Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/1743/14
Головуючий у 1 інстанції: Дмитрієва М.М.
Суддя-доповідач: Осоцький І.І.
Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:
Головуючого: Осоцького І.І.,
Суддів: Мануйлова Ю.С.,
При секретарі: Бурима В.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 26 лютого 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_5, треті особи:
Районна адміністрація по
Комунарському району Запорізької
міської Ради, як відділ опіки та
піклування, Комунарський районний
відділ у м.Запоріжжі УДМС України в
Запорізькій області, про визнання
права власності в порядку спадкування
В С Т А Н О В И Л А:
У червні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_4,
в своїх інтересах та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_5, в якому
зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла
донька позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 Після
її смерті відкрилася спадщина у
вигляді квартири АДРЕСА_1. Спадкоємцями
першої черги померлої були донька
померлої, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (онука
позивача), та позивач - ОСОБА_3. В
установлений законом строк позивач
звернулася до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини, в
результаті чого була відкрита спадкова
справа № 53770400. Однак, нотаріус
повідомив її про те, що спадкова
квартира була придбана донькою
позивача в період шлюбу зі ОСОБА_4, а
тому йому належить право на 1/2 частину
вказаної квартири, а спадщина
відкрилась тільки на іншу 1/2 частину
Проте ОСОБА_3 з цим не згодна, оскільки
хоча ОСОБА_6 дійсно придбала спірну
квартиру в період шлюбу з ОСОБА_4, однак
за свої особисті кошти, які вона
отримала від продажу квартири
Також зазначила, що 21.05.1976 року чоловік
позивача ОСОБА_7 отримав ордер № 3826
серії А-1, на право заселення в квартиру
АДРЕСА_1. Позивач разом з чоловіком та
донькою вселилися у вказану квартиру.
Після смерті чоловіка позивач почала
проживати у своєї матері. Донька
звернулася до позивача з проханням
дозволити іі приватизувати квартиру
АДРЕСА_1 на себе і 20.04.2005 року вона
отримала свідоцтво про право власності
на це житло № 495.
14.08.2007 року донька позивача уклала
договір № 543 «Про дольову участь у
інвестуванні будівництва житлового
будинку № 46 в мікрорайоні 6 житлового
масиву «Південний», відповідно до
якого ОСОБА_6 інвестувала кошти у
розмірі 228 800 грн. на побудову
двохкімнатної квартири АДРЕСА_1. Згідно
з додатковою угодою до вищевказаного
договору, вартість квартири була
уточнена до суми 225 500 грн., яку
необхідно було внести до 14.08.2007 року.
ОСОБА_6 працювала у ВАТ «Державний
ощадний банк України» і домовилася про
отримання кредиту з відстрочкою
платежу в сумі 225 202,45 грн. на оплату
вартості квартири АДРЕСА_1.
16.08.2007 року ОСОБА_6 уклала іпотечний
кредит № 2247. Згідно додаткового
договору про іпотечний кредит від
12.11.2007 року ОСОБА_6 була зобов'язана
почати здійснювати погашення кредиту з
травня 2008 року. Оскільки на той час
шлюбні відносини між ОСОБА_6 та ОСОБА_4
фактично припинилися, коштів для
сплати кредиту не було, тому ОСОБА_6
продала квартиру АДРЕСА_1 11.06.2008 року
ОСОБА_8 за договіром купівлі-продажу за
270 175 грн.. Відповідно до квитанції №
761798001 від 11.06.2008 року, всі отримані від
договору купівлі-продажу кошти ОСОБА_6
перерахувала банку і повністю сплатила
борг за іпотечним кредитом.
Позивач вважаючи, що квартира АДРЕСА_1
придбана не за спільні сумісні кошти
подружжя, а за особисті кошти ОСОБА_6,
просила визнати за нею право власності
на ? частину АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом, після смерті
ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року.
Рішенням Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 26 лютого 2014 року позов
залишено без задоволення.

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
скасувати та ухвалити нове, яким позов
задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до п.1 ч.1, ч.3 ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є порушення норм
процесуального права, якщо це
порушення призвело до неправильного
вирішення справи.

Розглядаючи справу, суд прийшов до
правильного висновку, що спірна
квартира була об"єктом права спільної
сумісної власності поружжя ОСОБА_6 і
ОСОБА_4.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_6 і
ОСОБА_4 з 12.09.2003 року перебували у
зареєстрованому органами РАГС шлюбі,
який було розірвано за судовим
рішенням від 01.03.2012 року.

Судовим рішення від 01.03.2012 року
Комунарським районним судом м.
Запоріжжя було встановлено, що
фактичні шлюбні відносини між ОСОБА_4
та ОСОБА_6 були припинені в 2009 році.

Згідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішеннм у
цивільній справі, що набрало законної
сили, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких бере участь особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

14.08.2007 року ОСОБА_6 уклала договір № 543
«Про дольову участь у інвестуванні
будівництва житлового будинку № 46 в
мікрорайоні 6 житлового масиву
«Південний», відповідно до якого вона
інвестувала кошти у розмірі 228 800 грн. на
побудову двохкімнатної квартири
АДРЕСА_1. Згідно з додатковою угодою до
вищевказаного договору, вартість
квартири була уточнена до суми 225 500
грн., яку необхідно було внести до 14.08.2007
року.

ОСОБА_6 працювала у ВАТ «Державний
ощадний банк України» і домовилася про
отримання кредиту з відстрочкою
платежу в сумі 225 202,45 грн. на оплату
вартості квартири АДРЕСА_1.

16.08.2007 року ОСОБА_6 уклала іпотечний
кредит № 2247. Згідно додаткового
договору про іпотечний кредит від
12.11.2007 року ОСОБА_6 була зобов'язана
почати здійснювати погашення кредиту з
травня 2008 року. ОСОБА_6 звернулася до
позивача з проханням дозволити іі
приватизувати квартиру АДРЕСА_1 на себе
і 20.04.2005 року вона отримала свідоцтво
про право власності на це житло № 495,
яке продала за договором
купівлі-продажу 11.06.2008 року ОСОБА_8 за 270
175 грн.. Відповідно до квитанції № 761798001
від 11.06.2008 року, всі отримані від
договору купівлі-продажу кошти ОСОБА_6
перерахувала банку і повністю сплатила
борг за іпотечним кредитом.

Вказаним обставинам судом дана належна
правова оцінка, з посиланням на норми
ст.,ст. 60, 61, 65, 68 СК України про те, що
спірна кварира була об"єктом права
спільної сумісної власності поружжя
ОСОБА_6 і ОСОБА_4., бо вищевказані
договори укладалися ОСОБА_6 у період
шлюбу з ОСОБА_4 за його згодою та в
інтересах їх сім"ї, а також про те, що
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте за час шлюбу.

При цьому реєстрація права власності
на спірну квартиру та отримання на ней
свідоцтва про право власності на йм"я
ОСОБА_6 було здійснено відповідно
19.03.2008р. та 27.12.2007 року, тобто раніш
сплати ОСОБА_6 грошових коштів на
погашення кредиту у розмірі - 227 725,51 грн.
по квітанції від 11.06.2008 року.

Також в матеріалах справи відсутні
свідчення того, що за життя ОСОБА_6
остання оспорювала право ОСОБА_4 на ?
частку спірної квартири.

Враховуючи наведене, суд прийшов до
правильного висновку, що спадщина
відкрилася лише на 1/2 частку спірного
квартири як спадкового майна після
смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3
року, інша ? частині цієї квартри є
власністю іншого із подружжя, ОСОБА_4,
який після розірвання шлюбу до кола
спадкоємців не відноситься.

За нормами ст.215 ЦПК України в
резолютивній частині судового рішення
зазначається висновок суду про
задоволення позову або про відмову в
позові повністю чи частково.

ОСОБА_3 як мати померлої дочки є
спадкоємцем першої черги як і
малолітня донька померлої ОСОБА_5,
тобто кожна із цих осіб має право на
спадкування по 14 частини спірної
квартири.

З доводами суду, що ОСОБА_3 має право
реалізувати своє право на отримання у
спадщину належній їй часки спірної
квартири звернувшись до нотаріуса
погодиться неможливо, бо з приводу
поділу та зміни часток у спадщині виник
судовий спір.

У відповідності до п.,п. 228, 230 Інструкції
про порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами поділ та зміна розміру
частки у спадщині проводиться за
згодою спадкоємців, які прийняли
спадщину, до видачі свідоцтв про право
на спадщину. У разі недосягнення згоди
поділ відповідно до часток, надлежних
кожному із спадкоємців та зміна
розміру часток здійснюється у судовому
порядку за судовим рішенням.

Таким чином рішення суду про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_3 підлягає
скасуванню з ухваленням нового про
частковое задоволення її позову, а саме
про визнання за ОСОБА_3 права власності
на 1/4 частину спірної квартири в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3
року з стягненням на її користь
судового зборуу пропорційному від
задоволених вимог розмірі.

Керуючись ст., ст. 307, 309, 313, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 26 лютого 2014 року по цій
справі скасувати і ухвалити нове
рішення наступного змісту:

„Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/4
частину квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Визнати за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 право
власності на ? частину квартири АДРЕСА_1
в порядку спадкування після семрті
ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
витрати судового збору у розмірі - 2127,50
грн..

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте воно може
бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: