Справа № 192/252/14
Провадження № 2/192/213/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2014 року СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ
СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у
складі:

головуючої -
судді Омелюх В.М.,

при секретарі -
Савчуковій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у смт.Солоне
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Наталівської сільської ради
Солонянського району
Дніпропетровської області про
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом
до відповідача про надання додаткового
строку для подання заяви про прийняття
спадщини.

На обґрунтування своїх вимог
посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
чоловік її матері - ОСОБА_2, яким за
життя на все належне йому майно було
складено на її користь заповіт, який
зберігається в Наталівській сільській
раді Солонянського району. Про його
смерть вона дізналась випадково на
початку 2011 року, але в сільській раді їй
не видали ні свідоцтва про смерть
спадкодавця, ні заповіту, оскільки вона
не є його донькою. Вважала, що строк для
прийняття спадщини вона пропустила з
поважних причин, тому змушена
звернутися до суду з позовом про
продовження строк на прийняття
спадщини. Прохала продовжити строк
прийняття спадщини на один місяць.

Позивачка в судовому засіданні
позов підтримала та прохала визначити
їй додатковий місячний строк для
подання заяви про прийняття спадщини,
оскільки вважала, що строк звернення до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини вона пропустила з
поважних причин, так як про смерть її
вітчима дізнався через декілька днів
після її настання в грудні 2009 року від
сторонніх осіб за їх телефонним
повідомленням. Зверталась до
нотаріальної контори з питання
оформлення спадщини в 2010 році, але
заяви про прийняття спадщини не
подавала, оскільки не малі ні свідоцтва
про смерть ОСОБА_2, ні заповіту на своє
ім'я, а коли звернулась до сільської
ради в лютому 2011 року за отриманням
таких документів, то їй відмовили в їх
видачі. Більше до нотаріуса не
зверталась і до дня розгляду справи
судом заяви до нотаріальної контори не
подавала, відмови щодо прийняття заяви
та оформлення спадкових прав
нотаріусом їй не видавалось. Також
пояснила, що протягом 2010-2013 років вона
щорічно хворіла, в зв'язку з чим
знаходилась на лікуванні в лікарні.

Представник відповідача - Наталівської
сільської ради Солонянського району
Дніпропетровської області в судовому
засіданні позов визнав та не
заперечував проти його задоволення,
пояснивши суду, що ОСОБА_2 на день
смерті проживав один і його поховали
мешканці села. За життя ОСОБА_2 в
сільській раді оформлено заповіт щодо
розпорядження належним йому майном на
користь позивача, який в подальшому не
змінювався і не скасовувався, але коли
до них вернулась позивачка за
отриманням заповіту та свідоцтва про
смерть, то вони не змогли видати їй
дублікат свідоцтва про смерть,
оскільки актовий запис про смерть
даної особи в сільській раді не
вчинявся, а дублікат заповіту може бути
виданий особі на користь якої його
вчинено лише при наданні такою особою
свідоцтва про смерть спадкодавця.

Суд, заслухавши позивача, представника
відповідача, дослідивши надані докази,
приходить до висновку, що позов
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за
позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини, а згідно ст.1268 ЦК України
спадкоємець має право прийняти
спадщину або не прийняти.

Відповідно ст.1270 ЦК України встановлює
шестимісячний термін для прийняття
спадщини, який починається з дня
відкриття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що
згідно актового запису №173 від 25 грудня
2009 року по відділу реєстрації актів
цивільного стану Солонянського
районного управління юстиції
Дніпропетровської області ІНФОРМАЦІЯ_1
в селі Наталівка Солонянського району
Дніпропетровської області помер
ОСОБА_2 (а.с.25-26), в зв'язку з чим
відкрилася спадщина на належне йому
майно, в тому числі можливо і земельну
ділянку для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва та
житловий будинок, про які повідомляє
позивачка, але доказів наявності права
власності у померлого ОСОБА_2 на певне
майно сторонами суду не надано, а судом
не встановлено.

При житті ОСОБА_2 18 серпня 2006 року було
складено нотаріально посвідчений
секретарем Наталівської сільської
ради Солонянського району
Дніпропетровської області за
реєстровим №62 заповіт, за яким на
випадок смерті він заповідав ОСОБА_1
земельну ділянку площею 5.62 га, яка
передана для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва та
розташована на території Натілівської
сільської ради Солонянського району
Дніпропетровської області і належить
йому на підставі державного акту на
право приватної власності на землю
серії 1-ДП №088881(а.с.48), стосовно відміни
та скасування якого відомості в
Наталівській сільській раді
Солонянського району
Дніпропетровської області відсутні
(а.с.41).

