськими будівлями і спорудами
введення їх в експлуатацію не є
необхідним. Саме через це в
позасудовому порядку позивач не може
одержати документи про право власності
спадкодавця на домоволодіння та
оформити право власності на спадковий
житловий будинок після смерті матері
ОСОБА_4 Будь-які об'єктивні дані про
самочинне зведення будівель відсутні.
Побудоване домоволодіння не є
самочинним і побудоване на відведеній
для будівництва та обслуговування
житлового будинку земельній ділянці.

Посилаючись на вищевикладені
обставини, ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом, в якому просив суд визнати, що
на момент смерті ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_7, останнім постійним місцем
проживання якого було АДРЕСА_1, їй
належало на праві власності
домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається
з житлового будинку (літ. А-1,а) з
надвірними будівлями - літньої кухні
(літ.Б), сараю (літ.В), сараю (літ.Г),
гаража (літ.Д), погреба вхідного (літ.Е),
вбиральні (літ.Ж), колодязя (літ.№1),
огорожі (літ.№2); в порядку спадкування
визнати за позивачем ОСОБА_1 право
власності на все домоволодіння
АДРЕСА_1, яке складається з житлового
будинку (літ. А-1,а) з надвірними
будівлями - літньої кухні (літ.Б), сараю
(літ.В), сараю (літ.Г), гаража (літ.Д),
погреба вхідного (літ.Е), вбиральні
(літ.Ж), колодязя (літ.№1), огорожі
(літ.№2).

В судове засідання 11.04.2014 року від
позивача ОСОБА_1 та третіх осіб ОСОБА_2
та ОСОБА_3 надійшли заяви про розгляд
справи в їх відсутність на підставі
письмових доказів (а.с.а.с.35,37), тому суд
проводить судовий розгляд справи 24.01.2014
року у відсутність позивачки та третіх
осіб.

Представник відповідача по
справі Білоцерківської сільської ради
Великобагачанського району
Полтавської області в судове
засідання не з'явився, про час розгляду
справи відповідач повідомлений
належним чином, направив лист про те, що
справу просить розглядати без
представника відповідача,
Білоцерківська сільська рада позов
визнає і просить його задовольнити
(а.с.33).

Суд вирішив за можливе розглянути
справу у відсутність сторін, на
підставі наявних у справі доказів,
враховуючи положення ст.197 ЦПК України
та Рішення Конституційного Суду
України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа
про фіксування судового процесу
технічними засобами).

Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України "у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності передбачених законом
підстав ухвалює рішення про
задоволення позову."

Суд, вивчивши та проаналізувавши
матеріали справи і давши їм належну
оцінку, приходить до висновку, що позов
ОСОБА_1 до Білоцерківської сільської
ради Великобагачанського району
Полтавської області, треті особи
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права
власності на домоволодіння в порядку
спадкування підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропуску строку
позовної давності тощо) і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України).

Судом встановлено, що мати
позивача по справі ОСОБА_1 (а.с.6) -
ОСОБА_4, останнім постійним місцем
проживання якої було АДРЕСА_1, померла
ІНФОРМАЦІЯ_7, про що Білоцерківською
сільською радою видано свідоцтво про
смерть (а.с.5).

З свідоцтва про право на
спадщину за законом від 26.04.2000 року,
реєстровий №1096, посвідченого
державним нотаріусом
Великобагачанської державної
нотаріальної контори Бутенко Л.І.
вбачається, що спадкоємцем на майно
ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_7, є її син -
ОСОБА_1, що проживає в АДРЕСА_1. До складу
спадкового майна входить: земельна
ділянка розміром 3,56 га, що знаходиться
в колективному сільськогосподарському
підприємстві ім. Шевченка
Великобагачанського району та
належить померлій на підставі
сертифіката серії ПЛ №0183451, виданого
Великобагачанською районною державною
адміністрацією 25.12.1996 року та
зареєстрованого в книзі реєстрації
26.12.1996 року під №156 (а.с.7). Отже, у
встановленому законом порядку (ЦК
України 1963 р.) спадкоємець померлої
ОСОБА_4 - син ОСОБА_1 прийняв спадщину
після її смерті.

Як вбачається з довідок
виконавчого комітету Білоцерківської
сільської ради Великобагачанського
району Полтавської області №59 та №60
від 30.01.2014 року, згідно запису в
погосподарській книзі №11 за 1991-1995 р.р.
станом на 15.04.1991 року домогосподарство
АДРЕСА_1 відносилося до колгоспного
двору і належало ОСОБА_4. Померла
ІНФОРМАЦІЯ_7. Членами колгоспного двору
значилися: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 - син;
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 - невістка, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4 - онук. 17.10.1992 року в
домогосподарство зареєструвалася
онука ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5; ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_6, (померла ІНФОРМАЦІЯ_7), на
день смерті була зареєстрована і
постійно проживала в домогосподарстві
АДРЕСА_1 разом з: сином ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, невісткою ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, онуком ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4, онукою ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.а.с.8-9).

Частиною 2 ст. 123 ЦК України (в редакції
1963 року), чинного на той час визначено,
що розмір частки члена колгоспного
двору встановлюється, виходячи з
рівності часток усіх членів двору,
включаючи неповнолітніх і
непрацездатних.

