№ 201/4838/14-ц
провадження 2-о/201/96/2014
УХВАЛА

14 квітня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Суддя Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська Антонюк О.А.,
ознайомившись з матеріалами заяви
ОСОБА_1, заінтересована особа:
приватний нотаріус ОСОБА_2, про
встановлення факту, що має юридичне
значення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 11 квітня 2014 року
звернулася до суду з заявою про
встановлення факту, що має юридичне
значення,.

Зі змісту заяви та доданих до неї
матеріалів витікає, що ОСОБА_1
звернулася до суду з заявою в порядку
окремого провадження згідно норм ЦПК
України, в якій просить суд встановити
факт, що має юридичне значення, а саме:
встановити факт належності
правовстановлюючого документа
(договір купівлі продажу особі (ОСОБА_3),
по батькові якого, що зазначено в
документі, не збігаються з по батькові
цієї особи, зазначеним у свідоцтві про
народження або в паспорт, зазначений
факт їй необхідно встановити для
отримання свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, однак у абз. 3 п. 23
постанови № 7 від 30 травня 2008 року
Пленуму Верховного суду України «Про
судову практику у справах про
спадкування» у разі відмови нотаріуса
в оформленні права на спадщину особа
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження, а як вбачається
з вказаної заяви, що додано до неї,
заявнику державним нотаріусом було
відмолено в оформленні спадщини, тобто
було відмовлено останній у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, а тому в даному випадку
вбачається спір про право, що свою
чергу виключає розгляд вказаної заяви
в порядку окремого провадження.

Згідно ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме
провадження - це вид непозовного
цивільного судочинства, в порядку
якого розглядаються цивільні справи
про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 6 ст. 235 ЦПК України
розгляд в окремому провадженні питань,
пов'язаних з спором про право, не
допускається. В порядку ст. 256 ЦПК
України судами розглядаються справи за
заявами про встановлення фактів, від
яких залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначений інший порядок їх
встановлення.

На підставі ч. 4 ст. 256 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо з заяви про
встановлення факту, що має юридичне
значення, вбачається спір про право, а
якщо спір про право буде виявлений
під час розгляду справи, - залишає
заяву без розгляду.

Виходячи з наведеного прихожу до
висновку, що заявнику, слід відмовити у
відкритті провадження у справі,
оскільки вбачається спір про право,
тому в даному випадку заява не підлягає
розгляду в окремому провадженні, а
заявнику слід звернутися до належного
суду в порядку позовного провадження
згідно норм ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 4
ст. 256 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті
провадження у справі за заявою ОСОБА_1,
заінтересована особа: приватний
нотаріус ОСОБА_2, про встановлення
факту, що має юридичне значення та
рекомендувати їй звернутися до
належного суду з позовною заявою в
порядку позовного провадження згідно
норм ЦПК України.

Ухвалу може бути оскаржено в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 5 днів з
дня проголошення ухвали, а у разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя