Єдиний унікальний номер 226/4301/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/3352/2014
Головуючий в 1 інстанції Рибкін О.А.
Доповідач Азевич В.Б.
24 квітня 2014 року Апеляційний
суд Донецької області в складі:
головуючого-судді Резникової Л.В.,
суддів: Азевича В.Б., Ларіної Н.О.,
при секретарі Баранчикові Є.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя,
за апеляційною скаргою ОСОБА_2, в
інтересах якого діє ОСОБА_3, на рішення
Димитровського міського суду
Донецької області від 25 лютого 2014 року,-
25 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернулася з
позовом до відповідача ОСОБА_2 про
поділ спільного майна подружжя.
В обґрунтування позовних вимог
вказала, що вони з відповідачем
перебували у шлюбі з 13.08.1994 року до
05.09.2000 року. Від даного шлюбу у них з
відповідачем є син - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Під час шлюб, а саме 08.04.1996
року ними була придбана квартира,
розташована за адресою: АДРЕСА_1.
Квартира була оформлена на
відповідача. Зараз вона бажає
подарувати свою частку їхньому сину, у
зв'язку з чим вона запропонувала
відповідачу добровільно поділити
спільне майно, визнавши за нею право
власності на ? частку квартири, однак
він відмовляється поділити квартиру.
Просила суд визнати за нею та за
відповідачем право власності по ?
частці вказаної квартири, за кожним.
Рішенням Димитровського міського суду
Донецької області від 25 лютого 2014 року
позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано за
ОСОБА_1 право власності на ? частку
квартири АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_2
право власності на ? частку цієї
квартири. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 229,40 грн.

На вказане рішення суду відповідач
подав апеляційну скаргу, в якій просить
його скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Вважає, що позов ОСОБА_1 поданий з
порушенням трьохрічного строку
позовної давності, який пропущений без
поважних причин.

Тобто, на його думку, наявні підстави
для відмови у позові за спливом
позовної давності, яка застосовується
до вимог про розподіл майна, заявлених
після розірвання шлюбу, що
підтверджується матеріалами цивільної
справи та залученими до неї доказами -
відповідними документами, поясненнями
сторін, аудіозаписом судового
засідання. Про це відповідач зробив
суду першої інстанції відповідну заяву
і просив застосувати строк позовної
давності при ухваленні рішення по
даній цивільній справі.

Зазначає, що позивачка у своєму позові
не вказала будь-яких причин пропуску
строку давності на звернення до суду з
вимогами про розподіл спірної
квартири, не довела факт пропуску цього
строку з поважних причин та не просила
суд першої інстанції поновити строк
звернення до суду, як пропущеного з
поважних причин.

Відповідач та його представник - ОСОБА_3
підтримали доводи апеляційної скарги.

Позивачка, сповіщена про час та місце
розгляду справи телефонограмою та
судовою повісткою з рекомендованим
поштовим повідомленням, не з'явилася.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідача та його представника,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає за необхідне її
відхилити.

Згідно ст. 308 ч. 1 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції при розгляді
справи встановлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з
13.08.1994 року до 05.09.2000 року, що
підтверджується копіями свідоцтв про
шлюб та про розірвання шлюбу. (а. с. 10, 12)

У сторін є дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
(а. с. 11)

08.04.1996 року ОСОБА_2 було укладено
договір купівлі-продажу квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, який
був посвідчений приватним нотаріусом
Димитровського міського нотаріального
округу Донецької області ОСОБА_5 (а. с. 40,
41)

Згідно довідки КП «Бюро технічної
інвентаризації» Димитровської міської
ради від 23.12.2013 року, по реєстраційним
даним БТІ квартира АДРЕСА_1 належить
ОСОБА_2 на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого 08.04.1996
року приватним нотаріусом
Димитровського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, реєстр № 594. (а. с. 13)

Суд першої інстанції вважав, що спірна
квартира є спільною власністю
подружжя, оскільки вона була придбана в
період шлюбу. Враховуючи, що ця
квартира є неподільним майном, суд
першої інстанції вважав, що позовні
вимоги підлягають задоволенню і за
кожним із сторін має бути визнано право
власності на ? частку вказаної
квартири.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд виходив з того, позивачкою
не пропущений трирічний строк позовної
давності, оскільки початок його спливу
згідно із законодавством не
пов'язується з моментом укладання
договору купівлі-продажу або з часом
реєстрації розірвання шлюбу.

З вказаними висновками суду можливо
погодитися, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 22 КПШС України, що
діяв на момент виникнення
правовідносин - придбання сторонами
спірної квартири, майно, нажите
подружжям за час шлюбу, є його спільною
сумісною власністю. Кожен з подружжя
має рівні права володіння,
користування і розпорядження цим
майном. Подружжя користується рівними
правами на майно і в тому разі, якщо
один з них був зайнятий веденням
домашнього господарства, доглядом за
дітьми або з інших поважних причин не
мав самостійного заробітку.

За змістом цієї норми майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловіку на праві спільної
сумісної власності.

Згідно частині 3 ст. 29 КПШС України від
вимоги про поділ майна, яке є спільною
сумісною власністю розведеного
подружжя, встановлюється трирічний
строк позовної давності.

Стаття 11 КПШС України передбачає, що у
тих випадках, коли для окремих вимог
встановлено строк позовної давності,
він обчислюється, якщо інше не
встановлено законом, з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення свого права.

Аналогічна норма передбачена частиною
2 статті 72 СК України, а саме визначено,
що до вимоги про поділ майна, заявленої
після розірвання шлюбу, застосовується
позовна давність у три роки. Позовна
давність обчислюється від дня, коли
один із співвласників дізнався або міг
дізнатися про порушення свого права
власності.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в абз. 3 п. 15 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» від 21 грудня 2007 року №11,
початок позовної давності для вимоги
про поділ спільного майна подружжя,
шлюб якого розірвано, обчислюється не з
дати прийняття постанови державного
органу РАЦС (статті 106, 107 СК) чи з дати
набрання рішенням суду законної сили
(статті 109, 110 СК), а від дня, коли один із
співвласників дізнався або міг
дізнатися про порушення свого права
власності (ч. 2 ст. 72 СК).

З матеріалів справи вбачається, що
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі з 13 серпня 1994 року по 05 вересня 2000
року та під час шлюбу і сумісного
проживання - 08.04.1996 року придбали спірну
квартиру. (а. с. 10, 12, 41)

Та обставина, що під час розгляду
судової справи за позовом ОСОБА_1 про
розірвання шлюбу позивачка зазначала
про відсутність на той момент спору про
спільне майно, не має правового
значення для вирішення питання щодо
застосування строку позовної давності.

З огляду на викладене, відповідач не
навів суду обставин, які свідчать про
те, що позивачка пропустила строк
позовної давності для звернення до
суду з позовом про розподіл даної
квартири.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції обґрунтовано не прийняв до
уваги заперечення і на законних
підставах ухвалив рішення про
задоволення позову, а доводи
апеляційної скарги необґрунтовані і не
спростовують висновків суду.

При встановленні зазначених фактів і
ухваленні рішення судом першої
інстанції не порушено норм
процесуального права та правильно
застосовано норми матеріального права.

Таким чином, апеляційну слід відхилити,
а рішення суду першої інстанції -
залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч.1 п.1,
315, 317 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах
якого діє ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Димитровського міського суду
Донецької області від 25 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: