Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2014 року Пролетарський районний суд
м. Донецька у складі

головуючого судді
Майданнікова О.І.,

при секретарях
Німчиновій Н.О., Коструб М.Ю.,

позивача
ОСОБА_1,

представників відповідача
Лобінцевої В.Г., Бухтіярової Н.О.,
Осетрової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Комунального
лікувально-профілактичного закладу
"Центральна міська клінічної лікарні №
16 м. Донецька" про визнання незаконними
наказів про накладення
адміністративного стягнення та
відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

14.10.2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Центральної міської
клінічної лікарні №16 м. Донецька про
визнання незаконними наказів про
накладання адміністративного
стягнення та притягнення до
матеріальної відповідальності, про
захист права на повагу до гідності та
честі, права на недоторканість ділової
репутації. Позовні вимоги обґрунтовані
тим, що він працює
лікарем-ендокринологом у ЦМКЛ №16 м.
Донецька з 01.06.2002 року. Наказом №2 від
16.07.2013 року йому було об'явлено догану
за неналежне виконання своїх
функціональних обов'язків, невиконання
вимог нормативним документів при
веденні медичних прийомів. Крім того,
наказом № 3 від 10.09.2013 року йому було
об'явлено догану за халатне відношення
до службових обов'язків та його було
притягнуто до матеріальної
відповідальності за зберігання у
службовому кабінеті препаратів
інсуліну з минулим терміном
придатності на суму 1242 грн. Накладене
дисциплінарне стягнення вважає
необґрунтованим та незаконним за
наступними підставами.

Стосовно наказу №2 от 16.07.2013 року: 17.07.2013
року у відділі кадрів лікарні він був
ознайомлений з наказом з наказом «про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності лікаря-ендокринолога
ОСОБА_1» № 2 від 16.07.2013 року та актом
відмови від дачі письмово пояснення
від 01.07.2013р. Вважає, що викладена
інформація у наказі від 16.07.2013 року та
акті від 01.07.2013 року не відповідає
дійсності, а саме: в порушення вимог ст.
149 КЗпП України від позивача ніхто не
забажав отримати письмових пояснень за
результатами перевірки якості надання
медичної допомоги хворим
ендокринологічного профілю від 12.06.2013;
в порушення вимог ст. 148 КЗпП України
перевірку було проведено 12.06.2013, тоді
коли наказ про притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності було
видно 16.07.2013 роту, тобто через місяць
після сплину місяця з дня виявлення
проступку. Також звертає увагу на те, що
12.06.2013 року проходила перевірка
міського ендокринолога, заступник
головного лікаря по поліклініці
Михайлова Т.С. не приймала участі у цій
перевірці. З боку позивача усі
документи для перевірки були
підготовлені у повному обсязі. А що
стосується того, що у наказі вказано, що
робота «Школи цукрового діабету»
організована формально, відсутній план
занять, не вказана тематика проведених
занять, не відмічені дати відвідування
пацієнтів, то у зв'язку з тим, що 13.06.2013
року адміністрації лікарні позбавила
його кабінету де проходились заняття з
хворими, не є можливим належним чином
проводити відповідні зайняття по цій
програмі, хоча він здійснює всі
необхідні дії для вирішення даного
питання. У наказі № 2 вказано на те, що
позивач не взаємодіє з лікарями
терапевтичного, неврологічного,
хірургічного та офтальмологічного
профілів. Дана інформація не
відповідає дійсності, так як при
виконанні своїх функціональних
обов'язків по виконанню медичної
допомоги хворим ендокринологічного
профілю, він кожного пацієнта
відправляє на консультації та огляди
до лікарів зазначених вище профілів.
Позивач зі свого боку здійснює всі

можливі заходи спрямовані на якісне
медичне обслуговування пацієнтів,
звіти про здійснену роботу
направляються головному
лікарю-ендокринологу своєчасно, у
повному обсязі. Також заказує на те. Що
фамілії пацієнтів, які вказані у наказі
не відповідають дійсності. Також,
звертає увагу суду на те, що акт про
відмову від дачі письмових пояснень
було складено 01.07.2013 рок, однак у цей
день він був відсутній на роботі по
поважній причині.

Стосовно наказу №3 від 10.09.2013 року: цей
наказ було видано на підставі
службового розслідування по скарзі
ОСОБА_6 від 16.08.2013 року. Службове
розслідування проводилось на підставі
наказу ЦМКЛ№16 м. Донецька № 168 від
02.09.2013 року «про створення комісії по
службовому розслідуванню». З цим
наказом його ознайомлено не було, та
про те, що проводиться службове
розслідування у відношенні його
професійної діяльності він не знав. За
результатами службового розслідування
комісією було складено акт від 06.09.2013
року, з яким його не ознайомила. В
оскаржуваному наказі №3 від 10.09.2013 року
вказано, що через те, що ОСОБА_6 було
видано прострочений інсулін
лікарем-ендокринологом ОСОБА_1, вона
впала у гіпогликемічну кому та була
госпіталізована до ЦМКБ№3 м. Донецька.
З даними обставинами позивач не згоден.
ОСОБА_6 перебуває на обліку у
ендокринолога ЦМКЛ№16 м. Донецька з
діагнозом - цукровий діабет 2 типу, на
інсуліні, середньої степені тяжкості,
субкомпенсація. Переведена на
інсулинотерапію з квітня 2013 року.
ОСОБА_6 було призначено інсулін комбі з
дозировкою: 18 од. зранку та 12 од.
ввечері, також їй було роз'яснено та
роз'яснялось кожного разу правильність
прийому інсуліну, підбора інсулінових
шприців, а також про правильне
харчування при інсулінотерапії.31.07.2013
року на прийомі пацієнтки ОСОБА_6
позивач у її медичній картці вказав
поро необхідність видати їй інсулін на
його кількість. Інсулін усім пацієнтам
видає, відповідно до рекомендацій
вказаних у медичній картці хворого,
медсестра ендокринологічного
кабінету. На момент видачі пацієнтці
ОСОБА_6 в ендокринологічному кабінеті
не було інсуліну з минулим терміном
придатності. Як стало відомо після,
31.07.20013 року ОСОБА_6 було видано інсулін
термін придатності якого скінчився
01.08.2013 року.

03.08.2013 році на черговому прийомі ОСОБА_6
він дізнався про те, що вранці вона
ввела інсулін шприцом на 40 од/мл., тоді
як ним та лікарями міської
ендокринології їй було рекомендована
шприц на 100 од. Після введення інсуліну
вона не поїла, що закономірно призвело
до гіпоглікемічного стану. Після з
пацієнткою знову було проведено
роз'яснювальну бесіду, було видано
інсулін та направлено до міського
ендокринологічного відділення № 3 (про
що по телефону позивач домовився з
міським ендокринологом ОСОБА_7 про
госпіталізацію у той же день). Факт
введення інсуліну шприцом по 40 од/мл та
пропуск прийому їжі відображено у
виписці у міській ендокринології з
05.08.2013 року по 16.08.2013 року. Тому вважає,
що тільки безвідповідальне відношення
ОСОБА_6 призвело до гіпогликемичної
коми.

У наказі № 3 від 10.09.2013 року вказано, що
комісією ЦМКЛ№16 м. Донецька було
складено акт перевірки інсулінів від
02.09.2013 року. З даним актом та з фактом
проведення перевірки інсулінів його
ознайомлено не було. Перевірка
здійснювалось без його участі. У акті
перевірки було вказано, що на момент
перевірки було виявлено такі
порушення: у наявності було препарат
Епайдра с.17322В у кількості 4 флаконів з
простроченим строком придатності до
09.2013 року на суму 1242 грн. та Уропресс
с.60911 у кількості 10 флаконів з терміном
придатності до 10.2013 року. Звертає увагу
на те, що медичний препарат Епайдра з
с.17322В у його кабінеті не зберігався та
не отримувався медичною сестрою
кабінету. На зберіганні знаходився
лише препарат Епайдра с.1F3228. зі строком
придатності до вересня 2013 року включно.
Адміністрація лікарні забрала цей
препарат з холодильника кабінету чим
позбавила пацієнтів можливості
отримати ліки та сама нанесла збиток
державі. Що стосується препарату
Уропресс с.60911 на момент перевірки і по
теперішній час строк придатності
даного препарату по жовтень 2013 року.
Відповідно до посадової інструкції у
його обов'язки не входить видача та
зберігання інсулінових препаратів. Він
лише їх призначає, а медична сестра
кабінету видає препарати. Загальну
замову інсулінових препаратів
проводить він, однак отримує препарати
головна медична сестра, після чого
медична сестра його кабінету отримає
їх у неї.

Крім того, в оскаржуваному наказі № 3
від 10.09.2013 року вказано, що у зв'язку з
виявленням у ендокринологічному
кабінеті медичного препарату Епайдра
лікарні спричинило збиток у розмірі 1242
грн., однак лікаря не здійснює закупку
цих препаратів, тому відповідач
матеріально не постраждав. Тому вважає
неправомірним притягнення його
матеріальної відповідальності.

У зв'язку з тим, що прийняття
неправомірних та незаконних наказів та
ознайомлення з ними усіх працівників
поліклініки, призвело за собою
негативне відношення до нього з боку
працівників та пацієнтів, чим було
порушено його право на повагу честі,
гідності та ділової репутації як
лікаря позивач просить визнати
незаконним наказ № 2 ЦМКЛ №26 м.
Донецька від 16.07.2013 року «про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності лікаря-ендокринолога
ОСОБА_1», визнати незаконним наказ №3
ЦМКЛ№ 16 м. Донецька від 10.09.2013 року,
зобов'язати головного лікаря ЦМКЛ№ 16
Лобінцеву В.Г. публічно, перед усіма
співробітниками ЦМКЛ№16 .м Донецька
принести ОСОБА_1 свої вибачення.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
суду надав пояснення ідентичні тим, що
викладені у позовній заяві та додав, що
по скарзі ОСОБА_6 від 03.09.2013 року з
проханням покарати
лікаря-ендокринолога ОСОБА_1 за
недоброзичливе ставлення до неї з боку
лікаря, а також за те, що їй було видано
прострочений інсулін, через який вона
потрапила до лікарні на стаціонарне
лікування. Скарга була адресована
головному лікарю ЦМКЛ№16 м. Донецька.
ОСОБА_6 16.08.2013 року зверталась зі
скаргою по даному питанню до
Управління охорони здоров'я Донецької
міської ради, на що їй було надано
відповідь від 02.09.2013 року. Крім того, з
02.09.2013 року за нею закріплено іншого
лікаря-ендокринолога - ОСОБА_8
Відповідно до відповіді на скаргу, яку
було надано начальнику міського
управління охорони здоров'я, вказано,
що скарга розглянута та пацієнтка
оглянута комісією на дому, їй надано
іншого лікаря та лікарю ОСОБА_1
об'явлено догану, а також те, що ОСОБА_6
задоволена вирішенням питання та
ніяких претензій не має. Однак
наступного дня 03.09.2013 року ОСОБА_6 у
черговий раз на ім'я головного лікаря
ЦМКЛ№16 м. Донецька звернулась з
письмовою скаргою на лікаря ОСОБА_1,
тоді, як вже була пацієнткою іншого
лікаря. Ці обставини свідчать про те, що
адміністрація лікарні спонукає
пацієнтів ендокринологічної групи до
написання скарг на адресу позивача.
Наданий відповідачем акт службового
розслідування по зверненню ОСОБА_6
складено неправомірно, так як у ньому
відсутня дата його складання, що є
необхідним реквізитом для документу
такого роду, з цим документом його не
було ознайомлено, комісією не було
витребувано від нього письмових
пояснень, не досліджені усі документи,
які мають відношення для вирішення
цього питання, а деякі розглянуті
однобоко та не об'єктивно, а саме -
виписний епікриз ЦМКЛ№3 м. Донецька,
копію якого було надано йому під час
проведення службового розслідування.
Крім того, акт службового
розслідування по зверненню ОСОБА_6
складено з порушенням норм, які
встановлені «Вимогами для оформлення
документів ДСТУ 4163-2003» затвердженим
наказом держпотребстандарта України
від 07.04.2003 №55.У матеріалах справи є акти
перевірки інсулінів у кількості 2 шт.,
які складено 02.09.2013 року, однак мають
різний зміст. Ознайомившись з першим
актом він пояснив адміністрації, що не
згоден з висновками перевірки, бо не
знав про її проведення. Він не є
матеріально відповідальною людиною, а
також препарат Епайдра з с.17322В у його
кабінеті не зберігався та не
отримувався медичною сестрою
ендокринологічного кабінету. Після
чого додаткова перевірка у його
кабінеті не проводилась і ніяких актів
йому для перевірки не надавалось. Про
наявність другого акту він дізнався
вже у процесі розгляду справи. У книзі
обліку медикаментів (інсулін) у
поліклініці ЦМКЛ№16 м. Донецька не має
жодного його підпису, книга ведеться
старшою медичною сестрою поліклініки,
яка й видає інсулін. Відповідно до акту
відмови від дачі письмових пояснень
від 01.07.2013 року нижче підписів
Михайлової Т.С. та ОСОБА_9 ручкою
дописано «вважати дату складення акту
02.07.2013 року» датовану 13.09.2013 року. Вважає
цей документ сфальсифікованим,
оскільки у цей час був у відпустці.
Просить позовну заяву задовольнити у
повному обсязі.

У судовому засіданні представники
відповідачів Осетрова Н.В., Лобінцева
В.Г., Бухтіярова Н.О. у судовому
засіданні заперечували проти
задоволення позову та надали письмові
пояснення, відповідно до яких 12.06.2013
року у ЦМКЛ№16 м. Донецька проводилась
планова перевірка по виконанню
заходів, передбачених державною
цільовою програмою «Цукровий діабет
2009-2013 років», відповідальність за
ведення якого покладено на працівників
ЦМКЛ№16 лікаря-ендокринолога ОСОБА_1
під час перевірки було виявлено
недоліки: у ведені медичної
документації, у обліку пацієнтів з
ендокринною патологією, у нагляду за
диспансерною групою, у якості огляду
пацієнтів під час амбулаторного
прийому, у зборі скарг, анамнеза,
об'єктивних даних, висновках та
рекомендаціях у подальшому лікуванню
хворих, відсутність журналу
направлення пацієнтів на 3 рівень
надання медичної допомоги,
документація по роботі школи

цукрового діабету, з 2007 року не велись
карти дистанційного нагляду хворих з
ендокринною патологією форми -30/у. З
метою переперевірки і можливості
спростувати виявлені недоліки було
проведена повторна перевірка роботи
ОСОБА_1 однак під час цієї перевірки
були виявлені й нові порушення:
відсутність плану занять, не має
тематики занять, дати відвідування
пацієнтів, не проводився аналіз
ефективності роботи «школи Цукрового
діабету», відбір пацієнтів для занять
проводилось за власним розсудом, а не
за медичними показниками, пацієнти не
проінформовані про необхідність
вимірювання рівня гликозилированого
гемоглобіну та обов'язковому огляду
вузьким колом спеціалістів. У зв'язку з
чим 17.06.2013 року заступником головного
лікаря по поліклініці Михайловій Т.С.
на ім'я головного лікаря ЦМКЛ№16 м.
Донецька Лобінцевій В.Г. було надана
докладна записка по факти виявлених у
роботі ОСОБА_1 недоліків. Керівництво
лікарні витребувало від лікаря ОСОБА_1
пояснення по виявленим порушенням та
невиконанню вимог директивних
документів. Від письмового пояснення
позивач відмовився, у зв'язку з чим
20.06.2013 року комісією було складено акт
про відмови від надання письмових
пояснень з цього приводу. У зв'язку з
тим, що на час проведення перевірок
позивача головний лікар лікарні
знаходився у відпустці, тому коли вона
вийшла з відпустки 01.07.2013 року їй було
докладено про результати перевірки
тому від позивача було повторно
витребувано надати свої пояснення.
Однак 01.07.2013 року ОСОБА_1 був відсутній
на своєму робочому місці увесь день,
про що не поставив у відомість
адміністрацію лікарні. Наступного дня
під час прийому від позивача заяви про
надання відпустці йому було повторно
надано можливість надати письмові
пояснення, однак він знову відмовився.
Далі на підставі виявлених порушень
позивачу було оголошено догану, яка
була зафіксована у наказі №2 від 16.07.2013
року. 31.08.2013 року з МОЗ України на адресу
лікарні надійшло повідомлення по факту
звернення ОСОБА_6 на гарячу лінію МОЗ
України зі скаргою на халатне
відношення лікаря ОСОБА_1 у зв'язку з
тим, що останній видав заявниці
прострочений інсулін, після введення
якого заявниця знаходилась у
гіпоглікемічній комі. Позивач про це
був повідомлений керівництвом лікарні.
02.09.2013 року було видано наказ № 168 про
створення комісії для проведення
службового розслідування по факту
перевірки обставин, викладених у
звернені заявниці, про що також було
відомо позивачу. Під час службового
розслідування було комісією було
вивчена амбулаторна картка хворої
ОСОБА_6, виписний епікриз з ЦМКЛ№3 м.
Донецька, журнали отримання та видачі
цуркознижувальних препаратів по
ендокринологічному кабінету. Після
проведення кабінету позивача, членами
комісії було складено акт перевірки
інсулінів від 02.09.2013 року, однак до
пред'явлення цього акту на
затвердження головному лікарю, його
оригінал було вилучено позивачем, про
що у той же час було докладено
керівництву лікарні та було складено
новий акт. Однак, у зв'язку з тим, що
перевірка була проведена не у повному
обсязі, головний лікар даний акт
перевірки не затвердив, надавши
розпорядження про проведення
додаткової перевірки зі складанням
єдиного акту. Крім того, 02.09.2013 року
члени комісії службового
розслідування по факту звернення
ОСОБА_6 на гарячу лінію відвідали
заявницю на дому для отримання
пояснень по вказаній вище скарзі.

03.09.2013 року ОСОБА_6 звернулась до ЦМКЛ№16
м. Донецька з письмовою скаргою на дії
лікаря ОСОБА_1, а також вимагала
прийняти до нього заходи у вигляді
звільнення через халатне відношення до
своїх професійних обов'язків та не
дотриманням позивачем медичної етики
при спілкуванні з хворою. По
вищевказаним обставинам від ОСОБА_1
було отримано пояснювальну записку,
відповідно до якої він свою вину не
визнав, вважаючи, що інсулін не втрачає
своїх якостей протягом 6 місяців після
сплину строку придатності. Таким чином,
своїми діями позивач: неодноразово
порушив ч.1 п.1.5 ст.3 п.3.8. наказу МОЗ
України від 16.12.2003 року під №584 « про
затвердження правил зберігання, а
також проведення контролю якості
лікарських препаратів у
лікувально-профілактичних закладах» у
якому вказано, що медичне використання
неякісних, фальсифікованих лікарських
препаратів, лікарських препаратів,
термін придатності яких закінчив -
забороняється; порушив вимоги по
виконанню заходів, які передбачені
державною допомогою «Цукровий діабет
2009-2013р.р.» у частині раціонального та
своєчасного використання інсуліну;
порушив вимоги посадової інструкції, в
частині контролю за роботою медичної
сестри у ендокринологічному кабінеті,
яка знаходиться у підпорядкуванні
лікаря-ендокринолога; порушив
виконання вимог посадової інструкції
лікаря-ендокринолога, в частині
дотримання медичної етики та
деонтології; порушив порядок
направлення пацієнтів на другий рівень
надання медичної допомоги та
наступництво у роботі поліклініки та
стаціонару;

наніс матеріальний збиток державному
бюджету України. На підставі
встановлених у роботі позивача
порушень ЦМКЛ№16 м. Донецька 10.09.2013 року
було видано наказ №3 про притягнення до
дисциплінарної та матеріальної
відповідальності лікаря-ендокринолога
поліклініки ОСОБА_1 у зв'язку з чим
ОСОБА_1 було оголошено догану, а також
утримано у дохід держави матеріальний
збиток у розмірі 1242 грн. 00 коп., про що
було доведено до відома ОСОБА_1

Крім того, представник відповідача
Лобінцева В.Г. зазначила, що медичний
персонал виконував вказівки ОСОБА_1,
який вважав, що строк придатності
інсуліну не закінчився, та давав
розпорядження по його видачі
пацієнтам. ОСОБА_1 повинен був
повідомити завчасно у службовій
записці керівництво лікарні про те, що
у нього в кабінеті багато лікарських
препаратів, строк придатності який
скоро закінчиться, і він не зможе весь
його видати своїм пацієнтам відповідно
до їх потреб. Тоді вже керівництво
відповідно до такої службової записки
вчинило би всі дії для перерозподілу
даних лікарських препаратів між іншими
лікарнями.

Заслухавши пояснення позивача та
представників відповідачів,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.2.7 розділу 2
«організація діяльності праці та
забезпечення зайнятості» колективного
договору, укладеного між
адміністрацією та трудовим колективом
ЦМКЛ№16 на 2008-2011 роки, кожен працівник
повинен добросовісно та якісно
виконувати свої обов'язки,
дотримуватися трудової та
технологічної дисципліни, вимоги
нормативних актів по охороні праці,
виконувати розпорядження
адміністрації, бережливо ставитися до
майна. (а.с. 127).

Згідно зі ст. 147 КЗпП України за
порушення трудової дисципліни до
працівника може бути застосовано
тільки один з таких заходів стягнення:
1) догана; 2) звільнення. Законодавством
,статутами і положеннями про
дисципліну можуть бути передбачені для
окремих категорій працівників й інші
дисциплінарні стягнення.

Ст. 147-1 КЗпП України передбачає, що
дисциплінарні стягнення
застосовуються органом, якому надано
право прийняття на роботу ( обрання,
затвердження і призначення на посаду)
даного працівника. Це означає, що
керівник підприємства завжди має право
застосовувати стягнення, оскільки його
право приймати на роботу закріплено
безпосередньо в нормативно-правових
актах.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України,
дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленим проступком,
але не пізніше 1 місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.
Дисциплінарне стягнення не може бути
накладене пізніше шести місяців з дня
вчинення проступку.

Слід врахувати, що ст. 148 КЗпП України
передбачає обчислення місячного
строку для застосування місячного
строку для обчислення стягнення з дня
виявлення не факту ( дії,
бездіяльності), а саме проступку.
Виявлення проступку означає не тільки
виявлення факту (дії), але й
встановлення працівника, який порушив
трудові обов'язки, характеру порушення,
шкідливих наслідків правопорушення,
причинного зв'язку між правопорушенням
та шкідливими наслідками, вини
працівника. Ці дає деяку можливість
власникові для продовження терміну,
протягом якого він може застосувати
стягнення.

Згідно зі ст. 149 КЗпП України, для
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення. За кожне порушення
трудової дисципліни може бути
застосовано лише одне дисциплінарне
стягнення. При обранні виду стягнення
власник або уповноважений ним орган
повинен врахувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника. Стягнення оголошується у
наказі (розпорядженні) і
повідомляється працівникові під
розписку.

Відсутність таких пояснень не
перешкоджає застосуванню стягнення,
якщо власник зможе довести те, що
пояснення від працівника він зажадав,
але працівник їх не надав. Таким
доказом є акт, складений за підписом
кількох осіб на підтвердження відмови
працівника дати пояснення по суті
порушення трудової дисципліни.

Згідно зі ст. 150 КЗпП України
дисциплінарне стягнення може бути
оскаржене працівником у порядку,
встановленому чинним законодавством.

Відповідно до ст. Конституції України
можливе пряме звернення до суду з
позовом про визнання недійсним
(незаконним) стягнення, оголошеного
працівникові. Такий висновок

міститься у п.8 постанови Верховного
Суду України «Про застосування
Конституції України при здійсненні
правосуддя»

Відповідно до ст. 132 КЗпП України, за
шкоду заподіяну підприємству,
установі, організації при виконання
трудових обов'язків, працівники, з вини,
яких заподіяно шкоду, несуть
матеріальну відповідальність у
розмірі прямої дійсної шкоди, але не
більше свого середнього місячного
заробітку.

Для обчислення межі матеріальної
відповідальності працівника перед
підприємством середня заробітна плата
обчислюється відповідно до порядку
обчислення середньої заробітної плати.
Для розрахунку середнього заробітку
береться заробітна плата, яка
нараховується працівникові за два
місяці, які передували тому місяцю, в
якому заподіяння прямої дійсної шкоди
виявлено або тому місяцю, в якому
справу про покриття працівником прямої
дійсної шкоди, заподіяної
підприємству, вирішено судом ( п. 4
Постанови Пленуму Верховного Суду «Про
судову практику в справах про
відшкодування шкоди, завданої
підприємствам, установам, організаціям
їх працівниками»).

Відповідно до п.2.8 розділу 2
«організація діяльності праці та
забезпечення зайнятості» колективного
договору, укладеного між
адміністрацією та трудовим колективом
ЦМКЛ№16 на 2008-2011 роки, матеріальна
відповідальність працівника
встановлюється лише за пряму шкоду, яку
нанесено установі за умови, якщо це
сталося за його вини, не допускається
покладення на працівника
відповідальності у випадку виникнення
збитку внаслідок нормального ризику
(а.с. 127).

Відповідно до п.4.7 розділу 4
«встановлення гарантій, компенсацій та
пільг» колективного договору,
укладеного між адміністрацією та
трудовим колективом ЦМКЛ№16 на 2008-2011
роки, матеріальна відповідальність за
збиток, спричинений підприємству
внаслідок порушення покладених на
працівників трудових обов'язків,
працівники (колективи працівників)
можуть нести тільки у випадках та в
порядку, встановленому ст.ст. 130-138 КЗпП
України (а.с. 131).

Судом встановлено, що ОСОБА_1
призначений на посаду
лікаря-ендокринолога Центральної
міської клінічної лікарні № 16 м.
Донецька з 01.06.2002 року по теперішній
час, що підтверджується його посадовою
інструкцією (а.с.93-95). Відповідно до
розділу 2 «завдання та обов'язки» даної
інструкції до обов'язків ОСОБА_1
входить: 2.2. надавати консультативну
ендокринологічну допомогу хворим на
захворювання органів ендокринної
системи та обміну речовин в
поліклініці та в разі необхідності -
вдома; 2.11. в роботі дотримуватись
принципів медичної деонтології; 2.12.
забезпечувати спадкоємність в роботі
поліклініки та стаціонару з
обов'язковим використанням галузевих
стандартів медичних технологій; 2.13.
працювати у тісному контакті з
лікарями терапевтичного,
неврологічного, хірургічного,
офтальмологічного, рентгенологічного,
імунологічного, ендоскопічного,
фізіотерапевтичного профілів,
лікарями з функціями діагностики тощо;
2.18. планувати роботу та щомісяця
проводити аналіз її результатів; 2.19.
вести лікарську документацію; 2.20. брати
участь у поширенні медичних знань
серед населення. Формувати у пацієнтів
здоровий спосіб життя; 2.24. проводити
аналіз захворюваності та розробляти
заходи по профілактиці захворювань
органів ендокринної системи та обміну
речовин в районі діяльності закладу; 2.26
виконувати правила внутрішнього
розпорядку закладу; 2.27. керувати
роботою підпорядкованого середнього
медичного персоналу. Відповідно до
розділу 4 «відповідальність» ОСОБА_1
несе відповідальність за виконання
посадових обов'язків. Відповідно до
розділу 5 «повинен знати» лікар ОСОБА_1
під час виконання своєї роботи повинен
знати: чинне законодавство про охорону
здоров'я та нормативно-правові акти, що
регламентують діяльність органів
управління та закладів охорони
здоров'я, організацію
ендокринологічної допомоги населенню
(п.5.1.); організацію терапевтичної та
ендокринологічної, швидкої та
невідкладної медичної допомоги (п.5.4.);
методику обстеження хворого (п.5.7);
правила призначення та обліку
наркотичних, токсичних та сильнодіючих
препаратів (п.5.20.); правила оформлення
медичної документації (п.5.22); правила
медичної деонтології (п.5.28). Відповідно
до п.4.2. робота лікаря - ендокринолога
оцінюється керівником закладу
відповідно до стандартів технологій
лікувально-діагностичного процесу та
показників його діяльності, основні з
яких зазначених у п.4.3.

17.06.2013 року заступником головного
лікаря по поліклініці ЦМКЛ№16 м.
Донецька Михайлової Т.С. було складено
доповідну (а.с. 59-63), відповідно до якої
12.06.2013 року головним позаштатним
спеціалістом, міським ендокринологом
ОСОБА_7 та заступником

головного лікаря по поліклініці
ЦМКЛ№16 м. Донецька була проведена
перевірка якості надання медичної
допомоги хворим ендокринологічного
профілю лікарем-ендокринологом ОСОБА_1
під час перевірки було виявлено
наступне: лікарем-ендокринологом не
підготовлена медична документація, яка
підлягає перевірці міським
спеціалістом, котра була вказана у
раніше оговореному переліку; не
заведено журнал направлення пацієнтів
з ендокринною патологією на 3 рівень
надання медичної допомоги; робота
«школи цукровий діабет» організована
формально, відсутній план занять, не
вказана тематика занять, які
проводяться, не відмічені дати
відвідування пацієнтів, не проводився
абазів ефективності роботи «школи
цукрового діабету»; ведення первинної
медичної документації
лікарем-ендокринологом не відповідає
вимогам наказу МОЗ від 12.04.2012 року № 110:
у амбулаторних картках на час
перевірки не заповнені листи уточнених
діагнозів за 2013 рік, при написанні
щоденників скарги пацієнтів не
деталізовані, анамнез захворювань не
вказано, об'єктивний статус описано
формально. Рекомендації вказані не у
повному обсязі - відсутні рекомендації
по ФЛГ та ЕКГ обстеженню, направленню
на консультації до лікарів суміжних
спеціальностей. Виявлено не виконання
функціональних обов'язків ОСОБА_1
вказаних у посадовій інструкції
лікаря-ендокринолога, а саме: п.2.9 - не
проводилась організація та контроль
якості проведення диспансерного
нагляду хворих ендокринологічного
профілю лікарями терапевтами,
диспансеризація тяжких хворих
проводиться формально; п.2.11 - у своїй
роботі не дотримується принципів етики
та деонтології; п.2.19 - ведення медичної
документації не відповідає нормативам;
п.2.13 - відсутня взаємодія з лікарями
терапевтичного, неврологічного,
хірургічного, офтальмологічного
профілів; п.2.24 - не проводився аналіз
захворювань та поширеності
ендокринної патології по району, не
розроблені заходи щодо профілактики
захворювань органів ендокринної
системи; п.2.28 - звіти про здійснену
роботу міському ендокринологу
здаються з пролонгацією встановлених
строків. ОСОБА_1 не під прийняв жодних
мір по своєчасному усуненню зауважень,
від написання пояснювальної записки
відмовився. У зв'язку з вищевикладеним
просить лікарю-ендокринологу ОСОБА_1
винести дисциплінарне стягнення.

20.06.2013 року було складено акт відмови
від дачі письмових пояснень
лікаря-ендокринолога поліклініки
ОСОБА_1 на докладну записку заступника
головного лікаря по поліклініці
Михайлової Т.С. (а.с.63), відповідно до
якої ОСОБА_1 відмовився від дачі
письмових пояснень. Відмова не
мотивована.

Рішенням міської медичної ради
від 26.06.2013 року» про виконання завдань,
передбачених загальнодержавною
програмою «Цукровий діабет на 2009-2013рр»
головним ендокринологом ГУЗ ОСОБА_7
було виявлено ряд недоліків: 1)
практично відсутнє диспансерний
нагляд хворих з ускладненими формами
цукрового діабету лікарями хірургами,
окулістами, невропатологами; 2) у 50%
випадках особам «групи риску» за
розвитком захворювань на цукровий
діабет не досліджується група крові; 3)
у 75% випадків лікарями хірургами та
окулістами не призначаються планове
оздоровлення хворих цукровим діабетом
в умовах денного стаціонару по
показникам; 4) не виконуються у повному
обсязі протоколи надання медичної
допомоги по спеціалізації
«ендокринологія», утверджені наказами
МОЗ України від 12.05.2009 № 356: 30% хворих
цукровим діабетом не оглядались
щорічно хірургом, окулістом та
невропатологом; в 25% випадках відсутні
направлення лікарів-ендокринологів на
консультації до вузьких спеціалістів
хворих цукровим діабетом (міськлікарні
№14, № 16, міська поліклініка №27);
низький відсоток обслуговування
хворих цукровим діабетом на
глікозілірований гемоглобін - 48%,
мікроальбумінурію 11% (міськлікарні №
16,17,18,21,24,25, міська поліклініка №27); при
стаціонарному лікуванні у відділеннях
терапевтичного профілю у хворих
цукровим діабетом у 30% випадків
відсутні консультації вузьких
спеціалістів (міські лікарні № 16,17,21,25);
7) не організована робота кабінету
«Діабетична стопа» у режимі роботи
поліклініці у ЦМКЛ№16 (а.с. 58 та оборот).

01.07.2013 року було складено акт відмови
від дачі письмових пояснень
лікаря-ендокринолога поліклініки
ОСОБА_1 на докладну записку заступника
головного лікаря по поліклініці
Михайлової Т.С. (а.с.88), відповідно до
якої ОСОБА_1 відмовився від дачі
письмових пояснень. Однак необхідно
вважати вірною дату не 01.07.2013 року, а
02.07.2013 року відповідно до докладної
записки (а.с.89) наданої Михайловою Т.С.

Посилання позивача на те, що він не міг
відмовитися від дачі письмових
пояснень 02.07.2013 року у зв'язку з
відпусткою, спростовуються тим, що
01.02.2013 року його не було на

роботі у зв'язку з народження дитини
відповідно до його пояснювальної
записки (а.с.56) тому заяву на відпуску з
01.07.2013 року по 06.07.2013 була складена ним
02.07.2013 року та надана та зареєстрована
на роботі у цей же день, про що свідчить
відповідна відмітка (а.с.55). Відповідно
до пояснень свідка Михайлової Т.С.
02.07.2013 року безпосередньо у лікарні в
присутності її, зам. головного лікаря
ОСОБА_9 та головного лікаря Лобінцевої
В.Г. позивач ОСОБА_1 відмовився від дачі
пояснень по факту неналежного
виконання ним функіональних
обов'язків.

16.07.2013 року ЦМКЛ № 16 м. Донецька було
винесено наказ № 2 про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
лікаря-ендокринолога ОСОБА_1 за
порушення вказані у доповідній, яку
було складено 17.06.2013 року заступником
головного лікаря по поліклініці
ЦМКЛ№16 м. Донецька Михайлової Т.С. (а.с.
90-91).

Місячний строк з дня виявлення
проступку головним лікарем, який має
право застосовувати стягнення, для
застосування дисциплінарного
стягнення до ОСОБА_1 не сплинув
відповідно до ст.148 КЗпП, оскільки
головний лікар дізналась про проступок
після складання 17.06.2013 року заступником
головного лікаря по поліклініці
ЦМКЛ№16 м. Донецька Михайлової Т.С.
доповідної (а.с.59-63). Крім того, до цього
місяця не зараховується час
перебування ОСОБА_1 у відпустці з 01.07.2013
по 06.07.2013 року, що підтверджується
відповідною копією виписки з наказу
(а.с.100).

Позивач ОСОБА_1 з вказаним наказом був
ознайомлений, про що свідчить йог
підпис на наказі від 17.07.2013 року на
напис, що він з ним не згоден.

У судовому засіданні позивачем не було
надано належних доказів, що
спростовують наявність зазначених у
наказі підстав для притягнення його до
дисциплінарної відповідальності за
наказом № 2 від 16.07.2013 року та вказують
на порушення процедури притягнення до
дисциплінарної відповідальності.

У судовому засіданні встановлено та не
заперечувалось сторонами, що ОСОБА_6
знаходилась на обліку у лікаря
ендокринолога з 2009 року, про що
свідчить копія відповідної медичної
картки (а.с.210,211).

Відповідно до журналу обліку медичних
препаратів (інсулін) (а.с.72,73) у кабінет
ендокринолога ОСОБА_1 було отримано
інсулін «Інсуман-комбі» с.1F 110А,
терміном придатності до 07.2013 року та
інсуліну «Епайдра» с.1F 322B, терміном
придатності до вересня 2013 року, що
також не заперечував позивач.

Відповідно до книги обліку медичних
препаратів (інсулін) у кабінет
ендокринолога (а.с.74) ОСОБА_6 було
видано інсулін-комб у 10 флаконах 31.07.2013
року, що підтверджується відповідним
записом у медичній картці останньої
(а.с.208).

03.08.2013 року ОСОБА_6 викликала швидку
допомогу за адресою свого мешкання,
якою було виявлено в неї
гіпогликемичний стан, що також
підтверджується копією виписного
епікризу № 3681 виданого Центральною
міською клінічною лікарнею № 3 (а.с.214).

05.08.2013 року ОСОБА_6 було госпіталізована
на стаціонарне лікування, що
підтверджується копією її медичної
картки (а.с.209) та копією виписного
епікризу № 3681 (а.с.214).

На гарячу лінію МОЗ України 16.08.2013 року
надійшла скарга ОСОБА_6, 1950 року
народження, яка мешкає за адресою
АДРЕСА_1 працюючої у ЦМКЛ№3 м. Донецька,
на халатне відношення
лікаря-ендокринолога ЦМКЛ№16 м.
Донецька ОСОБА_1 при призначені їй
інсуліну з простроченим терміном
придатності (а.с.81).

02.09.2013 року було видано ЦМКЛ№16 м.
Донецька наказ № 168 про створення
комісії по службовому розслідуванню
звернення ОСОБА_6 (а.с.78).

02.09.2013 року комісією ЦМКЛ№16 м. Донецька
була проведена перевірка інсулінів у
кабінеті лікаря-ендокринолога ОСОБА_1,
яка проводилась у 10 год. 45 хв. та були
виявлені наступні порушення: у
наявності був препарат: Епайдра с. 17322В
у кількості 4 флаконів на суму 1242 грн.
отриманий від старшої медсестри
ОСОБА_10 05.04.2013 року з простроченим
терміном придатності до 09.2013 року;
Уропресс с.60911 у кількості 10 флаконів на
суму 935,00 грн. отриманий від ст. медичної
сестри ОСОБА_10 04.12.2012 року з терміном
придатності до 10.2013 року (а.с.102).

У зв'язку з тим, що не було у повному
обсязі проведена перевірка, то була
призначена повторна перевірка
своєчасного використання інсуліну
лікарем ендокринологом ОСОБА_1 у
присутності ОСОБА_10 Перевірка
проводилась з 13 год. 10 хв. 02.09.2013 року.
Під час

перевірки було виявлено наступні
порушення: 1) у наявності знаходився
препарат Епайдра с.1F322B у кількості 4
флаконів з простроченим строком
придатності до 09.2013 року на суму 1242,31
грн., котрий був отримало ЦМКЛ№16 20.08.2012
року накладної № 083040, передано
ст..медсестрі поліклініки ОСОБА_10 22.08.2012
року накладної №571, передано у кабінет
ендокринолога 05.04.2013 року. Препарат
Епайдра своєчасно використано не було.
2) відповідно до записів журналу видачі
інсулінів Інсуман комб 25 с.1F110Ф з
терміном придатності до 01.07.2013 року у
кількості 25 флаконів був видано з
порушенням строків використання
наступним хворим: 31.07.2013 року ОСОБА_6,
31.07.2013 рок ОСОБА_11, 31.07.2013 року ОСОБА_12
Відповідно до бухгалтерського обліку
цей препарат було отримано головною
медсестрою ОСОБА_13 09.04.2012 року
накладної №031968, передано у поліклініку
ст. медсестрі ОСОБА_10 10.04.2012 року
накладної №202, передано у кабінет
ендокринолога ОСОБА_1 19.06.2013 року.
Виявлені факти видачі
цукровознижувалних препаратів з
простроченим строком придатності є
грубим порушенням ст. 21 Закону України
« Про лікарські засоби» введений у дію
постановою ВРУ у 1996 році, п.1.3. Наказу
МОЗ 16.12.2003 року № 584 «про затвердження
правил збереження та проведення
контролю якості лікарських засобів у
лікувально-профілактичних засобах»
(а.с.101).

Відповідно до доповідної записки 02.09.2013
року була проведена контрольна
перевірка по фармакологічному
контролю медичних препаратів
отриманих по програмі «інсуліни
дорослих» та «цукровий діабет». Під час
перевірки було виявлено препарати з
простроченим терміном придатності у
кабінеті ендокринолога: Єпайдра 100
од/мл у флаконах, серія 1F 322B, термін
придатності до 09.2013 року у кількості 4
флаконів. Флакони було вилучено з
холодильника у «карантин» без права
використання до особового
розпорядження, про що особисто ОСОБА_13
була проінформована медична сестра
ендокринологічного кабінету ОСОБА_14 у
присутності старшої медсестри
поліклініки ОСОБА_10 (а.с.75).

Відповідно до доповідної записки від
02.09.2013 року (а.с.103) комісією був
складений акт перевірки інсулінів від
02.09.2013 року, який було надано лікарю
ОСОБА_1 для ознайомлення, однак у
подальшому цей акт ОСОБА_1 по
сьогоднішній день повернуто не було. У
зв'язку з чим на затвердження головному
лікарю ЦМКЛ№16 м. Донецька було надано
другий екземпляр.

Згідно з пояснювальною запискою ст.
медичної сестри ОСОБА_10 вона видала
лікарю-ендокринологу інсулін
«Епайдра» з терміном придатності до
09.2013 року. Щомісяця з 25.04.2013 року при
здачі звіту у бухгалтерію нагадувала
лікарю ОСОБА_1, що у цього лікарського
засобу маленький строк придатності, на
що чула у відповідь прохання не
заважати йому (а.с.117,118).

Згідно з пояснювальною медсестри
ОСОБА_15 (а.с.119) від 16.09.2013 року вона
тимчасово працювала з 12.07.2013 року по
02.08.2013 року з лікарем-ендокринологом,
видавала інсулін за призначенням
лікаря ОСОБА_1 31.07.2013 року вона видала
інсулін хворій ОСОБА_6 та при цьому
довела до відома лікаря, що термін
придатності цього лікарського засобу
до 07.2013 року, однак лікар пояснив, що
навіть після сплину строку придатності
цей препарат можливо ще й
використовувати протягом 6 місяців.
Вона погодилась та видала препарат.

Пояснення від ОСОБА_15 відібрані 16.09.2013
року, оскільки відповідно до виписки з
наказу (а.с.122) вона у період з 02.09.2013 року
по 13.09.2013 рік перебувала у відпустці.

Відповідно до акту службового
розслідування по зверненню ОСОБА_6
(а.с.79-80) скарга пацієнтки ОСОБА_6 на
гарячу лінію МОЗ України обґрунтована.
Факт видачі препарату інсулін інсуман
комб 25 суспензія д/ін. 100 од/мл у
флаконах с. 1F 110А терміном придатності
до 01.07.2013 року хворій ОСОБА_6, ОСОБА_16 і
ОСОБА_12 підтвердився відповідно до
перевірених амбулаторних карт та
журналів видачі та обліку медичних
препаратів. Диспансерна група хворих
відповідно до ф.30 «Д» облік
лікарем-ендокринологом не
здійснюється у відповідності з
вимогами п.3.3. наказу МОЗ України від
23.03.2011 року № 160 «Про забезпечення
хворих на цукровий діабет лікарськими
засобами та виробами медичного
призначення» критерії оцінки
ефективності лікування лікарськими
засобами не проводилась відповідно до
п.1.2. цього наказу У перевірених
амбулаторних диспансерних хворих
огляд носив формальний характер.
Скарги не деталізовані, не збирається у
повному обсязі анамнез, у цілому ряді
випадків цукровознижувальні препарати
виписуються без огляду, лише
констатація виписаного препарату.
Відповідно до скарги заявниці були
порушені етика та деонтологія під час

проведення її прийому. Відсутній
контроль за діями призначених
препаратів та рівня глікозилированого
гемоглобіна відповідно до клінічного
протоколу затвердженого наказом МОЗ
України від 12.05.2009 року № 356 « про
затвердження протоколів надання
медичної допомоги за спеціальністю
«Ендокринологія». Халатність та
відсутність контролю
лікаря-ендокринолога за видачею й
цукровознижувальних препаратів Епайдр
100 од/мл у флаконах у кількості 4 штук,
терміном придатності до 09.2013 року
призвела до нанесення матеріального
збитку лікарні.

03.09.2013 року хвора ОСОБА_6 повторно
звернулась зі скаргою до ЦМКЛ№16 м.
Донецька (а.с.76) на халатне ставлення
лікаря-ендокринолога ОСОБА_1 до неї.

04.09.2013 року ОСОБА_1 надав свої письмові
пояснення по скарзі ОСОБА_6 (а.с.18-19),
відповідно до якої 31.07.2013 року на
прийомі у медичній картці ОСОБА_6 він
відмітив про необхідність видати
інсулін. Усім без виключення пацієнтам
видає інсулін, відповідно до його
призначення, вказаного у медичній
картці, сестра ендокринологічного
кабінету, він препарати пацієнтам не
надає. На час видачі хворій інсуліні, у
кабінеті не було простроченого
інсуліну. Відповідно до прийнятих норм,
інсулін не втрачає своїх якостей
продовж 6 місяців після сплину строку
придатності, тому при правильному його
використанні і дотриманні усіх вимог,
передбачених інструкцією до даного
медичного препарату, а також його
призначень, ніяких побічних ефектів не
могло бути. 05.08.2013 року він дізнався про
те, що зранку вона ввела інсулін
шприцом на 40 од/мл, тоді як їй було
призначено використовувати шприц 100
од., після чого вона не поїла, що й
призвело до гіпоглікемичного стану.
Тому вважає, що лише безвідповідальне
відношення хворої ОСОБА_6 призвело до
настання цих наслідків.

Відповідно до абз.14 ч.2 ст.2 Закону
України "Про лікарські засоби" від
04.04.1996 № 123/96-ВР термін придатності
лікарських засобів - час, протягом
якого лікарський засіб не втрачає
своєї якості за умови зберігання
відповідно до вимог
нормативно-технічної документації.
Згідно частин 1-3 ст.21 зазначеного
Закону реалізація (відпуск) лікарських
засобів громадянам здійснюється за
рецептами та без рецептів лікарів.
Забороняється реалізація (відпуск)
громадянам неякісних лікарських
засобів або таких, термін придатності
яких минув або на які відсутній
сертифікат якості, що видається
виробником. Реалізація (відпуск)
громадянам лікарських засобів за
рецептом лікаря здійснюється у
порядку, встановленому центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері охорони здоров'я.

У листі Державної служби з лікарських
засобів у Донецькій області роз'яснено,
що під терміном придатності лікарських
засобів розуміють період, протягом
якого вони повинні повністю зберігати
свою терапевтичну активність,
нешкідливість і за рівнем якісних і
кількісних характеристик відповідати
вимогам Аналітичної Нормативної
Документації (АНД), відповідно до якої
були випущені і зберігалися за умовами,
передбаченими АНД. Якщо на упаковці
вказано «вжити до 07.2013» без зазначення
дати, то його застосування має бути
закінчено до 01.07.2013 р. (а.с.184).

Відповідно до п.1.5. наказу МОЗ від 16.12.2003
року № 584 "Про затвердження Правил
зберігання та проведення контролю
якості лікарських засобів у
лікувально-профілактичних закладах"
забороняється медичне використання
неякісних, фальсифікованих лікарських
засобів, термін придатності яких минув,
лікарських засобів, що не
зареєстровані в Україні, та без
сертифікатів якості, що видаються
виробниками.

Відповідно до п.3.2. наказу МОЗ від 08.07.2004
року № 349 «Про затвердження правил
утилізації та знищення неякісних
лікарських засовів» забороняється
подовження терміну придатності
лікарських засобів з будь-яких підстав,
крім випадків, передбачених чинним
законодавством, що також
підтверджується листом Державної
служби з лікарських засобів у
Донецькій області (а.с.184).

Відповідно до п. 2.5 розділу 2 посадової
інструкції старшої медичної сестри
поліклінічного відділення ЦМКЛ№16 м.
Донецька ОСОБА_10 (а.с.141-146) у її обов'язки
входить: одержувати від головної
медичної сестри лікарні лікарські
засоби, предмети медичного призначення
та медичне обладнання з подальшим їх
розподілом і видачею в підрозділи та
кабінети поліклініки.

Відповідно до п.2.6 розділу 2 посадової
інструкції головної медичної сестри
ЦМКЛ№16 м. Донецька ОСОБА_13 (а.с.148-154) у її
обов'язки входять: забезпечує
одержання, облік, зберігання, видачу
лікарських препаратів та матеріалів, в
тому числі отруйних і сильнодіючих
лікарських засобів, які находять до
лікарні від постачальників. Є
уповноваженою особою за проведення
вхідного контролю якості лікарських
засобів.

Суд приходить до висновку, що головна
та старша медсестри відповідальні за
лікарські засоби на стадії їх
отримання, розподілу і видачі в
підрозділи та кабінети поліклініки.

Відповідно до п.9 розділу 5 посадової
інструкції медичної сестри
ендокринологічного кабінету
терапевтичного поліклінічного
відділення №1 ЦМКЛ№16 м. Донецька
ОСОБА_17 (а.с.164-166) до її обов'язків
зокрема входить під контролем лікаря
одержувати у старшої мед.сестри
поліклініки інсулін і видавати його
інсулінозалежним хворим, вести журнал
обліку одержання і видачі інсуліну.

Відповідно до п.2.27 розділу 2 посадової
інструкції лікаря-ендокринолога
ОСОБА_1 (а.с.93-95) у його обов'язки входить:
керувати роботою підпорядкованого
середнього медичного персоналу.

Головним лікарем ЦМКЛ№16 м. Донецька
Лобінцевою В.Г. було видано наказ № 3
від 10.09.2013 року (а.с.85), відповідно до
якого були виявлені наступні
порушення: 1) скарга ОСОБА_6 на гарячу
лінію МОЗ України є обґрунтованою; 2)
факт видачі препарату інсуліну Інсуман
комб 25 суспензія д/ін. 100 од/мл у
флаконах серії IF 110A терміном
придатності до 01.07.2013 року хворій
ОСОБА_6, ОСОБА_18 та ОСОБА_12
підтвердилось відповідно до
перевірених амбулаторних карт та
журналів видачі та обліку
медикаментів; 3) диспансерна група
хворих відповідно до ф.30 «Д» обліку
лікарем-ендокринологом не ведеться у
відповідності з п.3.3. наказу МОЗ України
від 23.03.2011 року № 160 «Про забезпечення
хворих на цукровий діабет лікарськими
засобами та виробами медичного
призначення, критерії оцінки
ефективності лікування лікарськими
препаратами не проводиться відповідно
до п.1.2 даного наказу; 4) у перевірених
амбулаторних карт диспансерних хворих
огляд носив формальний характер.
Скарги не деталізовані, не збирається у
повному обсязі анамнез, у цілому ряді
випадків цукровознижувальні препарати
виписувалися без огляду, тільки
констатація виписаного препарату
(хворі ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22,
ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25 та інші); 5)
відсутній контроль за діями
призначених препаратів та рівня
глікозілірованого гемоглобіну у
відповідності з клінічним протоколом,
утвердженим наказом МОЗ України від
12.05.2009 року № 356 «Про затвердження
протоколів надання медичної допомоги
за спеціалізацією «Ендокринологія»; 6)
халатність та відсутність контролю
лікаря-ендокринолога ОСОБА_1 за видачею
цукровознижувальних препаратів
Епайдер 100 од/мл у флаконах с.IE322B, 4
флакону терміном придатності до 09.2013
року призвела до заподіяння
матеріального збитку лікарні. Згідно з
цим наказом ОСОБА_1 -
лікарю-ендокринологу поліклініки, за
халатне відношення до своїх службових
обов'язків, які призвели до видачі
простроченого інсуліну хворим: ОСОБА_6,
ОСОБА_26, ОСОБА_12 - оголосити догану.
ОСОБА_1 - лікарю-ендокринологу
поліклініки, за зберігання у кабінеті
ендокринолога препаратів інсуліну з
простроченим терміном придатності на
суму 1242 грн., притягнути до
матеріальної відповідальності. ОСОБА_27
- головному бухгалтеру, провести
утримання з заробітної плати
лікаря-ендокринолога ОСОБА_1 суму
спричиненого збитку у розмірі 1242 грн.,
але не більше середнього місячного
заробітку. Михайловій Т.С. - заступнику
головного лікаря по поліклініці: від
коректувати посадову інструкцію
лікаря-ендокринолога ОСОБА_1 з
обов'язковим внесенням
відповідальності за обґрунтованість
видачі раціонального використання і
термін придатності інсуліну, а також
правильність ведення медичної
документації по обліку та видачі
інсуліну хворим, у відповідності з
наказами та інструкціями МОЗ України;
підготувати проект наказу про порядок
оформлення заявок у 3-х екземплярах на
необхідність інсуліну, документальне
відображення отримання, облік
(кількість, термін придатності) та
видачі препаратів диспансерним хворим;
видачу систем та наборів для з'ясування
рівня глюкози крові здійснювати
комісійно, у відповідності з медичними
показниками хворого.

