АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого:
Невідомої Т.О.

суддів:
Пікуль А.А., Побірченко Т.І.

при секретарі:
Ошедшій А.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського
районного суду м. Києва від 07 березня 2013
року за позовною заявою ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа: Приватний нотаріус
ОСОБА_4, про звернення стягнення на
предмет застави,

№ апеляційного провадження:
№22-ц/796/5687/2014 Головуючий у суді першої
інстанції: Ластовка Н.Д. Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Невідома
Т.О. в
с т а н о в и л а :

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 07 березня 2013 року
відмовлено у відкритті провадження у
справі за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_3,
третя особа: Приватний нотаріус ОСОБА_4,
про звернення стягнення на предмет
застави.

Не погодившись із такою ухвалою
суду,ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм процесуального права, просив
ухвалу суду першої інстанції скасувати
та передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції, оскільки
останній порушив порядок, встановлений
для вирішення питання по справі. На
думку апелянта, суд першої інстанції
дійшов безпідставного висновку про
відмову у відкритті провадження в
справі, посилаючись на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 27 серпня 2013 року. При цьому, суд не
звернув уваги на те, що ОСОБА_2 було
заявлено позов з інших підстав, а також
порушив положення ст. ст. 4, 5, 6 ЦПК
України.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та
його представник ОСОБА_1 апеляційну
скаргу підтримали та просили її
задовольнити з наведених у ній підстав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення позивача та його
представника, з'ясувавши обставини
справи та оговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваної ухвали, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 26
лютого 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
Дніпровського районного суду м. Києва з
позовом до ОСОБА_3, третя особа:
Приватний нотаріус ОСОБА_4, просив
звернути стягнення на предмет застави,
а саме: легковий пасажирський
автомобіль Mersedes Benz, модель 638, випуску
2001 року, білого кольору шасі (кузов,
рама) № НОМЕР_3, реєстраційний номер
НОМЕР_1, який належить відповідачеві на
праві власності на підставі свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу
серії НОМЕР_4, виданого УДАІ ГУ МВС
України в м. Києві 27 квітня 2007 року
шляхом реалізації заставленого майна
спеціалізованими організаціями з
аукціонів; для покриття залишку боргу
відповідача звернути стягнення на
предмет застави -легковий пасажирський
автомобіль Mersedes Benz моделі VITO 1 випуску
2003 року білого кольору, шасі (кузов,
рама) НОМЕР_5, реєстраційний номер
НОМЕР_2, який належить відповідачеві на
підставі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_6,
виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві
17 квітня 2008 року - шляхом реалізації
заставленого майна спеціалізованими
організаціями з аукціонів.

Відмовляючи у відкритті провадження в
справі за позовом ОСОБА_2, суд першої
інстанції виходив з положень п. 3 ч. 2 ст.
122 ЦПК України, а також з того, що
заявлені позовні вимоги вже
розглядалися судом, заочним рішенням
Дніпровського районного суду м. Києва
від 27 серпня 2013 року в задоволенні
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи:
Приватний нотаріус ОСОБА_4, Управління
державної автомобільної інспекції ГУ
МВС України в м. Києві про звернення
стягнення на предмет застави було
відмовлено.

Проте, колегія суддів не може
погодитися з такими висновками суду
першої інстанції.

Так, відповідно до положень п. 2, п. 3 ч. 2
ст. 122 ЦПК Українисуддя відмовляє у
відкритті провадження у справі, якщо: є
таке, що набрало законної сили, рішення
чи ухвала суду про закриття
провадження у справі у зв'язку з
відмовою позивача від позову або
укладенням мирової угоди сторін у
спорі між тими самими сторонами, про
той самий предмет і з тих самих підстав;
у провадженні цього чи іншого суду є
справа із спору між тими самими
сторонами, про той самий предмет і з тих
самих підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
заочним рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 27 серпня 2013
року відмовлено в задоволенні позову в
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
треті особи: Приватний нотаріус ОСОБА_4,
Управління державної автомобільної
інспекції ГУ МВС України в м. Києві про
звернення стягнення на предмет застави
(а. с. 20-23).

Рішенням Апеляційного суду міста Києва
від 26 листопада 2013 року заочне рішенням
Дніпровського районного суду м. Києва
від 27 серпня 2013 року було скасовано та
відмовлено в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи:
Приватний нотаріус ОСОБА_4, Управління
державної автомобільної інспекції ГУ
МВС України в м. Києві про звернення
стягнення на предмет застави (а. с. 24-26).

При цьому, як вбачається з матеріалів
позовної заяви, за якою було відмовлено
у відкритті провадження, ОСОБА_2 просив
звернути стягнення на предмет застави
шляхом його реалізації шляхом
спеціалізованими організаціями з
аукціонів. Відповідно до змісту
рішення Апеляційного суду міста Києва
від 26 листопада 2013 року предметом
позову ОСОБА_2 було звернення стягнення
на заставлене майно шляхом визнання за
ним права власності на предмет застави.

Відмовляючи в задоволенні позову,
Апеляційний суд міста Києва виходив з
того, що звернення стягнення на предмет
застави шляхом отримання предмета
застави заставодержателем у власність
у порядку, визначеному договором, є
позасудовим способом звернення
стягнення на предмет застави, проте,
позивачем перед зверненням до суду з
такими вимогами не було вчинено дій, що
передбачені ст. 27 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», а саме, не було
запропоновано відповідачу передати
йому у власність предмет застав, не
було зареєстровано в Державному
реєстрі відомостей щодо звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження, а також
не було повідомлено про звернення
стягнення на предмет заставив інших
зареєстрованих обтяжувачів у
встановленому законом порядку.

Копія заочного рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 27 серпня 2013
року, а також копія рішення
Апеляційного суду міста Києва від 26
листопада 2013 року були долучені
позивачем до матеріалів позовної
заяви.

Таким чином, позов про звернення
стягнення на предмет застави, за яким
було відмовлено у відкритті
провадження, було заявлено ОСОБА_2 з
інших підстав, ніж той позов, який був
предметом розгляду Апеляційного суду
міста Києва, предметом позову щодо
якого було постановлено ухвалу про
відмову у відкритті провадження є
звернення стягнення на предмет застави
шляхом його реалізації з аукціону,
предметом позову, який було розглянуто
апеляційним судом було звернення
стягнення на предмет застави шляхом
визнання за кредитором права власності
на предмет застави.

На зазначене суд першої інстанції
уваги не звернув та дійшов помилкового
висновку про відмову у відкритті
провадженні.

Таким чином, ухвала Дніпровського
районного суду м. Києва від 07 березня 2013
року, постановлена з порушенням норм
процесуального права, підлягає
скасуванню з передачею питання на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2
задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.
Києва від 07 березня 2013 року скасувати,
передати питання на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Т.О. Невідома

Судді:
А.А. Пікуль

Т.І. Побірченко