Справа № 336/9446/13-Ц
Провадження № 2/336/269/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2014 року
м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя у складі: головуючого судді
Кляшторного В.С., при секретарі
Ведмедьовій В.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за первісним позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа -
Мокрянський кар'єр № 2 п/о
«Запорожнерудпром», про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, за зустрічним
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя
особа - Мокрянський кар'єр № 2 п/о
«Запорожнерудпром», про вселення в
квартиру, усунення перешкод в
користуванні житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа -
Мокрянський кар'єр № 2 п/о
«Запорожнерудпром», про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням.

В уточненій заяві зазначив, що з
відповідачкою ОСОБА_2 28.01.1978 р. він
зареєстрував шлюб. 13 жовтня 1978 року
йому, як працівнику Мокрянського
кар'єру, була виділена квартира
АДРЕСА_1, в яку він вселився разом зі
своєю родиною. У 1990 році йому на сім'ю
була виділена ще сусідня квартира, яка
була об'єднана з попередньою. Вказаною
квартирою вони користувались разом з
відповідачами, але оплату за
електричну енергію здійснював позивач,
починаючи з дня користування в цілому
по двом лічильникам.

Шлюбні стосунки з відповідачкою ОСОБА_2
припинилися і 15 червня 1995 року шлюб
було розірвано. Після розлучення між
ним та відповідачками по справі
склався порядок користування вказаною
квартирою, за яким він зайняв жилу
кімнату літера 2-4 пл. 21,6 кв.м., кухню літ.
2-3 пл. 13,6 кв.м., коридор літ. 2-2 пл. 3,6 кв.м.
та коридор 2-1 пл. 2,8 кв.м. Відповідачі зі
ОСОБА_4 стали користуватися жилою
кімнатою літ. 2-5 пл.. 21 кв.м., нежилими
приміщеннями кухнею 2-7 пл. 7,6 кв.м..
кладовою пл.. 6,2 кв.м., коридором літ. 2-8
пл. 6,8 кв.м. Прохід між кімнатами вони з
відповідачкою заклали, фактично
утворивши дві окремі квартири.. Окремі
договори найма на вказані кімнати між
балансоутримувачем Мокрянським
кар'єром № 2 п/о «Запоріжнерудпром» та
позивачем і відповідачами не
укладались.

У 2000 році відповідачка ОСОБА_3 виїхала
на заробітки в Італію, де утворила сім'ю
та народила дитину. Позивач вважає, що
вона добровільно залишила спірну
квартиру, забравши своє майно, особисті
речі.

В 2004 р. інша його дочка ОСОБА_4 одержала
квартиру, виїхала на інше постійне
проживання та знялась з реєстраційного
обліку.

В 2006 р. відповідачка ОСОБА_2 добровільно
залишила спірну квартиру та переїхала
до дочки ОСОБА_5, де проживає і до цього
часу.

Останні вісім років ні донька, ні
колишня дружина спірною квартирою не
цікавились, жодних рахунків не
сплачували і тому позивач змушений
нести додаткові витрати. Також
зазначає, що він у 2010 р. сплатив всі
борги за водопостачання, які
утворились ще під час проживання
відповідачів в спірній квартирі у
зв'язку з тим, що йому могли відключити
водопостачання.

Також в кімнаті, де мешкала колишня
дружина з донькою через те, що ніхто на
протязі тривалого часу там не мешкав,
покрівля будинку почала підтікати і
з'явилась сирість, а стіни вкрились
грибком і почали руйнуватись, виник
неприємний запах. У зв'язку з чим він
був змушений відчинити це приміщення,
намагаючись врятувати цю частину
квартири від руйнування. Реєстрація
відповідачів негативно впливає на його
матеріальне становище, оскільки він
змушений за них сплачувати рахунки за
комунальні послуги.

З вищевикладених причин позивач
змушений звернутися до суду з даним
позовом та просить визнати
відповідачок такими, що стратили право
користування житловим приміщенням
квартирою АДРЕСА_1.

Відповідачки ОСОБА_2, ОСОБА_3, в свою
чергу, звернулись до суду з зустрічним
позовом ОСОБА_1, про вселення в
квартиру, усунення перешкод в
користуванні житловим приміщенням.

Ухвалою суду від 13.01.2014 р. зустрічний
позов був прийнятий судом та вимоги за
ним були об'єднані в одне провадження з
первісним позовом.

В зустрічному позові позивачі
посилаються на те, що відповідач ОСОБА_1
чинить їм перешкоди у користуванні
спірною квартирою. Після розірвання
шлюбу зі ОСОБА_2 він почав поводитися
агресивно, приводив до квартири різних
жінок, зловживав алкоголем, не
дозволяв проходити по подвір'ю біля
вікон, пошкодив водопровід, розламав
закладений прохід між квартирами, не
пускав їх до квартири. У зв'язку з чим
позивачі були вимушені ночувати на
дачі, або у доньки ОСОБА_4. В
правоохоронні органи вони не
звертались, оскільки боялись
подальшого погіршення стосунків з
відповідачем. Також зазначили, що у них
з відповідачем були окремі лічильники
на електричну енергію та кожна сторона
сплачувала за фактично спожиту
електричну енергію. 25.05.2010 р. позивачка
ОСОБА_2 уклала окремий договір на
користування електричною енергією.

Влітку у липні-серпні 2013 р. ОСОБА_2
прийшла додому, але зайти до приміщення
не змогла оскільки на дверях був
змінений замок. Після цього вона
неодноразово приходила до спірної
квартири з метою поспілкуватися з
відповідачем та вирішити спір мирним
шляхом, але поспілкуватися з колишнім
чоловіком не виявилось можливим. Вона
змушена була тимчасово мешкати то у
дочки, то на дачі. В подальшому вона
отримала повістку до суду та дізналася,
що колишній чоловік намагається
протиправно позбавити її єдиного
житла. Дочка, яка є громадянкою України
і тимчасово проживає в Італії, також не
має іншого житла і не може повернутися
додому, оскільки батько перешкоджає їм
користуватися помешканням.

На підставі вищевикладеного позивачі
просять суд вселити їх в квартиру
АДРЕСА_1 та зобов'язати ОСОБА_1 не
чинити їм перешкод у користуванні
квартирою, а також стягнути понесені
судові витрати.

В судовому засіданні позивач за
первісним позовом (відповідач за
зустрічним позовом) та його
представник підтримали первісний
позов в повному обсязі, підтвердили
обставини зазначені в ньому та просила
його задовольнити в повному обсязі. З
позовними вимогами викладеними в
зустрічній позовній заяві не
погодились, зазначили, що відповідачам
за первісним позовом (позивачкам за
зустрічним позовом) ніхто ніяких
перешкод в користуванні житлом не
чинить, вони добровільно перестали
мешкати в спірному приміщенні та не
сплачують за комунальні послуги.

У судовому засіданні відповідачка
ОСОБА_2 та її представник просили
задовольнити зустрічний позов в
повному обсязі, первісний позов не
визнали та зазначили, що обставини
зазначені в ньому не відповідають
дійсності. При цьому зазначили, що
ОСОБА_1 своїми діями робить неможливим
колишній дружині та дочці проживання у
спірному приміщенні, зайняв його
повністю та мешкає там зі своєю новою
дружиною.

Відповідачка ОСОБА_3 за первісним
позовом (позивачка за зустрічним
позовом) в судове засідання не
з'явилась, надала суду заяву в якій
просила суд розглядати справу за її
відсутності, просила задовольнити
зустрічний позов та відмовити в
первісному.

Представник третьої особи -
Мокрянського кар'єру № 2 п/о
«Запоріжнерудпром» в судове засідання
не з'явився, про день, час та місце
слухання справи був повідомлений
належним чином, пояснень або
заперечень не надав.

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, пояснили, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі,
але у 1995 р. розійшлись та поділили
квартиру на дві окремі половині та
мешкали окремо. ОСОБА_1 вів себе досить
агресивно, чинив перешкоди у
користуванні у зв'язку з чим ОСОБА_2 та
її донька змушені були ночувати у
знайомих та на дачі.

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11
пояснили, що колишню дружину ОСОБА_1
після розлучення в спірному житлі
практично не бачили, його доньку ОСОБА_3
теж бачили дуже рідко та зазначили, що
чули що вона мешкає за кордоном.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши наявні у матеріалах справи
докази, суд приходить до висновку, що
вимоги за зустрічним позовом слід
задовольнити, а в задоволенні
первісного позову слід відмовити з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1
перебували у шлюбі з 28101.1978 р. по 15.06.1995
р., що підтверджується копією свідоцтва
про укладення шлюбу, серія НОМЕР_1 та
копією свідоцтва про розірвання шлюбу,
серія НОМЕР_2.

13 жовтня 1978 року ОСОБА_1 на сім'ю була
виділена квартира АДРЕСА_1, яка
знаходилась на балансі Мокрянським
кар'єром № 2 п/о «Запоріжнерудпром».
Згодом подружжю ОСОБА_2 була виділена
для поліпшення житлових умов квартира
АДРЕСА_2. Зазначені квартири вони
об'єднали в одну, зробивши прохід в
стені між квартирами. Квартирі,
загальної площі 83,1 кв.м., помешканню був
присвоєний № 2.

Після розлучення подружжя визначило
порядок користування квартирою
поділивши її на дві половини, прохід
між квартирами в капітальній стені
вони заклали та почали мешкати окремо.
Господарськими спорудами та землею
вони користувались сумісно. Даніо
бставини сторонами не оспорювались.

Відповідно до довідки вуличного
комітету № 135 Шевченківського району м.
Запоріжжя у спірному житлі
зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Посилання ОСОБА_1 на те, що його колишня
дружина ОСОБА_2 та донька ОСОБА_3
добровільно перестали мешкати в
спірному приміщення та не сплачують за
комунальні послуги, спростовуються
показами свідків, які зазначили, що
чоловік чинить їм перешкоди у
користуванні житлом та не впускає їх до
квартири, а також наявністю укладеного
договору на користування електричною
енергією від ОСОБА_2 У своєї дочки
ОСОБА_2 не зареєстрована, а тому право
на користування квартирою дочки не
набула.

Відповідно до ст. 64 ЖК України члени
сім'ї наймача, які проживають разом з
ним, користуються нарівні з наймачем
усіма правами і несуть усі обов'язки,
що випливають з договору найму жилого
приміщення. Повнолітні члени сім'ї
несуть солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із зазначеного договору. До
членів сім'ї наймача належать дружина
наймача, їх діти і батьки. Якщо особи,
зазначені в частині другій цієї статті,
перестали бути членами сім'ї наймача,
але продовжують проживати в займаному
жилому приміщенні, вони мають такі ж
права і обов'язки, як наймач та члени
його сім'ї.

Згідно з ч. 4 с т. 311 ЦК України фізична
особа не може бути виселена або іншим
чином примусово позбавлена житла, крім
випадків, встановлених законом.

Ч. 2 ст. 65 ЖК України особи, що вселилися
в жиле приміщення як члени сім'ї
наймача, набувають рівного з іншими
членами сім'ї права користування жилим
приміщенням, якщо при вселенні між
цими особами, наймачем та членами
його сім'ї, які проживають з ним, не
було іншої угоди про порядок
користування жилим приміщенням.

Ст. 47 Конституції України гарантує, що
ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на
підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України хіхто
не може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

На думку суду, вимоги за первісним
позовом є неправомірними, оскільки
позивачем не доведено, що відповідачі
добровільно залишили помешкання та не
користуються ним. Судом було
встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3
залишили приміщення, оскільки позивач
чинив їм перешкоди. Вони були змушені
тимчасово мешкати в інших приміщеннях,
але проявляли інтерес до свого житла.
ОСОБА_2 продовжує навідуватись до своєї
половини, уклала договір на постачання
електроенергії. Крім того в судовому
засіданні встановлено, що у ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 немає іншого житла, окрім
спірного, в якому б вони змогли мешкати.

На підставі вище наведеного та
керуючись ст., ст. 57-60, 62, 63, 88, 208, 209, 212-215Ю,
311 ЦПК України, ч.ч. ст. 64, 65 ЖК України,
ст. 47 Констиуції України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа -
Мокрянський кар'єр № 2 п/о
«Запорожнерудпром», про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
третя особа - Мокрянський кар'єр № 2 п/о
«Запорожнерудпром» про вселення в
квартиру, усунення перешкод в
користуванні житловим приміщенням -
задовольнити.

Вселити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в квартиру
АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2,
ОСОБА_3, перешкод к користуванні
квартирою АДРЕСА_1.

Стугнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
понесені судові витрати у вигляді
судового збору у розмірі 243, 60 грн.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
шляхом подання апеляційної скарги
через Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя протягом десяти днів після
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
В.С. Кляшторний