При складанні наказу № 3 від 10.09.2013 року
при зазначені серії препарату
«Епайдра» 100 од/мл у флаконах була
допущена механічна помилка та вказана
серія 1Е 322 В замість правильної 1F 322 В,
що підтверджується доповідною
запискою Михайлової Т.С.(а.с.87). У зв'язку
з чим було видано наказ від 16.09.2013 року
про внесення змін у наказ № 3 від 10.09.2013
року «про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
лікаря-ендокринолога ОСОБА_1»,
відповідно до якого необхідно вважати
правильною серію препарату «Епайдра» -
100 од/мл у флаконах 1F 322 В замість 1Е 322 В
(а.с.86)

Відповідно до довідки (а.с.212)
адміністрацією ЦМКЛ№ 16 м. Донецька
було утримано з заробітної плати
ОСОБА_1 1242,00 грн., що утворилась у
результаті списання інсуліну

Епайдра серії 1F322B у кількості 4
флаконів по ціні 310,58 грн. на суму 1242,31
грн.

Як вбачається з довідки про доходи
ОСОБА_1, останній за період часу з 01.10.2013
року по 30.11.2013 року, тобто на час
здійснення притягнення останнього до
дисциплінарної та матеріальної
відповідальності, його середня
заробітна плата складала 1926,40
грн.(а.с.213).

Згідно з копією платіжного доручення
№2602 від 27 вересня 2013 року стягнуті з
ОСОБА_1 кошти у сумі 1242,00 грн. відповідно
до наказу № 3 від 10.09.2013 року були
перераховані у дохід держави (а.с.70).

13.09.2013 року відбулась оперативна
нарада, про що було складено протокол
оперативної наради (а.с.96-99), під час
якої лікарю-ендокринологу ОСОБА_1 було
надано слово, однак він відмовився
давати будь-які пояснення, вів себе
зухвало та заявив, що він не згоден з
наказом та нормативні документи і
клінічні протоколи по лікуванню хворих
з цукровим діабетом затверджені МОЗ
України не існують, у видачі
прострочених препаратів інсуліну
«Інсуман комб» винна медична сестра
кабінету, а його роботу слід визнати
задовільною, а також було прийнято
рішення роботу лікаря-ендокринолога
ОСОБА_1 визнати незадовільною, наказ
про винесення ОСОБА_1 та притягнення
його до відшкодування матеріального
збитку обґрунтованим.

Допитана су судовому засіданні у
якості свідка Михайлова Т.С. суду
пояснила, що вона працює з 2012 року на
посаді року заступником головного
лікаря по поліклініці ЦМКЛ№16 м.
Донецька та позивач є у неї у
підпорядкуванні. 12.06.2013 була перевірка
міським ендокринологом. Результати
перевірки були повідомлені їй: буда
відсутня документація та журнали, не
ведеться робота по програмі « цукровий
діабет». Ці недоліки були виявлені нею
та міським ендокринологом. У зв'язку з
чим нею була складена доповідна
записка від 17.06.2013 року та передана
Бухтіяровій. 12.06.2013 року та 20.06.2013
позивачу була надана можливість надати
свої письмові пояснення, але ін.
відмовлявся. 02.07.2013 року ОСОБА_1 знову
відмовився від надання пояснень з
цього приводу у присутності головного
лікаря, неї та ОСОБА_9. Під час перевірки
міським ендокринологом була присутня,
так як у її обов'язки входить контроль.
Про перевірку вона дізналась 11.06.2013
року. 05.08.2013 року ОСОБА_6 звернулась до
неї уся у сльозах, бо позивач відмовляв
їй у госпіталізації та розповіла про
те, що позивач видав їй прострочений
інсулін більш ніж на 1 місяць. Після
чого вона наказала позивачу видати
хворій новий інсулін та
госпіталізувати хвору. ОСОБА_1 не
роз'яснив ОСОБА_6 стосовно приймання
їжі під час використання цих ліків. У
обов'язки лікаря входить назначати
ліки, давати розпорядження медичній
сестрі на видачу ліків та контролює
саму видачу. Про те що у кабінеті
едокринолога був прострочений інсулін,
медична сестра повідомляла позивача.

Допитана у судовому засіданні у якості
свідка ОСОБА_28 суду пояснила, що вона
працює завідувачем відділу
профілактики та лікування ВІЛ та СНІДУ
поліклініки ЦМКЛ№16 м. Донецька, з 12.08.2013
року по 15.09.2013 року вона виконувала
обов'язки заступника головного лікаря.
02.09.2013 року вони отримали повідомлення
з гарячої лінії МОЗ України про скаргу
ОСОБА_6 на лікаря ОСОБА_1. На підставі
наказу № 168 від 02.09.2013 року була
створена комісія за фактом перевірки
обставин, які викладені у звернені
ОСОБА_6, була призначена головою цієї
комісії. У ході перевірки у
індивідуальній амбулаторній карті
хворої ОСОБА_6, у щоденнику огляду та
нагляду станом на 31.07.2013 року,
лікарем-ендокринологом ОСОБА_1 скарги
пацієнтки не деталізовані, анамнез
захворювання не вказано, діагноз не
уточено, з 2009 року повністю відсутні
відмітки про проведення ОСОБА_1 бесід з
хворою про спосіб введення інсуліну,
підборі інсулінових шприців,
правильному харчуванні при
призначенні інсулінотерапії, заходах
самодопомоги при виникненні
гіпоглікемичного стану. У амбулаторній
картці ОСОБА_6 та у журналі видачі
інсулінів у ендокринологічному
кабінеті зафіксовано факт призначення
та видачі по розпорядженню позивача
31.07.2013 року інсуліна «Інсуман комбі 25»,
суспензіі для ін'єкції 100 од/мл у
флаконах с. 1F 110А терміном придатності
до 07.2013 року у кількості 10 флаконів, при
потребі хворої 2 флакони на місяць.
Також у журналі є запис про видачу
цього ж препарату того ж дня хворим
ОСОБА_26 та ОСОБА_12 При проведенні
перевірки інсулінів у кабінеті
ендокринолога було виявлено
прострочений інсулін «Епайдра» у
кількості 4 флакона на сума 1241,00 грн.
після проведення перевірки цей акт
було надано позивачу для ознайомлення,
однак, він повернутий не був у зв'язку з
чим було складено новий акт. Головний
лікар не затвердив цей акт, тому було
проведено

додатковий акт з приєднанням
поперечного. Крім того, 02.09.2013 року
члени комісії відвідали на дому хвору
ОСОБА_6 Після від лікаря було отримано
пояснювальну, а 06.09.2013 року членами
комісії було складено акт службового
розслідування та надано керівництву
лікарні.

Допитана у судовому засіданні у якості
свідка ОСОБА_29 суду пояснила, що вона
працює завідувачем терапевтичного
відділення ЦМКЛ№16 м. Донецька. 02.09.2013
року вони отримали повідомлення з
гарячої лінії МОЗ України про скаргу
ОСОБА_6 на лікаря ОСОБА_1. На підставі
наказу № 168 від 02.09.2013 року була
створена комісія за фактом перевірки
обставин, які викладені у звернені
ОСОБА_6, була призначена членом цієї
комісії. У ході перевірки у
індивідуальній амбулаторній карті
хворої ОСОБА_6, у щоденнику огляду та
нагляду станом на 31.07.2013 року,
лікарем-ендокринологом ОСОБА_1 скарги
пацієнтки не деталізовані, анамнез
захворювання не вказано, діагноз не
уточено, з 2009 року повністю відсутні
відмітки про проведення ОСОБА_1 бесід з
хворою про спосіб введення інсуліну,
підборі інсулінових шприців,
правильному харчуванні при
призначенні інсулінотерапії, заходах
самодопомоги при виникненні
гіпоглікемичного стану. У амбулаторній
картці ОСОБА_6 та у журналі видачі
інсулінів у ендокринологічному
кабінеті зафіксовано факт призначення
та видачі по розпорядженню позивача
31.07.2013 року інсуліна «Інсуман комбі 25»,
суспензіі для ін'єкції 100 од/мл у
флаконах с. 1F 110А терміном придатності
до 07.2013 року у кількості 10 флаконів, при
потребі хворої 2 флакони на місяць.
Також у журналі є запис про видачу
цього ж препарату того ж дня хворим
ОСОБА_26 та ОСОБА_12 При проведенні
перевірки інсулінів у кабінеті
ендокринолога було виявлено
прострочений інсулін «Епайдра» у
кількості 4 флакона на сума 1241,00 грн.
після проведення перевірки цей акт
було надано позивачу для ознайомлення,
однак, він повернутий не був у зв'язку з
чим було складено новий акт. Головний
лікар не затвердив цей акт, тому було
проведено додатковий акт з приєднанням
поперечного. Крім того, 02.09.2013 року
члени комісії відвідали на дому хвору
ОСОБА_6 Після від лікаря було отримано
пояснювальну, а 06.09.2013 року членами
комісії було складено акт службового
розслідування та надано керівництву
лікарні.

Допитана у судовому засіданні у якості
свідка ОСОБА_6 суду пояснила, що вона є
пацієнткою лікаря-ендокринолога
ОСОБА_1 31.07.2013 року у кабінеті
лікаря-ендокринолога ОСОБА_1 отримала
інсулін «Інсуман комбі 25» у кількості 10
флаконів, які лікар особисто поклав до
її сумки, оскільки вона почувала себе
дуже погано. 03.08.2013 року вона вдома
зробила укол, їй стало погано у зв'язку
з чим її чоловік викликав швидку
допомогу. Лікарям показала упаковку
ліків та дізналась від них, що інсулін з
простроченим терміном зберігання.
05.08.2013 року приїхала на прийом до
позивача та сказала йому, що їй треба
направити на стаціонарне лікування. На
що лікар відмовив. Їй довелось
звернутися до Михайлової Т.С. Вже після
розпорядження Михайлової Т.С. лікар
направив ОСОБА_1 її на стаціонарне
лікування. Через 10 днів вона знову
прийшла на прийом до позивача, який
знову її не обстежив та не роз'яснив
нічого та надав 10 флаконів інсуліну.
Під час ін'єкцій вона користувалася
лише шприцом 100 од/мл. Крім того,
відмітила халатне відношення позивача
до його професійних обов'язків і те, що
по сьогоднішній день відношення
позивача до неї не змінилося, у зв'язку
з чим вона звернулась зі скаргою до МОЗ
України та до керівництва лікарні, щоб
його притягли до відповідальності.

У судовому засіданні було оглянуто
упаковку з флаконами «Інсуман комбі 25»,
виданий хворій ОСОБА_6 позивачем
ОСОБА_30, з якого вбачається, що термін
придатності цього лікарського засобу
до « 07.2013 року».

Враховуючи встановлені обставини у
справі та проаналізувавши надані
докази, суд приходить до висновку, що
саме винні дії лікаря ОСОБА_30, який
достовірно знав про наявність у його
кабінеті прострочених лікарських
препаратів, призвели до видачі
пацієнтам лікарських засобів, термін
придатності якого минув, та завдання
збитків шляхом бездіяльності щодо
недопущення зберігання лікарських
препаратів до закінчення терміну їх
придатності. Саме ОСОБА_1 повинен був і
міг оцінити, що у нього в кабінеті
багато лікарських препаратів, строк
придатності який скоро закінчиться, і
він не зможе весь запас даних
лікарських препаратів видати своїм
пацієнтам відповідно до їх потреб.
ОСОБА_1 повинен був завчасно
повідомити про це керівництво лікарні,
яке б після цього повинно було вчинити
дії для перерозподілу даних лікарських
препаратів між іншими лікарнями.

Суд погоджується з висновками наказу №
3 від 10.09.2013 року, виданого головного
лікаря

ЦМКЛ№16 м. Донецька Лобінцевою В.Г. щодо
притягнення ОСОБА_30 до дисциплінарної
та матеріальної відповідальності.

У судовому засіданні позивачем не було
надано належних доказів, що
спростовують наявність зазначених у
наказі підстав для притягнення його до
дисциплінарної та матеріальної
відповідальності за наказом № 3 від
10.09.2013 року та вказують на порушення
процедури притягнення до
дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до частини 1 ст. 3 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України встановлено,
що здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до частини 2 ст. 16 ЦК
України способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало
до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в
натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші
способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової)
шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Суд може захистити цивільне право
або інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 277 ЦК України
встановлено, що особа, особисті
немайнові права якої порушено
внаслідок поширення про неї та (або)
членів її сім'ї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї інформації.

Статтею 297 ЦК України передбачено,
що кожен має право на повагу до його
гідності та честі. Гідність та честь
фізичної особи є недоторканними.
Фізична особа має право звернутися до
суду з позовом про захист її гідності
та честі.

Відповідно до ст. 299 ЦК України
фізична особа має право на
недоторканність своєї ділової
репутації. Фізична особа може
звернутися до суду з позовом про захист
своєї ділової репутації.

Відповідно до роз'яснень пункту 17
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 1 від 27.02.2009 року "Про судову
практику у справах про захист честі та
гідності фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи" (далі - Постанова) у
порядку цивільного чи господарського
судочинства не можуть розглядатися
позови про спростування інформації,
яка міститься зокрема, у вироках та
інших судових рішеннях, а також у
постановах органів досудового
слідства, висновках судових експертиз,
рішеннях органів влади, місцевого
самоврядування та інших відповідних
органів, атестаційних комісій, рішення
про накладення на особу
дисциплінарного стягнення, для яких
законом установлено інший порядок
оскарження.

Відповідно до абз.1 п.11 зазначеної
Постанови відповідачем у випадку
поширення інформації, яку подає
посадова чи службова особа при
виконанні своїх посадових (службових)
обов'язків, зокрема при підписанні
характеристики тощо, є юридична особа,
в якій вона працює.

Крім того, суд не вправі
зобов'язувати відповідача (так і його
посадову чи службову особу) вибачатися
перед позивачем у тій чи іншій формі,
оскільки примусове вибачення як спосіб
судового захисту гідності, честі чи
ділової репутації за поширення
недостовірної інформації не
передбачено у статтях 16, 277 ЦК України
(абз.2 п.26 Постанови).

Оскільки інформація, на
недостовірність якої вказує позивач,
міститься у наказах про притягнення
його до дисциплінарної
відповідальності у вигляді догани за
неналежне виконання трудових
обов'язків, і була підставою для
застосування цього стягнення, вона
може бути спростована лише в порядку,
встановленому трудовим
законодавством, тобто шляхом

пред'явлення позову про визнання
незаконними наказів у порядку глави XV
КЗпП України (ст. 150 КЗпП України).

За таких обставин суд вважав, що
права позивача (на повагу до його
гідності та честі, на недоторканність
своєї ділової репутації) не підлягають
захисту способами, передбаченими ст.
ст. 16, 277, 297, 299 ЦК України.

На підставі ст.ст. 132, 147-150 КЗпП України,
п.1.5. наказу МОЗ від 16.12.2003 року № 584 "Про
затвердження Правил зберігання та
проведення контролю якості лікарських
засобів у лікувально-профілактичних
закладах", п.3.2. наказу МОЗ від 08.07.2004
року № 349 «Про затвердження правил
утилізації та знищення неякісних
лікарських засобів», абз.14 ч.2 ст.2,
частини 1-3 ст.21 Закону України "Про
лікарські засоби" від 04.04.1996 № 123/96-ВР,
ст. ст. 3, 4, 16, 277, 297, 299 ЦК України
керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 213, 215, 218 ЦПК
України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Комунального
лікувально-профілактичного закладу
"Центральна міська клінічної лікарні №
16 м. Донецька" про визнання незаконними
наказів про накладення
адміністративного стягнення та
відшкодування моральної шкоди
відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Донецької області через
Пролетарський районний суд м. Донецька.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається у письмовій формі протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
О.І.
Майданніков