Справа № 453/1507/13-ц
№ провадження 2/453/36/14
РІШЕННЯ

іменем України

11.03.2014 року
м. Сколе

Сколівський районний суд Львівської
області

у складі: головуючого - судді
Брони А.Л.,

при секретарі
Павкевич Н.Я.,

з участю позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача
Ільківа В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за позовом
ОСОБА_1 до Славського комунального
водоканалізаційного підприємства про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Славського комунального
водоканалізаційного підприємства про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди. У обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що відповідач на його
адресу надсилає рахунки на вивіз та
утилізацію твердих побутових відходів.
Зазначив, що жодної угоди з
відповідачем про надання таких послуг
він не укладав, про що ним було
повідомлено відповідача, однак,
останній продовжує виставляти рахунки
та надсилати повідомлення, в яких
міститься попередження, що у разі
несплати відповідних сум, такі будуть
стягнуті примусово за рішенням суду.
Вважає такі дії відповідача
неправомірними та такими, що призвели
до погіршення стану його здоров`я. За
таких обставин просить суд стягнути з
відповідача матеріальну та моральну
шкоду і судові витрати, пов`язані з
сплатою судового збору.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав з вищенаведених
підстав, просив їх задовольнити у
повному обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні пояснив, що відповідно до
розроблених та затверджених Славською
селищною радою Сколівського району
Львівської області правил благоустрою
території смт. Славське були
встановлені тарифи на послуги з
вивезення та утилізації твердих
побутових відходів у організацій та
населення оплата за які здійснюється
на підставі укладених угод. Зазначив,
що така угода була укладена і з
позивачем, проте він відмовляється
оплачувати надані послуги, внаслідок
чого виникла заборгованість щодо
погашення якої на адресу позивача
неодноразово надсилалися попередження
про стягнення такої у судовому порядку.
Вважає, що нарахування за послуги з
вивезення та утилізації твердих
побутових відходів на підставі угоди
укладеної між Славським комунальним
водоканалізаційним підприємством та
позивачем проводиться відповідно до
вимог чинного законодавства, без
заподіяння шкоди позивачу, а тому
позовні вимоги є необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача, свідків,
дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з`ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
вважає, що позов слід задовольнити
частково з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідно до розроблених та
затверджених Славською селищною радою
Сколівського району Львівської
області правил благоустрою території
смт. Славське Сколівського району
Львівської області рішенням Славської
селищної ради Сколівського району
Львівської області № 2823 від 23.04.2009 року
були встановлені базові тарифи на
послуги з вивезення та утилізації
твердих побутових відходів у
організацій та населення оплата за які
здійснюється на підставі угод
укладення яких є обов`язковим для всіх
мешканців смт. Славське Сколівського
району Львівської області.

З наявної в матеріалах справи копії
угоди № 159 від 16.07.2009 року вбачається, що
така підписана в односторонньому
порядку відповідачем, підпис позивача
на угоді відсутній, а тому враховуючи
положення п. 3.5. даної угоди, згідно
якого угода вступає в дію з моменту
підписання її сторонами, угода № 159 від
16.07.2009 року, в якій сторонами зазначені
Славське комунальне водоканалізаційне
підприємство та ОСОБА_1 не
вступила в дію, відтак у відповідача не
було права проводити позивачу
нарахування за послуги з вивезення та
утилізації твердих побутових відходів,
оскільки між сторонами не було
досягнуто домовленості щодо надання
таких послуг.

Свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у
судовому засіданні ствердили про те, що
угода була підписана позивачем, на
підставі чого на адресу останнього
надсилалися рахунки щодо оплати послуг
з вивезення та утилізації твердих
побутових відходів. При цьому
відсутність підпису позивача на угоді
№ 159 від 16.07.2009 року, пояснили тим, що
другий примірник угоди був складений
для позивача, а тому такий не був
підписаний останнім. Одночасно
зазначили, що вивіз твердих побутових
відходів особисто позивачем не
здійснювався, що також підтвердив у
судовому засіданні представник
відповідача.

Судом встановлено, що сином позивача
було сплачено на рахунок відповідача 192
гривні за вивіз та утилізацію твердих
побутових відходів, що також
підтверджується копіями квитанцій на
суму 144 гривні та 48 гривень.

Ураховуючи те, що позивач не укладав з
відповідачем жодних угод на вивезення
та утилізацію твердих побутових
відходів, суд вважає, що 192 гривні були
отримані відповідачем безпідставно, а
тому вказана сума підлягає стягненню з
відповідача у користь позивача, у
зв`язку з чим позовні вимоги про
стягнення матеріальної шкоди
підлягають частковому задоволенню.

З приводу позовної вимоги щодо
стягнення моральної шкоди, суд вважає,
що така не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні.

Суд не бере до уваги твердження
позивача про те, що внаслідок
протиправних дій відповідача йому було
заподіяно фізичних страждань, що
призвели до появи у нього хвороби -
цукрового діабету, оскільки, з
оглянутої у судовому засіданні
медичної карти позивача встановлено,
що на дану хворобу позивач захворів у
2005 році, відтак відсутні підстави для
стягнення моральної шкоди.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача слід
стягнути документально підтвердженні
судові витрати, пов`язані з сплатою
судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 215 ЦПК
України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Славського комунального
водоканалізаційного підприємства у
користь ОСОБА_1 192 (сто дев`яносто дві)
гривні матеріальної шкоди та 114 (сто
чотирнадцять) гривень 70 коп. судових
витрат, пов'язаних із сплатою судового
збору.

У решті частині позовних вимог
відмовити за їх недоведеністю.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через місцевий
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя