Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді Собіни І.М.

Суддів: Максимчук З.М., Рожина Ю.М.

Секретар судових засідань Демчук
Ю.Ю.

З участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
Публічного акціонерного товариства
„Державний експортно-імпортний банк
України" на рішення Рівненського
міського суду від 21 лютого 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства
з обмеженою відповідальністю
„Інвестиційно-будівельна компанія
„Сібінвестград" в особі ліквідатора,
Акціонерний комерційний банк
„Трансбанк" , Публічне акціонерне
товариство „Державний
експортно-імпортний банк України",
третя особа товариство з обмеженою
відповідальністю „Рівненський
молодіжний жилий комплекс" про
визнання майнових прав на квартиру та
визнання недійсними договору іпотеки
та договору відступлення, скасування
заборони відчуження квартири,
виключення з державного реєстру іпотек
записів про передачу в іпотеку
майнових прав на квартиру,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2011 року ОСОБА_1 звернулась
до суду із вказаними позовними
вимогами.

Рішенням Рівненського міського суду
від 21 лютого 2014 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 100% майнових прав
на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

------------------------------------------------------------------------
---------------

Справа №22ц/787/746/2014
Головуючий у 1-й інстанції Ковальов І.М.

Суддя-доповідач Собіна І.М.

Припинено з 07 липня 2008 року,
управління майном Управителя АКБ
„Трансбанк", на підставі договору
№143/1-ФФБ від 07 липня 2008 року та
свідоцтва №143/1-ФФБ до нього, в частині
однокімнатної квартири АДРЕСА_1за
ініціативою довірителя ТзОВ
„Сібінвестград".

Визнано недійсним договір іпотеки
укладений між АКБ „Транс банк"
(іпотекодержатель) та ТзОВ
„Інвестиційно-будівельна компанія
„Сібінвестград" (іпотекодавець) від 27
лютого 2008 року, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_2,
зареєстрований в реєстрі за №377, про
передачу в іпотеку майнових прав на
нерухоме майно, а саме квартиру
АДРЕСА_1.

Визнано недійсним договір
відступлення від 22 червня 2009 року
укладений АКБ „Трансбанк" з ПАТ
„Державний експортно-імпортний банк
України", за договором іпотеки від 27
лютого 2008 року укладений між АКБ
„Трансбанк" (іпотекодержатель) та ТзОВ
„Інвестиційно-будівельна компанія
„Сібінвестград" (іпотекодавець), що
передбачає відступлення предмета
іпотеки - майнових прав на нерухоме
майно, а саме квартиру АДРЕСА_1,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2, зареєстрований в
реєстрі під №377.

Скасовано заборону відчуження
однокімнатної квартири АДРЕСА_1, що
здійснена у зв"язку з посвідченням
договору іпотеки укладеного між АКБ
„Трансбанк" (іпотекодержатель) та ТзОВ
„Інвестиційно-будівельна компанія
„Сібінвестград" (іпотекодавець) 27
лютого 2008 року, посвідченого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_2,
зареєстрованого в реєстрі під №377.

Виключено з державного реєстру
іпотек запис про передачу в іпотеку, як
об"єкт обтяження квартири АДРЕСА_1
внесеного в державний реєстр іпотек
реєстратором приватним нотаріусом
ОСОБА_2 АДРЕСА_2, номер запису 6682881 від 27
лютого 2008 року.

Виключено з державного реєстру
іпотек запис про передачу в іпотеку, як
об"єкт обтяження, квартиру АДРЕСА_1
внесеного в державний реєстр іпотек
реєстратором - приватним нотаріусом
ОСОБА_3, АДРЕСА_3, в якому вказано
іпотекодержателем Публічне акціонерне
товариство „Державний
експортно-імпортний банк „Україна", на
підставі договору відступлення від 22
червня 2009 року, зареєстрованого в
реєстрі під № 8000.

У поданій апеляційній скарзі
представник ПАТ „Державний
експортно-імпортиний банк" вважає, що
при ухваленні оскаржуваного рішення
судом було неправильно застосовані
норми матеріального права та порушено
норми процесуального права.

Вказував, що 27 лютого 2008 року між
ТзОВ „ІБК „Сібінвестград" та АКБ
„Трансбанк" було укладено кредитний
договір №2210, відповідно до якого АКБ
„Трансбанк" надав ТзОВ „ІБК
"Сібінвестград" кредит у сумі
138500гривень.

На забезпечення виконання
зобов"язання по кредиту між ТзОВ „ІБК
„Сібінвестград" та АКБ „Транс банк"
було укладено договір іпотеки від 27
лютого 2008 року, предметом іпотеки за
яким є майнові права на нерухоме майно:
квартиру АДРЕСА_1. Набуття
іпотекодавцем права власності на
предмет іпотеки у майбутньому
підтверджується договором №93/1-ФФБ про
участь у фонді фінансування
будівництва виду „А" від 27 лютого 2008
року, укладеним між іпотекодавцем та
управителем (п.1.2 Договору іпотеки).

07 липня 2008 року позивачка уклала з
ТзОВ „ІБК „Сібінвестград" договір про
відступлення права вимоги, відповідно
до якого ТзОВ „ІБК „Сібінвестград"
відступив на користь ОСОБА_1 право
вимоги за договором №93/1-ФФБ про участь
у фонді фінансування будівництва виду
„А" від 27 лютого 2008 року.

08 травня 2009 року між АТ
„Укрексімбанк" та АКБ „Транс банк"
було укладено договір, відповідно до
якого АКБ „Транс банк" відступив на
користь АТ „Укрексімбанк" права вимоги
за кредитним договором, у зв'язку з чим,
22 червня 2009 року між АТ „Укрексімбанк"
та АКБ „Трансбанк" було укладено
договір відступлення, відповідно до
якого АКБ „Трансбанк" відступив на
користь АТ „Укрексімбанк" усі права
вимоги за договором іпотеки.

Доводив, що судом не враховано вимог
ст. 3 та ст. 15 ЦПК України про те, що в
порядку цивільного судочинства
підлягає захисту саме порушене право
та не звернуто уваги на те, що позивач
звернулася до суду з вимогами про
визнання 100% майнових прав на квартиру
до відповідачів, які не оспорювали
цього права.

Не відповідає фактичним обставинам
справи висновок суду про те, що АКБ
„Трансбанк" реалізував позивачу
предмет іпотеки.

Судом невірно було застосовано ст. 17
Закону України „Про іпотеку", яка
регулює підстави припинення договору
іпотеки, а не визнання його недійсним.

Вважає безпідставним висновок суду
про скасування заборони відчуження
предмету іпотеки.

Заяву позивача про уточнення
позовних вимог від 14 жовтня 2013 року
вважає такою, що не відповідає вимогам
ч. 2 ст. 31 ЦПК України оскільки, ця норма
не передбачає одночасної зміни і
предмету, і підстав позову.

Посилаючись на неповне з"ясування
обставин, що мають значення для справи,
просив оскаржуване рішення скасувати і
ухвалити у справі нове рішення про
відмову у задоволенні позову та
стягнути на їхню користь судові
витрати.

В запереченні на апеляційну скаргу
ОСОБА_1 вказувала на законність та
обґрунтованість рішення суду та
безпідставність доводів апеляційної
скарги, яку просила відхилити, а
оскаржуване рішення суду залишити без
змін.

Колегія суддів заслухавши доводи та
заперечення осіб, які з"явились в
судове засідання у межах апеляційної
скарги, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду дійшла
висновку про її задоволення з таких
підстав.

Частиною 4 статті 338 ЦПК України
встановлено, що висновки і мотиви, з
яких скасовані рішення є обов"язковими
для суду першої чи апеляційної
інстанції при новому розгляді справи.

Суд першої інстанції повторно
розглядаючи справу та задовольнивши
позовні вимоги ОСОБА_1 не врахував
висновки та мотиви з яких були
скасовані попередні рішення судів
першої та апеляційної інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що 27
лютого 2008 року між ТзОВ
„Інвестиційно-будівельна компанія
„Сібінвестград" та Акціонерним
комерційним банком „Трансбанк" було
укладено кредитний договір, відповідно
до якого банк надав будівельній
компанії кредит у сумі 138500гривень.

З метою забезпечення виконання
кредитного зобов"язання між сторонами
кредитного договору 27 лютого 2008 року
було укладено договір іпотеки,
предметом якого є майнові права на
квартиру АДРЕСА_1 (а.с.62-65).

ТзОВ „ІБК „Сібінвестград" 07 липня
2008 року уклав з ОСОБА_1 договір
відступлення права вимоги, відповідно
до умов якого товариство відступило
ОСОБА_1 право вимоги за договором про
участь у фонді фінансування
будівництва виду „А" від 27 лютого 2008
року №93/1-ФФБ.

07 липня 2008 року між ОСОБА_1 та АКБ
„Трансбанк" було укладено договір про
участь у ФФБ виду „А" №143/1-ФФБ.

08 травня 2008 року АКБ „Трансбанк"
відступив право вимоги за кредитним
договором ПАТ „Укрексімбанк" та права
вимоги за договором іпотеки.

Колегія суддів вважає, що висновок
суду першої інстанції про продажу
позивачці АКБ „Трансбанк" предмета
іпотеки 100% майнових прав на квартиру
АДРЕСА_1 лише підтверджує факт передачі
майнових прав на об"єкт інвестування
від управителя АКБ „Трансбанк" до
довірителя ОСОБА_1 і не свідчить про
перехід права власності на
незавершений будівництвом об"єкт, яке
відповідно до правил ст. 331 ЦК України
ще не виникло.

Суд під час нового розгляду не
звернув уваги на те, що на час
укладення договору іпотеки майнові
права на об"єкт іпотеки належали
іпотекодавцю ТзОВ „ІБК Сібінвестград",
а не ОСОБА_1, а в іпотеку було передано
майнові права на нерухоме майно, а не
об"єкт незавершеного будівництва.

Колегія суддів не може прийняти до
уваги заперечення позивача на доводи
апеляційної скарги про те, що підставою
визнання договору іпотеки майнових
прави на квартиру від 27 лютого 2008 року
укладеного між АКБ "Трансбанк" та ТзОВ
"ІБК "Сібінвестград" є відсутність у
Законі України "Про іпотеку" на час
посвідчення правочину такого об"єкта
іпотеки, як майнові права оскільки
відповідно до ч. 1 ст. 576 ЦК предметом
застави можуть бути будь-яке майно у
тому числі і майнові права.

Виходячи з того, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, а висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи ухвалене
рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в позові.

Керуючись ч. 1 ст. 88, п.2 ч. 1 ст. 307, п. п. 1,
4, ч. 1 ст. 309, ст. ст. 313-316 ЦПК України,
колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
„Державний експортно-імпортний банк
України" задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду
від 21 лютого 2014 року скасувати, і в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
„Державний експортно-імпортний банк
України" 814,30гривень понесених витрат
на сплату судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено сторонами і особами, які
брали участь у справі в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів починаючи
з дня набрання ним законної сили.

Головуючий
І.М.Собіна

Судді:
З.М.Максимчук

Ю.М.Рожин