Дата документу 27.03.2014
Справа № 334/2287/14-ц
Провадження № 2/334/1398/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року Ленінський районний
суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Козлової Н.Ю.,

при секретарі Франчук Н.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Районної адміністрації
Запорізької міської ради по
Ленінському району про скасування
розпорядження та визнання недійсним
приватизації

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
Ленінського районного суду м.Запоріжжя
з позовом про скасування розпорядження
та визнання недійсним приватизації,
вказавши, що розпорядженням Ленінської
районної адміністрації м. Запоріжжя №
3420 від 13.09.2000 року йому була надана
квартира за адресою: АДРЕСА_1. Позивачу
було надано ордер №,1098 від 25.09.2000 року
на вселення, після чого 03.10.2000 року
зареєстрував ордер у ЖЕКу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у нього з жінкою, з якою
він знаходився в цивільних стосунках,
народився син ОСОБА_2. Сумісне життя
вийшло невдалим, та вона виїхала з
квартири, залишивши позивача з сином.
Сина зареєстрував у своїй квартирі, в
якій вони мешкали разом.

У 2008 році позивач забажав
приватизувати квартиру, але ж йому в
приватизації було відмовлено та
повідомлено, що він своє право на
приватизацію вже використав, так як в
паспорті у мене відмітка про
безоплатну приватизацію 7, 15 м2.
Вважаючи, що його право на приватизацію
квартири було порушено, шляхом
введення в оману спеціалістами відділу
приватизації, позивач звернувся до
районної адміністрації Запорізької
міської ради по Ленінському району за
захистом своїх порушених прав, а саме з
вимогою про визнання недійсним
приватизації квартири та визнанням
його права на приватизацію, але ж
відповіддю від 05.07.2013 року в
задоволенні його вимог було
відмовлено на підставі того, що згідно
діючого законодавства, районна
адміністрація не має повноважень щодо
визнання недійсною приватизації та
скасування розпорядження і свідоцтва
про право власності на житло, у зв'язку
з чим, позивач змушений був звернутися
до суду за захистом своїх прав.

У судовому засіданні представник
позивача, який діє на підставі договору
про надання юридичних послуг, просив
суд задовольнити вимоги позивача у
повному обсязі з підстав, викладених у
позові.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, але надав суду
письмову заяву про можливість слухання
справи без участі представника
Районної адміністрації Запорізької
міської ради по Ленінському району, та
постановити рішення на розсуд суду.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши надані у судовому
засіданні письмові докази та письмові
заперечення відповідача, суд вважає
позов таким, що підлягає задоволенню з
наступних підстав::

Законом припускається можливість
застосування судової форми захисту
цивільних справ та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Виходячи зі змісту та розуміння цієї
норми Закону, слід розуміти, що при тому
існувало порушення цього права.
Представник позивача у судовому
засіданні доводив суду, що саме діями
відповідача були порушенні його
права та інтереси.

По встановленим ЦПК України нормам
(ст.. 60 ЦПК України), кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст.. 61 ЦПК
України.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими
доказами є будь-які документи, акти,
довідки, листування службового або
особистого характеру або витяги з них,
що містять відомості про обставини, які
мають значення для справи.

Згідно Постанови пленуму ВСС від 01.03.2013
N 3 «Про деякі питання юрисдикції
загальних судів та визначення
підсудності цивільних справ» у порядку
цивільного судочинства розглядаються
спори щодо права особи на житло
(приватизація житла, взяття на облік
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов, або зняття із такого
обліку, надання житла, користування
жилим приміщенням у будинку державного
чи приватного жилого фонду,
житлово-будівельних кооперативів, у
гуртожитках, встановлення автономного
опалення у приміщенні державного
житлового фонду, зняття з
реєстраційного обліку місця
проживання за наявності спору,
зобов'язання органу влади чи органу
місцевого самоврядування здійснити
необхідні дії щодо утримання у
належному стані житлового будинку,
виселення, а також спори щодо
забезпечення житлових прав мешканців
гуртожитків . Такі спори є житловими
(цивільними) спорами, незалежно від
участі у справі як відповідача суб'єкта
владних повноважень.

Згідно приписів статті 5 Закону України
« Про приватизацію державного
житлового фонду», якщо загальна площа
квартир (будинків), що підлягають
приватизації, відповідає площі,
передбаченій абзацом другим статті 3
цього Закону, зазначені квартири
(будинки) передаються наймачеві та
членам його сім'ї безоплатно.

Згідно Закону до членів сім'ї наймача
включаються лише громадяни, які
постійно проживають в квартирі
(будинку) разом з наймачем або за якими
зберігається право на житло. Якщо
загальна площа квартири менше площі,
яку має право отримати сім'я наймача
безоплатно, наймачу та членам його
сім'ї видаються житлові чеки, сума яких
визначається виходячи з розміру
недостатньої площі та відновної
вартості одного квадратного метра.
Якщо загальна площа квартири (будинку)
перевищує площу, яку має право отримати
сім'я наймача безоплатно, наймач
здійснює доплату цінними паперами,
одержаними для приватизації державних
підприємств чи землі, а у разі їх
відсутності -грошима. Сума доплат
визначається добутком розміру
надлишкової загальної площі на
вартість одного квадратного метра.

Отже, безоплатна приватизація
державного житлового фонду
обумовлюється загальною площею
квартири, в якому постійно проживають
наймач та члени його сім'ї, і санітарною
нормою загальної площі, що підлягає
приватизації, та не обмежується
кількістю квартир або будинків
державного житлового фонду, площа яких
відповідає зазначеній санітарній
нормі. Тому громадянин України має
право використовувати житлові чеки для
приватизації державного житлового
фонду у повному обсязі незалежно
від того, вкладається в санітарну
норму загальна площа однієї ч кількох
квартир (будинків). Тобто, якщо площа
займаної квартири менше санітарної
норми, то громадянин України має право
використати залишок житлового чека для
приватизації іншої квартири
державного житлового фонду.

Згідно статті 48 Житлового кодексу
Української РСР ( надалі - Кодекс) жиле
приміщення надається громадянам у
межах норми жилої площі, але не менше
розміру, який визначається Кабінетом
Міністрів України і Федерацією
професійних спілок України. При цьому
враховується жила площа у жилому
будинку (квартирі), що перебуває у
приватній власності громадян, якщо
ними не використані житлові чеки. При
передачі громадянам житла, яке
перебуває у їх приватній власності,
органу, який здійснює поліпшення
житлових умов, мають право на одержання
житла у межах встановленої норми жилої
площі. Громадяни, які одержали житло у
державному фонді на цих умовах, мають
право на його приватизацію відповідно
до вимог чинного законодавства.

Системний аналіз вищенаведених
положень Закону та Кодексу дає
підстави для висновку, що право
громадянина України на приватизацію
державного житлового фонду вважається
реалізованим, якщо він повністю
використав житловий чек та у його
власність передано загальну площу
житла, що не перевищує встановлену
санітарну норму, і, відповідно,
номінальну вартість житлового чека,
незалежно від того, відповідає ця площа
однієї квартирі (будинку), чи кільком.

Це вбачається зі змісту п.5 ст.5 Закону,
згідно з яким кожний громадянин
України має право приватизувати
займане ним житло безоплатно в межах
номінальної вартості житлового чека
або з частковою доплатою один раз.
Тобто одноразовість приватизації
житло законодавець обумовив
номінальною вартістю житлового чека, а
не кількістю квартир (будинків), площа
яких відповідає цій вартості і
встановленій санітарній нормі.

Отже, для приватизації державного
житлового фонду житлові чеки
вважаються використаними повністю,
якщо у власність наймача та кожного
члена сім'ї безоплатно передано
загальну площу квартири з розрахунку
санітарної норми 21 м2 на наймача і
кожного члена його сім'ї та додатково 10
м2 на сім'ю. Так саме житловий чек є
використаним у повному обсязі один раз,
якщо його залишок після безоплатної
приватизації житла, площа якого менше
санітарної норми, використано для
придбання частки майна державних
підприємств, земельного фонду, або весь
житловий чек використано для
приватизації частки майна державних
підприємств, земельного фонду.

Таким чином тільки повне використання
житлових чеків є фактом реалізації
один раз права на безоплатну
приватизацію житла, передбаченого п.5
ст.5 Закону.

У судовому засіданні було встановлено
та підтверджено письмовими доказами,
що розпорядженням Ленінської районної
адміністрації м. Запоріжжя № 3420 від
13.09.2000 року йому була надана квартира
за адресою: АДРЕСА_1. Позивачу було
надано ордер №,1098 від 25.09.2000 року на
вселення, після чого 03.10.2000 року
зареєстрував ордер у ЖЕКу.

Житлова площа даної квартири складає
10.9 кв.метрів.

В аспекті конституційного звернення
положення пункту 5 статті 5 Закону
України "Про приватизацію державного
житлового фонду" від 19 червня 1992 року N
2482-XII ( 2482-12 ), згідно з яким кожний
громадянин України має право
приватизувати займане ним житло
безоплатно в межах номінальної
вартості житлового чека або з
частковою доплатою один раз, необхідно
розуміти так, що право громадян України
на безоплатну приватизацію державного
житлового фонду вважається
реалізованим один раз, якщо:

- громадянин України повністю
використав житловий чек для
приватизації житла у державному
житловому фонді, і у його власність
безоплатно передано в одній чи кількох
квартирах (будинках) загальну площу з
розрахунку санітарної норми 21
квадратний метр загальної площі на
наймача і кожного члена його сім'ї та
додатково 10 квадратних метрів на сім'ю;

- у власність наймача і кожного члена
його сім'ї передано загальну площу
однієї квартири (будинку), що перевищує
встановлену санітарну норму, з оплатою
вартості надлишкової загальної площі
приватизованого житла;

- у власність наймача і кожного
члена його сім'ї передано загальну
площу житла, меншу ніж встановлена
санітарна норма, а залишок житлового
чека використано для приватизації
частки майна державних підприємств,
земельного фонду; весь житловий чек
використано для приватизації частки
майна державних підприємств,
земельного фонду.

Приватизація загальної площі в кількох
квартирах (будинках) державного
житлового фонду в межах встановленої
санітарної норми та номінальної
вартості житлового чека не є повторною.

Таким чином, суд вважає, що
приватизація загальної площі в кількох
квартирах (будинках) державного
житлового фонду в межах встановленої
санітарної норми та номінальної
вартості житлового чека не є повторною,
тому позивачем обрано спосіб захисту
порушеного права, який передбачено
законом і відповідає змісту
порушеного права.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

За такими обставинами, оцінивши у
сукупності докази та установленні
фактичні обставини справи, суд дійшов
висновку, що заявлені позовні вимоги
ґрунтуються на законі і доведені
відповідними доказами.

З огляду на викладене, позовні вимоги
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Керуючись ст. ст. 3,4 10, 11, 57, 60, 61, 88, 131, 212,
213 ЦПК України, ст.ст. 48 ЖК України, ст..5
Закону України « Про приватизацію
державного житлового фонду», суд, -

В и
р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати недійсною приватизацію
квартири АДРЕСА_1.

Скасувати свідоцтво про право
власності на житло №983 від 19.11.2008 року.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя

Н.Ю.Козлова