Справа № 2/1521/32/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року
смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської
області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.,

при секретарі Мажар А.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивачів ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом

ОСОБА_1 та ОСОБА_2

до

ОСОБА_4 та ОСОБА_5,

третя особа, що не заявляє самостійних
вимог на предмет спору Великодолинська
селищна рада Овідіопольського району
Одеської області

про виселення, усунення перешкод в
користуванні будинком, земельною
ділянкою та власним майном,

ОСОБА_1

до

ОСОБА_6 та ОСОБА_5

про усунення від права спадкування,

ОСОБА_2

до

ОСОБА_6 та ОСОБА_5,

треті особи які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору

Великодолинська селищна рада
Овідіопольського району Одеської
області,

ОСОБА_1

про усунення від права спадкування та
визнання права власності на спадкове
майно,

ОСОБА_5 та ОСОБА_6

до

ОСОБА_2 та ОСОБА_1

про визнання права власності на
житловий будинок у порядку спадкування
за законом,

ВСТАНОВИВ:

04.01.2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулися до Овідіопольського
районного суду Одеської області з
позовною заявою до ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
третя особа, що не заявляє самостійних
вимог на предмет спору Великодолинська
селищна рада Овідіопольського району
Одеської області, про виселення,
усунення перешкод в користуванні
будинком, земельною ділянкою та
власним майном, в обґрунтування якого
зазначили, що спірним майном
являється житловий будинок з
господарчими будівлями та спорудами за
адресою: АДРЕСА_1, який збудований
ОСОБА_1 та покійним чоловіком ОСОБА_7 в
період з 1992 по 2005 p.p. (ОСОБА_7 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1) та їх майно що знаходиться
в будинку. Спадкоємці: ОСОБА_1 та ОСОБА_2
проживали тривалий час у
вищезазначеному будинку - до дня
примусового виселення, будували його.
ОСОБА_5, використовуючи свої службові
повноваження, дільничого інспектора
Овідіопольського РВ ГУ УМВС України в
Одеській області, погрози вбивством,
розправою та фізичну силу на свій
розсуд вселилися разом з ОСОБА_4 та її
неповнолітньою дитиною в житловий
будинок, АДРЕСА_1, де і проживають по
теперішній час. Цим самовільним
вселенням ОСОБА_5, ОСОБА_4 порушили
права спадкоємців по володінню,
користуванню і розпорядженню
спадковим майном у вигляді
вищевказаного житлового будинку та
майна що знаходиться в будинку, їх
особистих речей. З часу самовільного
вселення ОСОБА_5, ОСОБА_4 в житловий
будинок, АДРЕСА_1 між ними та позивачами
- спадкоємцями, які не давали згоди на
їх вселення постійно виникають,
конфлікти сварки. Громадянка ОСОБА_4
має у власності приватизовану кімнату
в гуртожитку, за адресою: АДРЕСА_2, що в
повній мірі дозволяє їй та
неповнолітній дитині проживати в
даному житлі. Але вказану кімнату здано
в оренду ОСОБА_8. Також має у власності
приватизовану кімнату в гуртожитку, за
адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_5, яку здає в
оренду. З посиланням на ст.ст.13, 16, 386, 387,
391 ЦК України вони просять суд
зобов'язати ОСОБА_4, ОСОБА_5 виселитися
в триденний строк, вивезти особисті
речі та звільнити житловий будинок, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
стягнути з відповідачів судові
витрати.

04.01.2012 року ОСОБА_1 звернулася
до Овідіопольського районного суду
Одеської області з позовною заявою до
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про усунення від права
спадкування, в обґрунтування якого
зазначила, що з жовтня 1984 року вона
проживала з ОСОБА_7 однією сім'ю, вела з
ним спільне господарство, але офіційно
за час сумісного вживання шлюб не
реєстрували. З грудня 1984 року,
придбавши старий будинок, з ділянкою в
0,20 га вони почали проживати в ньому за
адресою: АДРЕСА_1. За час спільного
проживання перебудували будинок,
побудували новий будинок отримавши
свідоцтво про паво власності на
нерухоме майно від 04.03.1998 року на ім'я її
чоловіка ОСОБА_7. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них
народився син ОСОБА_2, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_1, виданим 29
серпня 1989 року. Вони шлюб не
реєстрували, так як вона перебувала на
черзі на кооперативну квартиру як мати
одиночка і в 1986 році вона отримала
квартиру, одноособово сплативши за
кошторис своїх батьків її вартість, за
адресою: АДРЕСА_4. Факт їх сумісного
проживання з ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1
підтверджуються довідкою
Великодолинської селищної ради.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер. Відповідачі
ОСОБА_6, ОСОБА_5 були повідомлені і знали
про важкий стан здоров'я свого батька,
але не проявляли стосовно хворого
батька ніякої участі, не переймалися
питаннями побуту, утримання батька, не
спілкувався з батьком зовсім, не
допомагали матеріально, не проявляли
ніякої участі в його житті та
лікуванні. Її чоловік потребував
духовної, моральної підтримки та
турботи, бо був хворим. Фізичної участі
та матеріальних, грошових витрат на
лікування відповідачі не несли. Тільки
вона особисто та її сім'я надавали
ОСОБА_7 допомогу, утримували та
лікували, доглядали та боролися за його
життя. Задовго до смерті, коли вони
проживали з чоловіком, ОСОБА_7, він
висловлював наміри про те, що вона
повинна успадкувати все його майно, яке
належало її чоловіку ОСОБА_7, але вона
не хотіла травмувати його і казала
йому, що він ще буде жити. Свої наміри її
чоловік хотів здійснити, склавши
заповіт на її ім'я або на їх спільного
сина ОСОБА_2, але вони відмовлялися від
переоформлення належного їм майна на
неї або на їх спільного сина ОСОБА_2. В
зв'язку з тим, що відповідачі ОСОБА_6,
ОСОБА_5, син та донька її покійного
чоловіка, спадкоємці першої черги за
законом добре знаючи про важкий стан
здоров'я батька та матеріальні
труднощі ухилялися, не надавали
допомогу спадкодавцеві, який через
похилий вік, тяжку хворобу був у
безпорадному стані, з посиланням на
ст.1224 ЦК України вона просить суд
усунути відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_5
від права на спадкування за законом.

29.05.2012 року ОСОБА_2 звернувся до
Овідіопольського районного суду
Одеської області з позовною заявою до
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про усунення від права
спадкування, в обґрунтування якого
зазначив аналогічні обставини та
підстави, що наведені у позові ОСОБА_1
до ОСОБА_6, ОСОБА_5 про усунення від
права на спадкування. Відповідно до
позовної заяви, з посилання на ст.1224 ЦК
України він також просить суд усунути
відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від
права на спадкування за законом після
померлого ОСОБА_7 на все майно, е б воно
не знаходилося та з чого б не
складалося.

26.04.2012 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6
звернулися до Овідіопольського
районного суду Одеської області з
позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про
визнання права власності на житловий
будинок у порядку спадкування за
законом, в обґрунтування якого
зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7.
Після смерті ОСОБА_7 залишилася
спадщина у вигляді житлового будинку
АДРЕСА_1 з господарчими спорудами, який
належав йому на підставі свідоцтва про
права власності № 1721 від 04 березня 1998
року, виданого виконавчим комітетом
Великодолинської селищної ради
народних депутатів. За життя ОСОБА_7 не
склав заповіт, тому спадкоємці
вступають у спадщину за законом. У
відповідності до ст. 1261 ЦК України
спадкоємцями першої черги за законом
за померлим є його діти ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_2. Інших спадкоємців нема.
Протягом строку встановленого ст.ст.1269,
1270 ЦК України вони звернулися до
Овідіопольської районної державної
нотаріальної контори Одеської області
з заявами про прийняття спадщини. Ними
була прийнята спадщина, а саме позивач
ОСОБА_5 проживає разом з своєю сім'єю у
зазначеному будинку. Позивачі ОСОБА_5
та ОСОБА_6 несуть витрати по утриманню
зазначеного будинку, підтримають
будинок у задовільному стані, несуть
витрати по сплаті комунальних послуг.
Відповідачі протягом з моменту смерті
ОСОБА_7 по теперішній час через
Овідіопольський районний суд Одеської
області оспорюють їх право на
спадкування зазначеного будинку. 13
березня 2012 року позивач ОСОБА_5
звернувся до Овідіопольської районної
державної нотаріальної контори
Одеської області з заявою про видачу
свідоцтва про право на спадщину за
законом. Листом № 440/02 -14 від 13.03.2012 року
Овідіопольська районна державна
нотаріальна контора Одеської області
відмовила у видачі свідоцтва про право
на спадщину за законом на зазначений
будинок у зв'язку з відсутністю
оригіналу правовстановлюючого
документу та у зв'язку з подачею ОСОБА_1
заяви про зупинення видачі свідоцтв
про право на спадщину на майно
спадкодавця з метою захисту її
майнових прав у суді. При цьому
Овідіопольська районна державна
нотаріальна контора Одеської області
запропонувала звернутися до суду для
визнання права власності на зазначене
нерухоме майно у порядку спадкування.
Таким чином, відповідачі своїми діями
перешкоджають нам в отриманні свідоцтв
про право на спадщину за законом та їх
дії свідчать про оспорювання та
невизнання нашого права власності у
порядку спадкування на частки
зазначеного будинку. Крім цього,
втрачені правовстановлюючі документи
на зазначений будинок, що згідно ст.392
ЦК України, є ще однією підставою для
визнання права власності у порядку
спадкування на частки зазначеного
житлового будинку. Згідно ч.1 от. 1267 ЦК
України частки спадкоємців у житловому
будинку є рівними, тому частки ОСОБА_5,
ОСОБА_6,ОСОБА_2 повинні складати по 1/3 на
кожного. З посиланням на ст.ст.328, 392, 1216,
1261, 1267, 1269, 1270 ЦК України вони просять
суд визнати право власності за ОСОБА_5
на 1/3 частину та визнати право
власності за ОСОБА_6 на 1/3 частину
житлового будинку АДРЕСА_1 у порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалами Овідіопольського
районного суду Одеської області
зазначені позови об'єднані в одне
провадження.

11.11.2013 року ОСОБА_2 звернувся до
Овідіопольського районного суду
Одеської області з уточненою позовною
заявою до ОСОБА_6, ОСОБА_5, треті особи:
Великодолинська селищна рада
Овідіопольського району Одеської
області, ОСОБА_1, про усунення від права
на спадщину, визнання права власності
на спадкове майно та спадкування за
законом, відповідно до якої просить суд
визнати право власності на житловий
будинок та земельну ділянку, що
розташовані: АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_7 за ОСОБА_2, усунути відповідачів
ОСОБА_6,ОСОБА_5 від права на спадкування
за законом, виселити відповідачів
ОСОБА_6, ОСОБА_5 з спірного житлового
будинку.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх
представник ОСОБА_3 в судовому
засіданні свої позови підтримали,
просять суд їх задовольнити в повному
обсязі, проти задоволення позову
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заперечували, просять
суд у його задоволенні відмовити в
повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
їх представник ОСОБА_9 в судовому
засіданні проти задоволення позовів
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заперечували, просять
суд відмовити в їх задоволенні в
зв'язку з безпідставністю та в зв'язку з
пропуском позивачами строку позовної
давнини, свій позов підтримали та
просять суд його задовольнити в
повному.

Відповідач ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явилася, але надала суду
заяву, відповідно до якої позов ОСОБА_1
та ОСОБА_2 не визнає, справу просить суд
розглядати у її відсутність.

Представник третьої особи
Великодолинської селищної ради в
судове засідання не з'явився, про час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, про причини неявки суд
не повідомив.

Заслухавши пояснення сторін,
покази свідків, дослідивши надані суду
письмові докази по справ, суд вважає
позови ОСОБА_1 такими, що задоволенню не
підлягають, позови ОСОБА_2 такими, що
підлягають частковому задоволенню, а
позов ОСОБА_6 та ОСОБА_5 таким, що
підлягає задоволенню, з наступних
підстав:

Як встановлено судом та
підтверджується письмовими доказами
по справі, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серія НОМЕР_2 від 11 березня 2005 року
виданим Великодолинською селищною
радою Овідіопольського району
Одеської області.

Після смерті ОСОБА_7 залишилася
спадщина у вигляді житлового будинку
АДРЕСА_1 з господарчими спорудами.

При житті ОСОБА_7 зазначений
житловий будинок йому належав на
підставі свідоцтва про права власності
№ 1721 від 04 березня 1998 року, виданого
виконавчим комітетом Великодолинської
селищної ради народних депутатів.

За життя ОСОБА_7 не склав
заповіт, тому спадкоємці вступають у
спадщину за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК
України у першу чергу на спадкування за
законом входять діти спадкодавця, у
тому числі зачаті за життя спадкодавця
та народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, спадкоємцями
першої черги за законом за померлим є
його діти ОСОБА_5, що підтверджується
свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3
від 09 листопада 1974 року, виданим
Київським відділом ЗАГС м.Одеси,
ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом
про народження серії НОМЕР_4 від 10
березня 1963 року, виданим Приморським
бюро ЗАГС м.Одеси та свідоцтвом про
укладення шлюбу НОМЕР_5 від 17 квітня 1982
року, виданим Київським відділом ЗАГС
м.Одеси, ОСОБА_2, що підтверджується
свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1
від 29 серпня 1989 року виданим
Приморським відділом ЗАГС м.Одеси.

22.04.2005 року спадкоємці ОСОБА_6 та
ОСОБА_2 звернулися до Овідіопольської
державної нотаріальної контори
Одеської області з заявою про
прийняття спадщини після батька
ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

29.07.2005 року спадкоємець ОСОБА_5
звернувся до Овідіопольської
державної нотаріальної контори
Одеської області з заявою про
прийняття спадщини після батька
ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Отже, спадкоємці ОСОБА_6, ОСОБА_2
та ОСОБА_5 звернулися до
Овідіопольської державної
нотаріальної контори Одеської області
протягом строку встановленого ст.ст.1269,
1270 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК
України право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Згідно з ч.1 ст.1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Як зазначено у ч.1 ст.1267 ЦК
України частки у спадщині кожного із
спадкоємців за законом є рівними.

Таким чином ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
ОСОБА_2 мають право на визнання за ними
права власності по 1/3 частині за кожним
на житловий будинок АДРЕСА_1 у порядку
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Отже позовні вимоги ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та частково позовні вимоги
ОСОБА_2, щодо визнання за ними права
власності по 1/3 частині за кожним на
житловий будинок АДРЕСА_1 у порядку
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 -
підлягають задоволенню.

Позовна вимога ОСОБА_2 про визнання
права власності на земельну ділянку,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1
задоволенню не підлягає, так як,
відповідно до матеріалів справи,
зазначена земельна ділянка до складу
спадкового майна не входить.

Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК
України власник, який має підстави
передбачити можливість порушення
свого права власності іншою особою,
може звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Статтею 387 ЦК України
передбачено, що власник має право
витребувати своє майно від особи, яка
незаконно, без відповідної правової
підстави заволоділа ним.

Як вже зазначав суд, житловий
будинок, розташований за адресою:
АДРЕСА_1, належить ОСОБА_7 на підставі
свідоцтва про права власності № 1721 від
04 березня 1998 року, виданого виконавчим
комітетом Великодолинської селищної
ради народних депутатів, ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 не є власниками будинку, а крім
того, ОСОБА_5 є спадкоємцем після смерті
батька ОСОБА_7, отже позов ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про
зобов'язання відповідачів виселитися в
триденний строк, вивезти особисті речі
та звільнити житловий будинок, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 -
задоволенню не підлягає.

Згідно до ч.5 ст.1224 ЦК України за
рішенням суду особа може бути усунена
від права на спадкування за законом,
якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Як зазначено в п.6 Постанови
пленуму верховного суду України «Про
судову практику у справах про
спадкування» правило частини п'ятої
статті 1224 ЦК України стосується всіх
спадкоємців за законом, зокрема й тих,
які відповідно до СК України не були
зобов'язані утримувати спадкодавця.
Безпорадним слід розуміти стан особи,
зумовлений похилим віком, тяжкою
хворобою або каліцтвом, коли вона не
може самостійно забезпечити умови
свого життя, потребує стороннього
догляду, допомоги та піклування. Вимога
про усунення спадкоємця від права на
спадкування може бути пред'явлена
особою, для якої таке усунення породжує
пов'язані зі спадкуванням права та
обов'язки, одночасно з її позовом про
одержання права на спадкування з
підстав, визначених у частині другій
статті 1259 ЦК України.

Судом було вже зазначено вище,
що спадкоємцями першої черги за
законом за померлим ОСОБА_7 є його діти
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2.

ОСОБА_1 не є спадкоємцем після
смерті ОСОБА_7, отже у неї відсутнє
право заявляти вимогу про усунення
спадкоємців від права спадкування, в
зв'язку з чим позов ОСОБА_1 до ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 про усунення права спадкування -
задоволенню не підлягає.

Що стосується позовних вимог
ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про усунення від права
спадкування, суд вважає її також такою,
що задоволенню не підлягає, з огляду на
наступне.

Відповідно ч.1 ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вибачається з матеріалів
справи та показів свідків ОСОБА_7
хворів на захворювання пов'язані з
віковими змінами організму та
захворюваннями пов'язаними з
зловживанням спиртними напоями.
Інвалідність щодо нього не
встановлювалася, жодного медичного
документу про те, що він потребує
стороннього догляду, допомоги та
піклування - суду не надано.

ОСОБА_7 отримував державну
пенсію і належних доказів того, що він
не міг самостійно забезпечити умови
свого життя також суду не надано. Не
надано також жодного належного доказу
того, що ОСОБА_7 за останній час свого
життя звертався до дітей - спадкоємців
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 для надання ним
будь-якої допомоги, отже суд вважає, що
жодної правової підстави для
задоволення позовної вимоги ОСОБА_2 до
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про усунення від
спадкування - не має.

Крім того, суд звертає увагу на
те, що 22.04.2005 року спадкоємці ОСОБА_6 та
ОСОБА_2 звернулися до Овідіопольської
державної нотаріальної контори
Одеської області з заявою про
прийняття спадщини після батька
ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, а 29.07.2005
року спадкоємець ОСОБА_5 звернувся до
Овідіопольської державної
нотаріальної контори Одеської області
з заявою про прийняття спадщини після
батька ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч.2 ст.261 ЦК
України перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Позовна заява про усунення від
спадщини ОСОБА_1 подана 04.01.2012 року, а
ОСОБА_2 подана 29.05.2012 року. Таким чином,
позивачі подала позовні заяви після
спливу більш ніж 6 років, після того,
коли довідалася про порушення свого
права та про осіб які це право порушили.

Згідно ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 267 ЦК України
встановлено:

1. Особа, яка виконала зобов'язання
після спливу позовної давності, не має
права вимагати повернення виконаного,
навіть якщо вона у момент виконання не
знала про сплив позовної давності.

2. Заява про захист цивільного
права або інтересу має бути прийнята
судом до розгляду незалежно від спливу
позовної давності.

3. Позовна давність застосовується
судом лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

4. Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, з урахуванням наявності
заяви відповідачів про відмову у
позові в зв'язку зі спливом позовної
давності за позовними вимогами ОСОБА_1
та ОСОБА_2 до ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про
усунення від спадщини, у суду є усі
правові підстави для відмови у
зазначених позовних вимогах у зв'язку
зі спливом строку позовної давності,
але суд відмовляє в задоволенні
заявлених вищезазначених позовних
вимог в зв'язку з безпідставністю
позовних вимог ОСОБА_1 та недоведеністю
позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 208, 209, 213-215 ЦПК
України, ст.ст.328, 386, 387, 391, 1224, 1216, 1261, 1267
ЦК України, п.6 Постановою Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування»,
суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 - задовольнити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Визнати право власності за
ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 по 1/3 частині
за кожним на житловий будинок АДРЕСА_1
у порядку спадкування за законом після
смерті батька ОСОБА_7, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В задоволенні інших позовних
вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подачі до Овідіопольського
районного суду Одеської області
протягом 10 днів з дня його проголошення
апеляційної скарги.

Суддя: А. І. Бочаров