Справа № 240/83/14-ц
Провадження № 2/240/121/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2014 року Олександрівський
районний суд Донецької області

у складі: головуючого судді - Кулікова
В.В.,

при секретарі - Пліскачовій Н.В.

за участю:представника позивача -
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт.
Олександрівка цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя
особа: головне управління Державної
міграційної служби України в Донецькій
області про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з
позовною заявою, вказуючи, що вона
відповідно до свідоцтва про право
власності на нерухоме майно з 01.03.2007
року є власницею квартири, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Дану
квартиру отримала в приватну власність
в порядку приватизації державного
житлового фонду. В зазначеній квартирі
проживає разом з неповнолітнім сином з
11.01.2006 року. В даній квартирі був
зареєстрований також громадянин
ОСОБА_3. Рішенням Олександрівського
районного суду Донецької області від 13
листопада 2006 року /справа № 2-о-104/2006рік/
відповідача по справі було визнано
безвісті відсутнім та знято з
реєстрації У березні 2007 році позивачка
приватизувала квартиру, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
Рішенням Олександрівського районного
суду Донецької області від 02 грудня 2013
року /справа № 2-о/240/78/13, за заявою
Відповідача, рішення
Олександрівського районного суду
Донецької області від 13 листопада 2006
року /справа № 2-о-104/2006рік/, було
скасовано. Олександрівським районним
сектором ГУ ДМС України в Донецькій
області було анульовано зняття з
реєстрації Відповідача. На даний час
Відповідач формально зареєстрований в
квартирі, яка належить позивачці, хоча
фактично не має права ані володіти, ані
користуватися даною квартирою. Вважає,
що факт реєстрації в квартирі
позивачки відповідача порушує її
законні права приватної власності на
житло, так як це заважає їй вільно
володіти та користуватися своєю
власністю. В зв'язку з цим просить
визнати відповідача таким, що втратив
право користування житловим
приміщенням за адресою: Донецька
область, Олександрівський район,
АДРЕСА_1

Представник позивачки - адвокат ОСОБА_1
позов підтримав та просив задовольнити
позов в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився по невідомій суду причині,
хоча про час та місце розгляду справи
був повідомлений належним чином.
Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК
України, судом прийняте рішення про
заочний розгляд справи. Представник
позивачки не заперечує проти такого
вирішення справи.

Представник третьої особи -
Олександрівського районного сектора
ГУ ДМС України в Донецькій області
належним чином був повідомлений про
час слухання справи, в судове засідання
не з»явився, про причини неявки суд не
повідомив. Але, в наданому до суду
запереченні на позов підтвердив доводи
позовної заяви відносно того, що
відповідача по справі відповідно
рішення Олександрівського районного
суду Донецької області від 13 листопада
2006 року за заявою позивачки було знято
з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1. В
грудні 2013 року

Олександрівським районним сектором ГУ
ДМС України в Донецькій області було
анульовано

зняття з реєстрації відповідача
відповідно до наданого ним рішення
Олександрівського районного суду
Донецької області від 02 грудня 2013 року.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився з невідомих суду причин,
хоча про час та місце розгляду справи
був повідомлений належним чином, через
оголошення в пресі. Відповідно до вимог
ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте
рішення про заочний розгляд справи.
Представник позивачки не заперечує
проти такого вирішення справи.

Заслухавши представника позивача,
проаналізувавши в сукупності зібрані
по справі докази, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.319 Цивільного
Кодексу України власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому відповідно до ст.391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Відповідно до Конституції України,
право приватної власності громадян є
непорушним і ніхто не може бути
протиправно його позбавлений.
Відповідно до ст.13 ЦК України при
здійсненні своїх прав особа
зобов'язана утримуватися від дій, які
могли б порушувати права інших осіб,
завдати шкоди культурній спадщині. Не
допускаються дії особи, що вчиняються з
наміром завдати шкоду іншій особі, а
також зловживання правом в інших
формах. При здійсненні цивільних прав
особа повинна дотримуватися моральних
засад суспільства.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.7 Закону України від
11 грудня 2003 року «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

Отже, у разі будь-яких обмежень у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном, власник
має право вимагати усунення
відповідних перешкод, зокрема, шляхом
зняття особи з реєстрації місця
проживання, пред'явивши разом з тим
одну із таких вимог: 1) про позбавлення
права власності на житлове приміщення;
2) про позбавлення права користування
житловим приміщенням; 3) про визнання
особи безвісно відсутньою; 4) про
оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ст.9 ЖК України ніхто
не може бути обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку передбаченим
законом.

Відповідно до ст.150 ЖК України
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Позивачка є власницею квартири, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з 01.03.2007
року. Дану квартиру отримала в
приватну власність в порядку
приватизації державного житлового
фонду, що підтверджується
розпорядженням голови районної
державної адміністрації № 95 від
01.03.2007року.

Мешкає в даній квартирі з 11.01.2006 року
разом із своїм неповнолітнім сином 2001
року народження.

В даній квартирі був зареєстрований
відповідач по справі ОСОБА_3 Рішенням
Олександрівського районного суду
Донецької області від 13 листопада 2006
року /справа № 2-о-104/2006рік/ відповідача
по справі було визнано безвісті
відсутнім. Згідно до зазначеного
рішення у відповідності до вимог
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» відповідача у 2006
році було знято з реєстрації місця
проживання за вищевказаною адресою. У
березні 2007 році позивачка
приватизувала квартиру, яка
знаходиться

за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Олександрівського районного
суду Донецької області від 02 грудня 2013
року

/справа № 2-о/240/78/13, за заявою
відповідача по справі, рішення
Олександрівського районного

суду Донецької області від 13 листопада
2006 року /справа № 2-о-104/2006рік/ було
скасовано. Олександрівським районним
сектором ГУ ДМС України в Донецькій
області було анульовано зняття з
реєстрації Відповідача по справі за
адресою АДРЕСА_1

На даний час відповідач зареєстрований
в квартирі, яка належить позивачці на
праві приватної власності, хоча
фактично не має права ані володіти, ані
користуватися даною квартирою, так як
був відсутній за місцем реєстрації з
березня 2005 року. В 2007 році, коли
відповідача було відповідно до
законодавства України знято з
реєстрації за місцем проживання,
квартира змінила свій правовий статус,
та була передана позивачці у приватну
власність. Факт реєстрації в квартирі,
яка належить позивачці відповідача
порушує її законні права приватної
власності на житло, так як це заважає їй
вільно володіти та користуватися
квартирою АДРЕСА_1

Таким чином, позовні вимоги позивачки
ОСОБА_2 про визнання відповідача таким,
що втратив право користування житловим
приміщенням підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.3, 8, 10, 60, 212-215, 223-225
ЦПК України, ст.ст.16, 319, 321, 391 ЦК
України, ст.ст.9, 150, 155 ЖК України,
суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити в повному
обсязі.

Визнати ОСОБА_3, 1979 року народження
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням, розташованим за
адресою: Донецька область,
Олександрівський район, АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яку може бути
подано до Олександрівського районного
суду Донецької області протягом 10 днів
з дня отримання копії.

Рішення суду набирає чинності після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано.

Апеляційна скарга може бути подана
позивачем до апеляційного суду
Донецької області через
Олександрівський районний суд
Донецької області протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення суду.

Суддя В.В. Куліков