АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Головуючий у 1 інстанції: П'ятничук І.В.
№ 22-ц/796/5400/2014
Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді
Шебуєвої В.А.,

суддів
Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

при секретарі
Ошедшій А.Д.,

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «НОВААГРО УКРАЇНА»
на рішення Святошинського районного
суду м. Києва від 26 лютого 2014 року в
справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «НОВААГРО
УКРАЇНА» до ОСОБА_1, треті особи:
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_2,
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
ОСОБА_4, про стягнення грошових коштів,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 26 лютого 2014 року
відмовлено в задоволенні позову
Товариства з обмеженою
відповідальністю «НОВААГРО УКРАЇНА»
(далі - ТОВ «НОВААГРО УКРАЇНА») до
ОСОБА_1, треті особи: приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2, приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, ОСОБА_4, про стягнення
грошових коштів.

В апеляційній скарзі ТОВ «НОВААГРО
УКРАЇНА» просить рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове
рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на
користь ТОВ «НОВААГРО Україна» 9 912 509,79
грн. за договором позики, який
посвідчено 19 січня 2010 року приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_2
Посилається на те, що рішення суду
першої інстанції ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права. Відмовляючи в задоволенні
позову, суд першої інстанції не
врахував, що при укладенні договору
позики від 19 січня 2010 року у паспорті
ОСОБА_4 була відмітка про укладання
шлюбу з ОСОБА_1 та надана письмова
нотаріальна згода останньої від 18
січня 2010 року на отримання її чоловіком
у позику грошей від будь-яких юридичних
або фізичних осіб. При укладанні
договору ОСОБА_4 запевнив, що в нього є
майно оформлене на дружину, яке в
подальшому може бути передане в
заставу. Також судом не прийнято до
уваги, що отримані у позику грошові
кошти фактично розподілені між
подружжям - частина коштів були
направлені ОСОБА_1 на оплату боргів за
внутрішнє оздоблення та облаштування
будинку, придбання транспортних
засобів, а також виплату ОСОБА_4
компенсації в сумі 1 125 245 грн.
відповідно до мирової угоди за ухвалою
Святошинського районного суду м. Києва
від 25 червня 2012 року. Вважає помилковим
висновок суду, що автомобілі Volksvagen Passat
та Audi А 6 були придбані ОСОБА_1 за
рахунок коштів від продажу інших
автомобілів. Замовлення на проведення
робіт та оплату послуг по облаштування
будинку були здійснені ОСОБА_1 до
укладення договору позики.

В апеляційній інстанції представник
ТОВ «НОВААГРО Україна» підтримав
апеляційну скаргу та просить її
задовольнити.

Представник ОСОБА_1 просить відхилити
подану апеляційну скаргу, а рішення
суду залишити без змін, посилаючись на
його законність та обґрунтованість.

Третя особа ОСОБА_4 вважає, що
апеляційна скарга ТОВ «НОВААГРО
Україна» не підлягає задоволенню.

В судове засідання приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2, приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 не з'явився, повідомлені
про місце і час розгляду справи, а тому
судова колегія дійшла висновку про
можливість слухання справи у їх
відсутність.

Вислухавши пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 і ОСОБА_1
перебували у зареєстрованому шлюбі з 20
лютого 1999 року.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 09 липня 2009 року, яке
набрало законної сили 20 липня 2009 року,
шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було
розірвано.

19 січня 2010 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4
було укладено договір позики, який
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2 та зареєстрований за №
355. Відповідно до умов договору ОСОБА_4
отримав від ОСОБА_5 у власність грошові
кошти в розмірі 9 797 957 грн. 47 коп., що на
день отримання позики за офіційним
курсом Національного банку України
складає 1 224 561 доларів США, та
зобов'язався повернути дану позику в
строк до 28 лютого 2010 року ( а. с. 6, т. 1).

Під час оформлення договору позики
приватному нотаріусу Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_2
ОСОБА_4 було надано письмову згоду
ОСОБА_1 на укладення ним боргових
зобов'язань від 18 січня 2010 року,
посвідчену приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3

Заочним рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 05
липня 2010 року було задоволено позов
ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості, стягнуто з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_5 9 912 509 грн. 79 коп.
заборгованості за договором позики (а.
с. 8-9, т. 1).

На підставі вказаного рішення 21 липня
2010 року Києво-Святошинським районним
судом Київської області було видано
виконавчий лист № 2-2439/2010, за яким 04
лютого 2011 року старшим державним
виконавцем підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київській області
Мельніковим В.Б. було відкрито
виконавче провадження (а. с. 10, 107, т. 1).

13 вересня 2012 року між ОСОБА_5 та ТОВ
«НОВААГРО УКРАЇНА» було укладено угоду
про відступлення права вимоги суми
боргу ОСОБА_4 перед ОСОБА_5 за договором
позики від 19 січня 2010 року в розмірі 9 912
509 грн. 79 коп. (а. с. 26).

01 червня 2013 року на підставі ухвали
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 22 лютого 2013 року
державним виконавцем підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київській області
було винесено постанову заміну
стягувача ОСОБА_5 на його
правонаступника ТОВ «НОВААГРО
УКРАЇНА» (а. с. 26, т. 1).

ТОВ «НОВААГРО УКРАЇНА» порушило
питання про стягнення з ОСОБА_1 на
користь товариства заборгованості за
договором позики від 19 січня 2010 року,
посвідченим приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2 та зареєстрованим за №
355, у розмірі 9 912 509 грн. 79 коп. Позовні
вимоги обґрунтовує положеннями ст. ст.
61, 65 СК України, ст. ст. 1046-1050 ЦК України,
а також тим, що на момент укладення
вказаного договору позики у паспорті
ОСОБА_4 містився штамп про те, що він
перебуває в зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_1 ОСОБА_1 надала письмову згоду на
укладання при укладанні даного
договору була надана письмова згода
його дружини ОСОБА_1 Під час проведення
виконавчих дій з примусового виконання
заочного рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 05
липня 2010 року у ОСОБА_4 не було виявлено
доходів та майна, на яке можна було б
звернути стягнення. Проте, встановлено
наявність майна у дружини ОСОБА_4 -
ОСОБА_1, а саме, земельної ділянки та
будинок. Вважає, що ОСОБА_1 зобов'язана
отримані ОСОБА_4 на підставі договору
позики грошові кошти, оскільки вони
були витрачені на потреби сім'ї.

З'ясувавши обставини справи,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, допитавши свідків, суд першої
інстанції дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову ТОВ «НОВААГРО УКРАЇНА».

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Частиною 3 ст. 61 СК України визначено, що
якщо одним із подружжя укладено
договір в інтересах сім'ї, то гроші,
інше майно, в тому числі гонорар,
виграш, які були одержані за цим
договором, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України
договір, укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім'ї.

Частиною 2 ст. 114 СК України визначено,
що у разі розірвання шлюбу судом шлюб
припиняється у день набрання чинності
рішенням суду про розірвання шлюбу.

Як встановлено судом шлюб між ОСОБА_4 та
ОСОБА_1 є припиненим з 20 липня 2009 року.
Договір позики, за яким було
пред'явлено позов про стягнення
заборгованості, було укладено між
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 19 січня 2010 року, тобто
вже після припинення шлюбу між ОСОБА_4
та ОСОБА_1

При цьому, як пояснила ОСОБА_1, з квітня
2009 року вона припинила підтримувати
сімейні стосунки з ОСОБА_4, жодних
коштів від ОСОБА_4 не отримувала.
Дійсно, нею було надано ОСОБА_4
нотаріально-посвідчену згоду на
укладення договорів позики, однак
колишній чоловік пояснив їй це як
формальність, яка потрібна йому для
ведення бізнесу. При укладенні
договору позики вона присутня не була.

ОСОБА_4 пояснив, що дійсно, при
укладанні договору позики він вже був
розлучений з відповідачкою. Нотаріус
запропонувала йому оформити згоду
дружини при посвідченні договору
позики, оскільки свідоцтва про
розірвання шлюбу він не отримав.

Допитані судом першої інстанції свідки
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12 показали, що з початку 2009 року
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали окремо, шлюб
між ними розірвано в 2009 року, станом на
2008 рік будинок за адресою АДРЕСА_1, вже
був закінчений як будівництвом так і
оздобленням.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог ТОВ
«НОВААГРО УКРАЇНА» на підставі ч. 3 ст.
61, ч. 4 ст. 65 СК України.

Посилання апелянта на те, що договір
позики було укладено за згоди ОСОБА_1 на
укладення ОСОБА_4 боргових зобов'язань,
посвідченої 18 січня 2010 року приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову,
судом першої інстанції також було
враховано, що заочним рішенням
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 05 липня 2010 року
вже було стягнуто з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_5 повну суму заборгованості за
договором позики в розмірі 9 912 509 грн. 79
коп. При цьому, договором не
передбачено солідарної
відповідальності ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Заявляючи позов, ТОВ «НОВААГРО
УКРАЇНА» не було доведено того, що
отримані ОСОБА_4 на підставі договору
позики кошти були витрачені на
оздоблення будинку за адресою: АДРЕСА_1,
а також на транспортних засобів
«Фольксваген Пассат» д/н НОМЕР_1, «Ауді
А6» д/н НОМЕР_2, ДеуЛанос» д/н НОМЕР_3,
«Мерседес» д/н НОМЕР_4.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим. Судом було
правильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
дана вірна оцінка зібраним доказам по
справі, тому підстав для скасування
оскаржуваного рішення судом
апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «НОВААГРО
УКРАЇНА» відхилити, а рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 26 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді