Номер провадження: 22-ц/785/4103/14
Номер справи місцевого суду: 520/5603/13-ц
Головуючий у першій інстанції Маломуж
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Сегеди С.М.,

суддів:
Виноградової Л.Є.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря Жус
І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
ухвалу Київського районного суду м.
Одеси від 27 лютого 2014 року про
повернення зустрічної позовної заяви у
цивільній справі за позовом ОСОБА_4, яка
діє в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_3,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про усунення перешкод
у користуванні власністю, виселення та
визнання порядку користування
квартирою, та за зустрічним позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, в інтересах якого діє ОСОБА_4,
про припинення прав на частку у
спільному майні на вимогу інших
співвласників,

встановила:

29 квітня 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із зазначеним позовом, в якому
ставила питання про усунення перешкод
у користуванні власністю, шляхом
вселення її та ОСОБА_5 в спірне
приміщення, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, та визначення порядку
користування даною квартирою.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що
вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_8 В
період шлюбу, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народився син, ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_8 помер,
відповідно до свідоцтва про смерть від
09.11.2004 року, виданого Першим відділом
реєстрації актів цивільного стану
Приморського районного управління
юстиції м. Одеси та після його смерті
відкрилась спадщина на спадкове майно.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 09 березня 2006 року за
позивачкою та її сином визнано право
власності по 112 частині кожному на
вищевказану квартиру в порядку
спадкування за законом.

Вищезазначене рішення Київського
районного суду м. Одеси від 09 березня 2006
року ніким не оскаржено та набрало
законної сили.

На теперішній час по спірній адресі
мешкає відповідач по справі ОСОБА_3,
яка чинить перешкоди та безпідставно
не дає позивачці та її сину можливості
мешкати в належній їм по 16 частині
квартири.

21 лютого 2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7
звернулись до суду із зустрічним
позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, в інтересах
якого діє ОСОБА_4, в якому ставили
питання про припинення права спільної
часткової власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5
на 1/12 частину кожного вищевказаної
квартири, визнання за ОСОБА_3, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 право власності по 1/18 частини
вищевказаної квартири за кожним.

Також просили стягнути з ОСОБА_3,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 грошову компенсацію за кожну 1/12
частину вищевказаної квартири,
відповідно.

У задоволенні первісного позову ОСОБА_4
та ОСОБА_5 просили відмовити.

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 21 лютого 2014 року дана
зустрічна позовна заява була залишена
без руху, оскільки була подана з
порушеннями, а саме не було надано
копій зустрічної позовної заяви всім
учасникам судового процесу, а також не
було сплачено судовий збір.

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 27 лютого 2014 року зустрічну
позовну заяву було визнано такою, що не
подана, та повернуто позивачам з
підстав не усунення вищевказаних
недоліків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
ухвалу суду скасувати, справу
направити для продовження розгляду
судом першої інстанції за первісним та
зустрічним позовами, посилаючись на те,
що ухвала суду є незаконною та такою, що
постановлена із порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення, заслухавши
доповідача, доводи апеляційної скарги,
заперечень проти неї, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
часткового задоволення апеляційної
скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд
першої інстанції виходив із того, що
позивачі за зустрічним позовом не
усунули недоліки свого позову, які були
зазначені в ухвалі суду від 21 лютого 2014
року.

Однак, з даним висновком суду
погодитись не можна, з огляду на
наступні обставини.

У відповідності до ст. 124 ЦПК України
зустрічна позовна заява, яка подається
з додержанням загальних правил
пред'явлення позову, повинна
відповідати вимогам статей 119 і 120 цього
Кодексу. До зустрічної позовної заяви,
поданої з порушенням вимог,
встановлених частиною першою цієї
статті, застосовуються положення
статті 121 цього Кодексу.

Згідно статті 121 ЦПК України суддя,
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, викладених у
статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не
сплачено судовий збір, постановляє
ухвалу, в якій зазначаються підстави
залишення заяви без руху, про що
повідомляє позивача і надає йому строк
для усунення недоліків, який не може
перевищувати п'яти днів з дня отримання
позивачем ухвали.

Однак, матеріали справи не містять
доказів отримання позивачами копії
ухвали від 21.02.2014 року про усунення
недоліків зустрічного позову, а тому у
суду не було правових підстав для
постановлення ухвали від 27.02.2014 року
про повернення цього зустрічного
позову позивачам.

Та обставина, що ухвала про усунення
недоліків була оголошена в судовому
засіданні 21.02.2014 року (т.1, а.с.193-194), не
звільняла суд від обов'язку надати
позивачам за зустрічним позовом її
копію для виконання.

При цьому колегія суддів враховує, що в
судовому засіданні був присутній лише
ОСОБА_9, який є представником лише
одного позивача - ОСОБА_3 Інші позивачі
за зустрічним позовом: ОСОБА_6 та ОСОБА_7
в судовому засіданні не були присутні
і про постановлену судом ухвалу про
усунення недоліків зустрічного позову
не повідомлялись і її копію не
отримували.

Таким чином, оскільки позивачі за
зустрічним позовом не отримали копію
ухвали суду про усунення недоліків
цієї заяви, то зазначені обставини
позбавили їх можливості усунути
недоліки зустрічної позовної заяви, у
зв'язку з чим у суду не було жодних
правових підстав для її повернення.

Крім викладеного, колегія суддів
вважає за необхідне зазначити, що у
відповідності до ч. 1 ст. 123 ЦПК України
відповідач має право пред'явити
зустрічний позов до початку розгляду
справи по суті.

Як вбачається з матеріалів справи,
остання була призначена до розгляду по
суті позовних вимог ухвалою суду від
05.06.2013 року (т.1, а.с.20) і фактично
розглядається судом більше 9 місяців,
що само по собі є порушенням строків
розгляду цивільної справи в суді.

Таким чином, у суду не було правових
підстав для вирішення питання про
усунення недоліків зустрічного
позову, а тим більше прийняття його до
розгляду.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник
апеляційної скарги надав суду
достатні, належні і допустимі докази
існування обставин, на які він
посилається як на підставу доводів
апеляційної скарги.

З огляду на викладене, та враховуючи, що
всіх вищезазначених вимог
цивільно-процесуального законодавства
судом не було дотримано, колегія суддів
дійшла висновку про те, що ухвала суду є
помилковою, доводи апеляційної скарги
її спростовують, ухвалу постановлено з
порушеннями вимог
цивільно-процесуального
законодавства, у зв'язку з чим
апеляційну скаргу слід задовольнити
частково, оскаржувану ухвалу суду
скасувати і передати питання щодо
прийняття зустрічного позову на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Часткове задоволення апеляційної
скарги полягає у тому, що доводи
апеляційної скарги з приводу того, що
суд мав прийняти зустрічний позов, не
покладаючи обов'язку на позивачів
сплатити судовий збір у сумі 3211,60 грн., є
необґрунтованими і безпідставними.

Так, у відповідності до ч. 2 ст. 81 ЦПК
України якщо визначена позивачем ціна
позову вочевидь не відповідає дійсній
вартості спірного майна або на момент
пред'явлення позову встановити точну
його ціну неможливо, розмір судового
збору попередньо визначає суд з
наступним стягненням недоплаченого
або поверненням переплаченого
судового збору відповідно до ціни
позову, встановленої судом при
вирішенні справи.

Таким чином, у разі, якщо встановити
точну ціну позову неможливо, суму
судового збору при прийнятті позовної
заяви, у тому числі зустрічної,
визначає суд.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.4 ч.2 ст. 307, п.3 ч. 1
ст. 312, ст.ст. 313 - 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Ухвалу Київського районного суду
міста Одеси про повернення позовної
заяви від 27 лютого 2014 року скасувати.

Передати питання щодо прийняття
зустрічного позову на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської
області: С.М.
Сегеда

Л.Є. Виноградова

Н.А. Кононенко