22-ц/772/1334/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Бар'як А. С.Категорія: 31
Доповідач: Вавшко В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області в складі:

ГоловуючогоВавшка В.С.,суддів:Оніщука
В.В., Колоса С.С.,при
секретарі:Пантелеймоновій А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Прокурора
м. Вінниці в інтересах держави в особі
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Вінницькій області і Погребищенського
районного відділу управління
міністерства внутрішніх справ України
у Вінницькій області, апеляційну
скаргу Погребищенського районного
відділу управління міністерства
внутрішніх справ України у Вінницькій
області (далі - Погребищенський
районний відділ УМВС України у
Вінницькій області) на рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області від 21 березня 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до
Державної казначейської служби
України, Погребищенського районного
відділу управління міністерства
внутрішніх справ у Вінницькій області
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У травні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду із вказаним позовом, зазначав, що
25 листопада 2010 на автодорозі
сполученням Турбів-Погребище-Сквира
сталася дорожньо-транспортна пригода
(далі-ДТП), внаслідок якої він став
інвалідом із повною втратою
працездатності.

Досудовим та судовим слідством
встановлено, що ДТП сталося внаслідок
винних дій водія ОСОБА_7 - дільничного
інспектора Погребищенського районного
відділу УМВС України у Вінницькій
області, який загинув на місці ДТП від
отриманих травм.

На час вчинення ДТП ОСОБА_7 знаходився
при виконанні службових обов'язків,
виконуючи постанову Погребищенського
районного суду про привід в судове
засідання свідка ОСОБА_8, керувавши
службовим автомобілем марки «ВАЗ-2107»,
реєстраційний номер НОМЕР_2.

У результаті ДТП було пошкоджено
належний позивачу автомобіль марки
«Nissan Primera», реєстраційний номер НОМЕР_1
та завдано йому тяжких тілесних
ушкоджень, внаслідок чого останній
поніс значні витрати на лікування, а
також завдано значних моральних
страждань.

Посилаючись на зазначені обставини,
ОСОБА_6 просить стягнути з Головного
управління Державної казначейської
служби України у Вінницькій області,
Погребищенського районного відділу
УМВС України у Вінницькій області на
його користь 60 075,84 грн. у відшкодування
матеріальної шкоди, 50 000 грн. моральної
шкоди та 14 900 грн. понесених судових
витрат.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 21 березня 2014
року позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Стягнуто з Погребищенського районного
відділу УМВС України у Вінницькій
області на користь ОСОБА_6 - 60075 грн. 84
коп. (шістдесят тисяч сімдесят п'ять
грн. 84 коп.), що становить відшкодування
матеріальної шкоди, завданої внаслідок
ДТП від 25.11.2010 року, шляхом списання
зазначеної суми коштів Державною
казначейською службою України.

Стягнути з Погребищенського районного
відділу УМВС України у Вінницькій
області на користь ОСОБА_6 - 30000
(тридцять тисяч) грн., що становить
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди від
25.11.2010 року, шляхом списання зазначеної
суми коштів Державною казначейською
службою України.

Стягнути з Погребищенського районного
відділу УМВС України у Вінницькій
області на користь ОСОБА_6 - 14900 грн. 00
коп. (чотирнадцять тисяч дев'ятсот
грн. 00 коп.) понесених судових витрат,
шляхом списання зазначеної суми коштів
Державною казначейською службою
України.

На таке рішення Прокурор м. Вінниці в
інтересах держави в особі Головного
управління Державної казначейської
служби України у Вінницькій області і
Погребищенського районного відділу
УМВС України у Вінницькій області,
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Погребищенський районний відділ УМВС
України у Вінницькій області також
подав апеляційну скаргу на рішення
суду, в якій просить скасувати рішення
суду та ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення у межах
заявлених вимог та доводів апеляційних
скарг, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги підлягають
частковому задоволенню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що
25 листопада 2010 року близько 13 год.00 хв.
ОСОБА_7, керуючи технічно справним
автомобілем марки «ВАЗ 2107»,
реєстраційний номер НОМЕР_2, рухався на
автодорозі сполученням смт. Турбів - м.
Погребище - м. Сквира, перетнув
переривчасту лінію дорожньої розмітки
та не переконався, що даний маневр буде
безпечним і не створить перешкод іншим
учасникам дорожнього руху, зіткнувся з
автомобілем марки «Nissan Primera»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_6, який рухався по
своїй смузі руху. ОСОБА_7 вчинив ДТП при
виконанні його службових обов'язків.

