Справа № 510/360/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.03.2014 р.
Ренійський районний суд Одеської
області

у складі: - головуючого судді Дудник
В.І.;

- при секретарі Пройка С.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні в м. Рені цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачка позовні вимоги визнала,
щодо їх задоволення не заперечувала,
просила розглянути справу у її
відсутності.

Позивачка на задоволенні позову
наполягала, просила про розгляд справи
без її участі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що
рішення у справі можливо постановити
при проведенні попереднього судового
засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК
України при визнанні позову
ухвалюється судове рішення в порядку,
встановленому ст. 174 цього ж Кодексу.
Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

В ході розгляду справи судом були
дослідженні наступні докази: копія
свідоцтва про народження позивачки;
копія свідоцтва про народження
відповідачки; копія свідоцтва про
одруження ОСОБА_3 із ОСОБА_4; копія
свідоцтва про право власності на житло
від 24.05.2007р. № 16, виданого на ім'я ОСОБА_5
та ОСОБА_6; копія технічного паспорту на
квартиру АДРЕСА_1; копії витягів про
реєстрацію в Спадковому реєстрі від
11.12.2007р.; копія заповіту ОСОБА_6 від
05.07.2007р., складеного на ім'я ОСОБА_1;
копія заповіту ОСОБА_5 від 05.07.2007р.,
складеного на ім'я ОСОБА_1; копія
свідоцтва про смерть ОСОБА_5 - помер
ІНФОРМАЦІЯ_2.; копія свідоцтва про
смерть ОСОБА_6 - померла ІНФОРМАЦІЯ_1;
копія пенсійного посвідчення
відповідачки; копія постанови
нотаріуса про відмову у вчиненні
нотаріальної дії від 24.02.2014р.

Судом в ході судового розгляду справи
встановлено, що позивачка у справі є
онукою, відповідачка - донькою нині
померлих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 За життя
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на підставі свідоцтва
про право власності на житло від
24.05.2007р. № 16 на праві спільної власності
належала квартира АДРЕСА_1, по ? частині
нерухомості - кожному з них. На випадок
смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розпорядилися
належним їм нерухомим майном, 05.07.2007 р.
залишили заповіти на ім'я ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2. та ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно
- померли. Після смерті дідуся та бабусі
позивачки відкрилась спадщина на
вищезазначене майно. У встановлений
законодавством строк для прийняття
спадщини після смерті дідуся та бабусі,
позивачка (як спадкоємиця за
заповітами) звернулася до Ренійської
районної державної нотаріальної
контори із заявами про прийняття
спадщини. За зверненням позивачки
нотаріусом було заведено спадкові
справи, про що свідчать витяги про
реєстрацію в Спадковому реєстрі.
Пізніше, при зверненні позивачки до
нотаріуса для отримання свідоцтв про
право на спадщину, їй в цьому було
відмовлено з причин відсутності
правовстановлюючих документів
(відсутності витягу про реєстрацію
нерухомості у державному реєстрі прав
нерухомості) на вищевказану квартиру,
про що 24.02.2014р. нотаріусом було
винесено відповідну постанову. Після
смерті ОСОБА_5, ОСОБА_6 це питання вже
неможливо вирішити, за визнанням права
власності на квартиру, як на об'єкт
спадщини, може звернутися тільки
спадкоємець.

Таким чином, позивачка прийняла
спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України,
що залишилася після померлих ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 і вважає, що має всі законні
підстави для визнання за нею права
власності на неї, оскільки до держави
вона не перейшла, відумерлою не
визнана, інший спадкоємець її не
прийняв та на неї не претендує.

Вивчивши матеріали справи та надані
документи, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги позивачки
обґрунтовані і підлягають задоволенню,
оскільки її доводи знайшли своє
належне підтвердження в судовому
засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин
справи сторони не заперечують,
визнають їх, суд вважає, що факти, які
обґрунтовують заявлені вимоги і мають
значення для справи встановлені, у
зв'язку із чим немає необхідності у
підтвердженні їх доказами засобом
дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом (ст. 1217 ЦК України). Право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті. У разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі не охоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК
України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Незалежно від часу
прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК
України спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати нотаріусу
заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.
1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття
спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини.

Як було встановлено судом,
позивачка у справі є спадкоємицею за
заповітами (ст. 1235 ЦК України). Вона у
передбачений законом строк подала
нотаріусу заяви про прийняття
спадщини, отже вважається такою, що її
прийняла. Прийняття спадщини є фактом,
який відображає волю спадкоємця
придбати майно після смерті
спадкодавця. В даному випадку
позивачка прийняла спадщину в порядку
ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки її воля,
як спадкоємиці за заповітами, була
виражена у її діях щодо подачі
відповідних заяв до нотаріуса.

Таким чином, позивачка прийняла
спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України,
однак, вона не може оформити прийняття
спадщини та отримати відповідне
свідоцтво, оскільки за життя ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 не було належним чином
зареєстровано право власності на
квартиру, у зв'язку із чим в даний час
позивачка вимушена звернутися до суду
із позовом.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Таким чином, суд вважає, що позивачка є
суб'єктом набуття права власності на
квартиру з підстав прийняття спадщини
за заповітами в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК
України.

З урахуванням викладених позивачкою та
досліджених у судовому засіданні
обставин, суд вважає можливим
задовольнити її вимоги щодо визнання
за нею права власності на спадкове
майно.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК
України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1235, 1268, 1269,
1270 ЦК України, -

В И Р І Ш
И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за заповітами право
власності на квартиру АДРЕСА_1, що
належала ОСОБА_5, померлому ІНФОРМАЦІЯ_2
та ОСОБА_6, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1.

Строк оскарження рішення в Апеляційний
суд Одеської області через Ренійський
районний суд Одеської області: 10 днів -
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя:
В.І. Дудник