Таким чином, зазначене свідчить про те,
що відповідно до ст.1222 ЦК України
позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем за
заповітом майна померлого спадкодавця
ОСОБА_2 у виді земельної ділянки для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
але як спадкоємець за заповітом в
установлений ст.1268 ЦК України
шестимісячний строк не звернулась з
заявою до нотаріальної контори про
прийняття спадщини, а нотаріусом
Солонянської державної нотаріальної
контори Дніпропетровської області,
тобто за місцем відкриття спадщини, не
приймалось будь-якого рішення щодо
такої заяви, в тому числі і щодо відмови
як в прийняття заяви у зв'язку з
пропуском строку подачі заяви про
прийняття спадщини, так і щодо відмови
в видачі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом.

Судом встановлено, що до Солонянської
державної нотаріальної контори за
місцем відкриття спадщини в
установлений законом шестимісячний
строк ніхто зі спадкоємців за законом
чи заповітом, в тому числі позивачка
ОСОБА_1, не звертався, а спадкова справа
на майно померлого спадкодавця не
відкривалась, що підтверджується
згідно листа Солонянського державної
нотаріальної контори
Дніпропетровської області станом на 09
квітня 2014 року спадкова справа на майно
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не
відкривалась (а.с.47).

Відповідно до вимог ст.10 Цивільного
процесуального кодексу України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог і на підставі наданих сторонами
та іншими учасниками процесу доказів.

Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

В судовому засіданні позивачкою не
надано жодних доказів на підтвердження
поважності причин пропуску нею
встановленого ст.1268 ЦК України
шестимісячний строку для подачі заяви
про прийняття спадку, оскільки з
моменту відкриття спадщини до
закінчення шестимісячного строку мав
можливість своєчасно звернутися до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, оскільки ще в
грудні 2009 року їй було відомо про
смерть спадкодавця ОСОБА_2, що
позивачка особисто підтвердила в
судовому засіданні, а сам по собі факт
відсутності у неї свідоцтва про смерть
спадкодавця та заповіту не є
достатньою підставою вважати, що
позивачкою пропущено шестимісячний
строк подачі заяви до нотаріальної
контори про прийняття спадщини з
поважної причини, так як в разі
своєчасного подання до нотаріальної
контори заяви про прийняття спадщині
дані документи можуть бути витребувані
нотаріусом відповідно до Закону
України «Про нотаріат».

Вирішуючи питання про визначення особі
додаткового строку для подачі заяви
про прийняття спадщини, суд досліджує
поважність причини пропуску строку для
прийняття спадщини, при цьому
необхідно виходити з того, що поважними
є причини, пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій, в
зв'язку з чим судом не може бути
прийнято до уваги як доказ поважності
причин пропуску строку на подачу заяви
позивачем про прийняття спадщини до
нотаріальної контори приведені нею в
судовому засіданні доводи про те, що
вона в період 2010 року - 2013 років щорічно
хворіла та періодично знаходилась на
лікуванні в лікувальній установі
(а.с.50-52), що перешкоджало їй своєчасно
звернутися до нотаріуса, оскільки
надані позивачкою докази свідчать про
те, що протягом шестимісячного строку з
дня смерті спадкодавця до 22 червня 2010
року вона не лікувалась, а в липні 2010
року та 2011 року, в березні 2013 року вона
знаходилась на стаціонарному
лікуванні не більше двох - трьох тижнів
щорічно, що свідчить про те, що ці
обставини не були їй перешкодою як для
звернення до нотаріальної контори, так
і до суду.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що в задоволені позову необхідно
відмовити, оскільки позивачем не
надано, не дивлячись на неодноразові
роз'яснення суду щодо обов'язку
позивача надавати докази на
підтвердження заявленого позову,
будь-яких об'єктивних, достовірних та
відносних до даної справи доказів, в
тому числі і на підтвердження того, що
перешкоджало його зверненню до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини, яка
може бути направлена до відповідної
нотаріальної контори і поштою, та на
протязі майже чотирьох років на момент
звернення з даним позовом до суду після
спливу вказаного строку, тому суд не
може визнати зазначенні позивачем
причини пропуск строку на звернення з
заявою до нотаріальної контори як
поважні, оскільки вони не є
об'єктивними, непереборними істотними
труднощами для позивача, а інших
поважних причин пропуску строку
позивачем не зазначено, що є підставою
для відмови в позові.

З урахуванням зазначеного, суд
відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України
ухвалив не приймати визнання позову
відповідачем, який, будучи органом
місцевого самоврядування за місцем
відкриття спадщини, згідно ст.1277 ЦК
України був зобов'язаний в разі
відсутності спадкоємців за заповітом і
за законом, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття подати до суду заяву про
визнання спадщини відумерлою, що
свідчить про те, що визнання ним позову
суперечить закону.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судові
витрати по сплаті судового збору
відшкодуванню позивачу та стягненню з
відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.1216-1225,1233, 1268, 1270, 1272, 1277 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Наталівської сільської ради
Солонянського району
Дніпропетровської області про
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через районний суд шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Головуюча: суддя