Постановою Погребищенського районного
суду Вінницької області від 11.01.2013 року
у кримінальній справі № 1-162/11 ОСОБА_7
визнано винним у скоєнні злочину,
передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України і на
підставі п. 8 ст. 6 КПК України
провадження у цій справі закрито.

В результаті ДТП водій автомобіля
марки «Nissan Primera», реєстраційний номер
НОМЕР_1, ОСОБА_6 отримав тілесні
ушкодження у вигляді закритої
черепно-мозгової травми - забою
головного мозку важкого ступеню,
забійної рани лівої тьмяно-скроневої
області, множинних переломів ребер
зліва, закритого перелому ліктьового
відростку лівого передпліччя зі
зміщенням уламків, закритого перелому
тазу - сідничної кістки та дна
кульшової западини зліва з центральним
вивихом стегна, закриті
внутрішньо-суглобові переломи
кісточок правого
гомілково-ступеневого суглобу з
підвивихом правої стопи до зовні,
закритого перелому дистального
иетафазу лівої великогомілкової
кістки зі зміщенням уламків, забійної
рани верхньої третини правої гомілки.
Вказані ушкодження обумовили
травматичний шок ІІІ-го
(важкого)ступеня.

Медичні документи про стан здоров'я та
лікування ОСОБА_6 підтверджують
обставини розладу здоров'я внаслідок
ДТП та вказують на стаціонарне
лікування з 02.02.2012 року по 16.02.2012 року, з
08.08.11.2011 року по 19.08.2011 року, проведення
03.11.2010 року та 08.12.2010 року операцій,
лікування в денному стаціонарі з 22.06.2012
року по 29.06.2012 року.

ОСОБА_6 є власником транспортного
засобу «Nissan Primera», реєстраційний номер
НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом
про реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_3

Суд першої інстанції задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_6 у частині
відшкодування матеріальної шкоди,
виходив з того, що йому заподіяно
матеріальний збиток, як власникові
автомобіля марки «Nissan Primera» у розмірі
38751,50 грн., витрати на стаціонарне та
амбулаторне лікування у розмірі 19044,34
грн.; витрати за транспортування
належного йому автомобіля за допомогою
евакуатора у розмірі 1980 грн.; за
отримання нотаріально посвідченої
довіреності у розмірі 300 грн.

Суд першої інстанції задовольняючи
частково позовні вимоги у частині
відшкодування моральної шкоди у
розмірі 30 000 грн., виходив з того, що
позивач внаслідок ДТП став інвалідом
ІІ групи, потребує буденної сторонньої
допомоги, переніс тривале лікування та
позбавлений звичного способу життя, що
призвело та призводить до моральних
страждань.

Задовольняючи позовні вимоги у частині
стягнення судових витрат, суд виходив
з того, що позивачем понесені судові
витрати у розмірі 14900 грн., зокрема,
судовий збір у розмірі 500 грн., оплата
експертних послуг в розмірі 400 грн. 00
коп.(а.с. 36), оплата адвоката за захист в
кримінальній справі у розмірі 9000 грн.
(а.с.37-40), оплата правової допомоги в
цивільній справі в розмірі 5000 грн. (а.с.
41, 42).

Колегія суддів частково не
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції, виходячи з
наступного.

Колегією суддів встановлено і не
заперечується сторонами, що 25
листопада 2010 року близько 13 год.00 хв. на
автодорозі сполученням смт. Турбів - м.
Погребище - м. Сквирка сталася ДТП, за
участю автомобілів «ВАЗ 2107»,
реєстраційний номер НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_7 та «Nissan Primera»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_6 Постановою
Погребищенського районного суду
Вінницької області від 11.01.2013 року
визнано ОСОБА_7 винним у скоєнні
злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК
України і на підставі п. 8 ст. 6 КПК
України провадження у цій справі
закрито.

Колегією суддів з'ясовано, що ОСОБА_7
був працівником Погребищенського
районного відділу УМВС у Вінницькій
області, а ДТП сталася при виконанні
ним своїх трудових обов'язків.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції ухвалюючи рішення про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди з Погребищенського районного
відділу УМВС України у Вінницькій
області застосував норми
матеріального права, які не
поширюються на правовідносини, що
виникли з приводу відшкодування шкоди
та безпідставно поклав
відповідальність щодо відшкодування
шкоди, завданої працівником при
виконанні ним своїх трудових
обов'язків на Погребищенський районний
відділ УМВС України у Вінницькій
області на підставі ч. 1 ст. 1172 ЦК
України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини органу державної
влади, органу місцевого
самоврядування, фізичної або юридичної
особи, яка її завдала якщо шкоди
завдано каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки.

Згідно зі ст. 1174 ЦК України шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю посадової або службової
особи органу державної влади, органу
влади Автономної Республіки Крим або
органу місцевого самоврядування при
здійсненні нею своїх повноважень,
відшкодовується державою, Автономною
Республікою Крим або органом місцевого
самоврядування незалежно від вини цієї
особи.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року № 4
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» роз'яснив, що відповідно до
загальних підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Пункт 101 вказаної Постанови роз'яснив,
що при розгляді справ за позовами про
відшкодування моральної шкоди на
підставі ст. 56 Конституції судам слід
мати на увазі, що при встановленні
факту заподіяння такої шкоди
незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю органу державної влади,
місцевого самоврядування або їх
посадових чи службових осіб при
здійсненні ними своїх повноважень вона
підлягає відшкодуванню за рахунок
держави чи органів місцевого
самоврядування.

Згідно ч. 1 ст. 25 Бюджетного кодексу
України Державна казначейська служба
України здійснює безспірне списання
коштів державного бюджету та місцевих
бюджетів на підставі рішення суду.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з доводами апеляційних
скарг у тій частині, що шкода завдана
діями органу державної влади підлягає
відшкодуванню Державною
казначейською службою України за
рахунок коштів Державного бюджету
України.

Колегією суддів у судовому засіданні
апеляційного суду оглянуто та
досліджено товарні чеки, які вказують,
що в період з 30.11.2010 року по 21.02.2011 року
було витрачено на придбання медичних
препаратів та засобів, необхідних для
здійснення лікування, та інших витрат,
пов'язаних з ДТП, на загальну суму 19044
грн. 34 коп. При цьому колегія суддів
врахувала як докази понесених витрат,
що пов'язані з отриманням необхідного
медичного огляду та лікування,
квитанції Вінницького відділення
міжнародного фонду допомоги хворим
щодо пожертвування, оскільки такі
пожертви в медичних закладах є
обов'язковими до сплати (а.с. 44-58).

Згідно висновку експертного
дослідження № 45П-03 від 11 березня 2013
року вартість матеріального збитку
завданого власнику автомобіля «Nissan
Primera», реєстраційний номер НОМЕР_1,
складає 38 751,50 грн.(а.с. 59-61).

Колегія суддів вважає, що позивачем при
зверненні до суду з позовом надано
докази завдання йому моральної шкоди,
втрат немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, які
були йому завдані внаслідок ДТП, а
також наявність причинного зв'язку між
протиправними діями ОСОБА_7,
заподіювача шкоди та шкодою. Приймаючи
до уваги кількість та тяжкість
тілесних ушкоджень, які отримав
позивач внаслідок неправомірних дій
заподіювача шкоди, та, насамперед, ті
важкі негативні наслідки, що
продовжують існувати для здоров'я
потерпілого , колегія суддів повністю
погоджується з висновком суду першої
інстанції в частині визначеного
розміру моральної шкоди та вважає його
цілком обґрунтованим та розумним.

Доводи апеляційної скарги
Погребищенського районного відділу
УМВС України у Вінницькій області у тій
частині, що висновок експертного
дослідження № 45П-03 від 11 березня 2013
року не може бути належним доказом у
справі, колегія суддів не приймає до
уваги, оскільки цей доказ згідно ст. 57
ЦПК України є письмовим доказом та
одержаний позивачем у визначеному
законом порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 150
ЦПК України якщо висновок експерта
викликає сумніви в його правильності,
судом може бути призначена повторна
експертиза., однак відповідачем таке
клопотання не заявлялося.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

Згідно ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат,
пов'язаних з розглядом судової справи,
належать витрати на правову допомогу;
витрати, пов'язані із залученням
спеціалістів та проведенням судових
експертиз.

Колегія суддів вважає, що в порядку
ст..88 ЦПК України під час розгляду
цивільної справи не підлягають до
стягнення понесені позивачем судові
витрати у частині оплати адвокату
ОСОБА_9 5000 грн. за ведення кримінальної
справи у Погребищенському районному
суді (а.с. 39) та 4000 грн за ведення
кримінальної справи на досудовому
слідстві (а.с. 37), а всього на суму 9000
грн., оскільки такі витрати не
передбачені ст..79 ЦПК України.

Також суд дійшов хибного висновку про
стягнення з відповідача судового
збору у розмірі 500 грн., сплаченого
позивачем при зверненні до суду,
оскільки згідно п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону
України «Про судовий збір» позивач
звільнений від сплати судового збору
за подання позову про відшкодування
матеріальних збитків, завданих
внаслідок злочину, а тому він в
окремому порядку може ставити перед
судом питання про повернення зайво
сплаченого судового збору в порядку
ст.7 цього Закону.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про стягнення на користь позивача
судових витрат по оплаті правової
допомоги в цивільній справі в розмірі
5000 грн. (а.с. 41, 42), оскільки такий розмір
витрат не перевищує граничні розміри
витрат, визначених ст..1 Закону України
«Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах» та
підтверджений належним розрахунком
(а.с.158). Що стосується витрат на оплату
експертних послуг в розмірі 400 грн. 00
коп.(а.с. 36), то вказані втрати
підлягають відшкодуванню позивачу в
силу положень п.5 ч.3 ст.79 ЦПК України, а
тому суд першої інстанції у цьому
випадку дійшов правильного висновку
про їх стягнення з відповідача.

Відповідно до ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення суду першої
інстанції є порушення або неправильне
застосування норм матеріального права,
а також невідповідність висновків суду
обставинам справи.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції не застосовані норми
матеріального закону, які підлягали
застосуванню, що призвело до
неправильного вирішення справи, а
тому колегія суддів вважає, що рішення
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення позову ОСОБА_6

На підставі викладеного,
керуючись Законом України «Про судовий
збір», ч. 1 ст. 25 Бюджетного кодексу
України, ст. 1174 ЦК України, ст.ст.1, 3, 57, 60,
79, 88, 303, 307-309, 314, 316 ЦПК України, колегія
суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги Погребищенського
районного відділу управління
міністерства внутрішніх справ України
у Вінницькій області та Прокурора м.
Вінниці в інтересах держави в особі
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Вінницькій області і Погребищенського
районного відділу управління
міністерства внутрішніх справ України
у Вінницькій області - задовольнити
частково.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 21 березня 2014
року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_6 до Державної
казначейської служби України,
Погребищенського районного відділу
управління міністерства внутрішніх
справ у Вінницькій області про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди - задовольнити
частково.

Стягнути з Державної
казначейської служби України за
рахунок Державного бюджету України,
шляхом списання коштів з єдиного
казначейського рахунку, на користь
ОСОБА_6, 60 075 (шістдесят тисяч сімдесят
п'ять) грн.84 коп. на відшкодування
матеріальної шкоди.

Стягнути з Державної казначейської
служби України за рахунок Державного
бюджету України, шляхом списання
коштів з єдиного казначейського
рахунку, на користь ОСОБА_6, 30 000
(тридцять тисяч) грн. на відшкодування
моральної шкоди.

Стягнути з Державної
казначейської служби України за
рахунок Державного бюджету України,
шляхом списання коштів з єдиного
казначейського рахунку, на користь
ОСОБА_6 5 400 (п'ять тисяч чотириста) грн.
понесених судових витрат.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ на протязі
двадцяти днів з дня набрання ним
законної сили.

Головуючий суддя : (підпис)
В.С. Вавшко

Судді: (підпис)
В.В. Оніщук

(підпис) С.С. Колос

З оригіналом вірно :