Справа № 750/2758/14
Провадження № 4-с/750/29/14
Деснянський районний суд міста
головуючого - судді Карапута Л.В.,
при секретарі - Руденок В.О.,
з участю представника заявника ОСОБА_1,
суб»єкта оскарження,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду скаргу
ОСОБА_2 на дії заступника начальника
Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції Ільченка
Руслана Олексійовича,
заінтересована особа - Публічне
акціонерне товариство «Укрсиббанк»,
17 березня 2014 року заявник
звернувся до суду зі скаргою, в якій
просить зобов»язати заступника
начальника Деснянського відділу
державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції Ільченка Руслана Олексійовича
закінчити виконавче провадження №25600822
та виконавче провадження №25601282 на
підставі п.6 ч. 1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження» із
наслідками, передбаченими ст.. 50 Закону
України «Про виконавче провадження».
Скаргу обґрунтував тим, що 12 лютого 2014
року подав до заступника начальника
Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції Ільченка
Руслана Олексійовича заяву, в якій
просив винести постанову про
закінчення виконавчого провадження на
підставі ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження». 06 березня 2014
року у відповідь на зазначену заяву
отримав лист № 04-11/355 від 06 березня 2014
року, яким відмовлено у винесенні
постанов про закінчення виконавчих
В судовому засіданні представник
заявника скаргу підтримав та просив її
Заступник начальника
Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції Ільченко
Руслан Олексійович заперечував проти
Заявник та представник стягувача
до суду не з'явилися, про час та місце
розгляду справи сповіщені у
встановленому законом порядку, про
причини неявки суд не повідомили.
Заслухавши пояснення, дослідивши
матеріали справи та матерали
виконавчого провадження, суд дійшов
наступного висновку.
У судовому засіданні встановлено,
що на виконанні у Деснянському відділі
Державної виконавчої служби
перебували виконавче провадження
№25600822 щодо стягнення на користь ПАТ
«УкрСиббанк» 1166741,68 грн. та виконавче
провадження №25601282 щодо примусового
стягнення на користь ПАТ «УкрСиббанк»
05.04.2011 року головний державний
виконавець Деснянського ВДВС
Чернігівського міського управління
юстиції Дмитрієв С.А. виніс постанову
ВП № 25600822 про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження, якою наклав арешт на все
рухоме та нерухоме майно заявника.
21 листопада 2012 року головним
державним виконавцем Деснянського
відділу державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції Ільченком Р.О. винесено
постанови ВП № 25600822 та ВП № 25601282, якими
повернуто виконавчі документи
стягувачеві та надано строк для
повторного пред'явлення виконавчих
документів до 21 листопада 2013 року.
У зв'язку із закінченням строку
для пред'явлення виконавчих документів
22 листопада 2013 року заявник звернувся
до головного державного виконавця
Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції Ільченка
Р.О. із заявою про винесення постанови
про закінчення виконавчого
провадження № 25600822 щодо примусового
стягнення з нього на користь ПАТ
«УкрСиббанк» 1166741 грн. 68 коп. та
постанови про закінчення виконавчого
провадження № 25601282 щодо примусового
стягнення 910 грн., на підставі ст. 49
Закону України «Про виконавче
02 грудня 2013 року у відповідь на
зазначену заяву отримав лист № 04-11/2004
від 27 листопада 2013 року, яким
відмовлено у знятті арешту з майна.
Ухвалою Деснянського районного
суду м. Чернігова від 09.01.2014 року в
задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії
головного державного виконавця
Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції Ільченка
Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК
України, обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
12.02.2014 року заявник повторно
подав до заступника начальника
Деснянського відділу Державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції Ільченка
Р.О. заяву про винесення постанови про
закінчення виконавчих проваджень на
підставі ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження».
06.03.2014 року на вказану заяву
отримав відповідь, що доводи про
необхідність винесення постанов про
закінчення виконавчих проваджень при
наявності постанов про повернення
виконавчих документів стягувану не
ґрунтуються на законодавстві, а тому
заявник звернувся до суду за захистом
свого порушеного права.
Відповідно до ст. 383 ЦПК України,
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього кодексу, порушено
їх права чи свободи.
Гарантією прав фізичних і
юридичних осіб у виконавчому
провадженні є можливість оскарження
рішень, дій або бездіяльності
державних виконавців.
У справах за скаргами на рішення,
дії або бездіяльність державного
виконавця чи інших посадових осіб ДВС
предметом судового розгляду є рішення,
дії або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи ДВС
і при розгляді скарги на постанову
державного виконавця суд перевіряє чи
відповідно до закону та чи в межах
повноважень державного виконавця
прийнята оскаржувана постанова і чи не
було порушено права і свободи заявника.
При цьому законність
оскаржуваної постанови перевіряється
судом на час її ухвалення.
Доводи скарги ОСОБА_2 полягають у
тому, що виконавчий документ
повернутий стягувачеві, а постанова
про накладення арешту не скасована, а
тому слід закінчити виконавче
провадження на підставі п. 6 ч. 1 ст. 49
Закону України «Про виконавче
провадження» із наслідками
передбаченими ст.. 50 Закону України
«Про виконавче провадження».
Заявник постанови головного
державного виконавця від 21 листопада
2012 року про повернення
виконавчого листа стягувачеві не
оскаржував і є чинними.
Наслідки завершення виконавчого
провадження визначені ст. 50 Закону
України «Про виконавче провадження»,
згідно якої вжиті державним виконавцем
заходи примусового виконання рішення
скасовуються у випадку закінчення
виконавчого провадження. При цьому не
передбачено скасування таких заходів у
випадку повернення виконавчого
документа стягувачеві.
Відповідно до ч. 3 ст. 387 ЦПК
України, якщо оскаржувані рішення,
дії чи бездіяльність були прийняті
або вчинені відповідно до закону, в
межах повноважень державного
виконавця або іншої посадової особи
державної виконавчої служби і права чи
свободі заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
Оскільки ОСОБА_2 не оскаржує
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи інших
посадових осіб ДВС, а доводи про
необхідність винесення постанов про
закінчення виконавчих проваджень при
наявності постанов про повернення
виконавчих документів стягувачу не
ґрунтуються на законодавстві.

Одночасно в ході судового
розгляду судом не встановлена
незаконність оскаржуваних постанов
головного державного виконавця про
повернення виконавчих документів
стягувачеві, які заявником не
оскаржувалися.

Враховуючи викладене, суд вважає,
що в задоволенні скарги в частині
зобов»язання закінчити виконавчі
провадження з наслідками зняття арешту
з майна заявника, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 383, 386, 387 ЦПК
України, Закону України «Про виконавче
провадження», суд

у х в а л и
в:

в задоволенні скарги ОСОБА_2
відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя
Л.В. Карапута