З проекту технічного паспорта та
характеристики будинку, господарських
будівель та споруд по АДРЕСА_1
вбачається, що дане домоволодіння
складається з житлового будинку (літ.
А-1,а) з надвірними будівлями - літньої
кухні (літ.Б), сараю (літ.В), сараю (літ.Г),
гаража (літ.Д), погреба вхідного (літ.Е),
вбиральні (літ.Ж), колодязя (літ.№1),
огорожі (літ.№2) (а.с.а.с.11-14).

Рішенням 18 сесії 21 скликання
виконавчого комітету Білоцерківської
сільської ради народних депутатів від
31.03.1994 року позивачу ОСОБА_1 була надана
земельна ділянка для обслуговування
житлового будинку з господарськими
будівлями площею 0,25 га (а.с.10).

Виконуюча обов'язки в порядку
заміщення завідувача
Великобагачанської державної
нотаріальної контори державний
нотаріус Карпець О.М. відмовила ОСОБА_1
у видачі свідоцтва про право на
спадщину на житловий будинок, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 у зв'язку з
відсутністю документів, що посвідчують
право власності на вказане спадкове
майно (житловий будинок з надвірними
будівлями).

З повідомлення державного
нотаріуса І Лубенської ДНК Карпець О.М.
та Інформаційної довідки зі Спадкового
реєстру вбачається, що згідно даних
Спадкового реєстру спадкова справа
після померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4,
останнім місцем проживання якої було
АДРЕСА_1, відкрита за №206/2000 (а.с.а.с.29-30).

З листа державного реєстратора
прав на нерухоме майно Садошенко В.М.
№18977781 від 14.03.2014 року вбачається, що у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно встановлено
відсутність відомостей про об'єкт
нерухомого майна, що розташований по
АДРЕСА_1 (а.с.32).

З листа Полтавського обласного
державного нотаріального архіву №961
від 01.04.2014 року, копій документів зі
спадкової справи та Інформаційної
довідки зі спадкового реєстру
вбачається, що після смерті ОСОБА_4, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_7 заяву про
прийняття спадщини подав її син ОСОБА_1
і йому видано відповідне свідоцтво про
право на спадщину за законом
(а.с.а.с.44-47).

Позивач ОСОБА_1 не може одержати в
державній нотаріальній конторі
свідоцтво про право на спадщину на
житловий будинок та зареєструвати своє
право власності на належне йому
домоволодіння в порядку спадкування
через те, що при житті спадкодавця
технічна інвентаризація домоволодіння
не проводилася, правоустановчі
документи на нього відсутні (свідоцтво
про право власності), а голова
колгоспного двору помер. Ні позивач, ні
спадкодавець при житті не виділяли
своїх долей з майна бувшого
колгоспного двору, з домоволодіння і до
цього часу воно рахується як
домоволодіння колгоспного двору лише
по даних по господарського обліку
Білоцерківської сільської ради. Згідно
діючого законодавства при набутті
права власності на житлові будинки з
господарськими будівлями і спорудами
введення їх в експлуатацію не є
необхідним.

Проаналізувавши відповідне
законодавство, що регулює сферу
суспільних відносин в частині виниклих
спірних правовідносин, з урахуванням
наявних доказів по справі, суд
приходить до висновку, що є передбачені
законом підстави для визнання того, що
на момент смерті ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_7, останнім постійним місцем
проживання якого було АДРЕСА_1, їй
належало на праві власності
домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається
з житлового будинку (літ. А-1,а) з
надвірними будівлями - літньої кухні
(літ.Б), сараю (літ.В), сараю (літ.Г),
гаража (літ.Д), погреба вхідного (літ.Е),
вбиральні (літ.Ж), колодязя (літ.№1),
огорожі (літ.№2); в порядку спадкування
визнати за позивачем ОСОБА_1 право
власності на все домоволодіння
АДРЕСА_1, яке складається з житлового
будинку (літ. А-1,а) з надвірними
будівлями - літньої кухні (літ.Б), сараю
(літ.В), сараю (літ.Г), гаража (літ.Д),
погреба вхідного (літ.Е), вбиральні
(літ.Ж), колодязя (літ.№1), огорожі
(літ.№2).

Таким чином, з урахуванням
встановлених судом обставин справи та
доказів, що подані на підтвердження
позовних вимог, є підстави для
задоволення позову ОСОБА_1 до
Бвлоцерківської сільської ради
Великобагачанського району
Полтавської області, треті особи
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права
власності на домоволодіння в порядку
спадкування в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст.120,529 ЦК України (в
редакції 1963 р.), ст.392 ЦК України (в
редакції 2003 року), ст.ст.
3,10,11,60,174,179,197,212-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Визнати, що на момент смерті ОСОБА_4, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_7, останнім
постійним місцем проживання якого було
АДРЕСА_1, їй належало право власності на
домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається
з житлового будинку (літ. А-1,а) та
надвірних будівель - літньої кухні
(літ.Б), сараю (літ.В), сараю (літ.Г),
гаража (літ.Д), погреба вхідного (літ.Е),
вбиральні (літ.Ж), колодязя (літ.№1),
огорожі (літ.№2).

В порядку спадкування за законом після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4, визнати за
ОСОБА_1 право власності на все
домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається
з житлового будинку (літ. А-1,а) та
надвірних будівлель - літньої кухні
(літ.Б), сараю (літ.В), сараю (літ.Г),
гаража (літ.Д), погреба вхідного (літ.Е),
вбиральні (літ.Ж), колодязя (літ.№1),
огорожі (літ.№2).

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Полтавської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя -