________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/1759/14-ц
Провадження № 2/520/3306/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2014 року

Київський районний суд м. Одеси у
складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря - Баранової Ю.О.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні м. Одеси цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
встановлення порядку користування
житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

18.02.2014 року позивач звернувся з позовом
до суду та просив ухвалити рішення,
яким встановити порядок користування
житловим приміщенням, а саме квартирою,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
виділивши йому в користування кімнату
17,0 кв.м. - літ «З», сину - ОСОБА_3 кімнату
9,3 кв.м. літ « 4», ОСОБА_2 кімнату 12,7 кв.м. -
літ « 7», кухню - 9,7 кв.м. - літ. « 2», ванну -
2, 6 кв.м. літ «5», санвузол - 1 кв.м. літ. «
6», коридор - 9,1 кв.м. літ. « 1», балкон - 0,8
кв.м., лодже - 2,6 кв.м. - залишити в
загальному користуванні.

В обґрунтування заявленого позову
позивач посилається на те, що йому та
відповідачам в рівних частках належить
квартира АДРЕСА_2, яка складається з
трьох житлових кімнат.

Позивач стверджує, що шлюб між ним та
відповідачкою ОСОБА_2 розірвано, та
після розірвання шлюбу стосунки
погіршилися, у зв'язку з чим він бажає
встановити порядок користування
квартирою у зв'язку з чим звернувся до
суду з даним позовом.

Особи, що беруть участь у справі, про
час і місце судового засідання
сповіщені належним чином у порядку
ст.74,76,77 ЦПК України.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 у
судовому засіданні уточнила позов та
просила виділити позивачу кімнату
площею 12,7 кв.м., відповідачеві ОСОБА_2
кімнату площею 17,0 кв.м., в іншій частині
вимоги залишити без змін.

Представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що
на його думку між сторонами відсутній
спір, так як порядок користування
квартирою вже склався і кожен
користується своєю кімнатою. Більш
того, з пропозиціями щодо встановлення
іншого порядку користування позивач до
відповідачів не звертався. Крім того,
зазначав, що спірна квартира
неодноразово ремонтувалась і
переобладнувалась, що суттєво змінило
її характеристики але доказів цього не
надав. Однак, проти виділення його
довірительці в користування кімнати
площею 17,0 кв.м. не заперечував.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання
не з'явився, про час, дату та місце
розгляду справи сповіщався належним
чином, надав до суду заяву, в якій позов
визнав повністю та просив розглянути
справу у його відсутності.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України
позивач може відмовитися від позову, а
відповідач - визнати позов протягом
усього часу судового розгляду,
зробивши усну заяву. У разі визнання
відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову. Якщо
визнання відповідачем позову
суперечить закону або порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб, суд
постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Розглянув у судовому засіданні
матеріали цивільної справи, вислухавши
пояснення сторін, дослідивши докази,
суд доходить до висновку про те, що
заявлений позов ОСОБА_1, уточнений у
судовому засіданні, підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Правовідносини між сторонами
врегульовані чинним Цивільним
кодексом України.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в
зареєстрованому шлюбі, який заочним
рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 14.08.2013 року було розірвано
(а.с. 5).

Від даного шлюбу 09 січня 1996 року
народився син, ОСОБА_3.

05 травня 2001 року приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 було посвідчено договір
купівлі-продажу, згідно умов якого
ОСОБА_7 продала, а ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 купили в рівних частках кожний
ізольовану квартиру під номером
«вісімдесят першим», що знаходиться в
АДРЕСА_1 яка складається в цілому з
трьох житлових кімнат і підсобних
приміщень загальною площею 65,6 кв.м.,
корисною площею 62,2 кв.м., у тому числі
житловою площею 39,0 кв.м. (а.с. 6).

Таким чином, в силу ч. 1 ст. 356 ЦК України
квартира АДРЕСА_3 є спільною частковою
власністю ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

Кожен із співвласників має право на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Згідно технічного паспорту на квартиру
(а.с. 7-8), спірна квартира складається з
житлової кімнати площею 17,0 кв.м. на
плані зазначена під №1; житлової
кімнати площею 9,3 кв.м, на плані
зазначена під №2, житлової кімнати
площею 12,7 кв.м., на плані зазначена під
№3; окремої кухні площею 9,7 кв.м;
коридору площею 9,1 кв.м; ванної кімнати
площею 2,6 кв.м,; туалету площею 1,0 кв.м.;
балкону площею 0,8 кв.м.; лоджії 2,6 кв.м.

Як пояснив представник позивача в
судовому засіданні, після розірвання
шлюбу стосунки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
значно погіршились, у зв'язку з чим вони
не можуть дійти згоди про порядок
користування спірною квартирою.

Згідно ст. 41 Конституції України
передбачено, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю, ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності. Право власності є
непорушним.

Відповідно до ст. 317 ЦК України
власникові належать право володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Згідно ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.2, 3 ст.386 ЦК України власник,
який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Усім
власникам забезпечується рівні умови
здійснення своїх прав.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядженням своїм майном.

Стаття 150 ЖК України встановлює право
громадян, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуватися ним (нею) для
особистого проживання. Частиною 4
статті 9 ЖК України закріплено, що ніхто
не може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше, як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

У відповідності до наведених норм
законодавства, ОСОБА_1 має право на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільної
квартири, яка відповідає його частці у
праві спільної часткової власності,
він має право користуватися нею для
особистого проживання і підстав для
обмеження цих прав немає.

Згідно ст.368 ЦК України, спільна
власність двох або більше осіб без
визначення часток кожного з них у праві
власності є спільною сумісною
власністю.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦК України
співвласники майна, що є у спільній
сумісній власності, володіють і
користуються ним спільно, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Згідно ст. 358 ЦК України право спільної
часткової власності здійснюється
співвласниками за їхньою угодою,
співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю, кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що
є у власності двох або більше осіб
(співвласників), належить їм на праві
спільної власності (спільне майно);
майно може належати особам на праві
спільної часткової або на праві
спільної сумісної власності; право
спільної власності виникає з підстав,
не заборонених законом; спільна
власність вважається частковою, якщо
договором або законом не встановлена
спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб і не має права
використовувати його для промислового
виробництва; власник квартири може на
свій розсуд здійснювати ремонт і зміни
у квартирі, наданій йому для
використання як єдиного цілого, за
умови, що ці зміни не призведуть до
порушень прав власників інших квартир
у багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до ст. 386 ЦК України держава
забезпечує рівний захист прав усіх
суб'єктів права власності; власник,
який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

У зв'язку з тим, що кімнати мають різну
площу, суд не має технічної можливості
поділити квартиру пропорційно часток
сторін по справі, так, як рівноцінний
поділ квартири в натурі на три однакові
частини неможливий; сторонами не
надано відомостей про вартість
квартири; клопотання щодо проведення
судово-технічної експертизи жодна
сторона не заявляла; розмір
компенсації в разі встановлення
порядку користування квартирою в
різних частках визначити неможливо.

Однак, враховуючи той факт, що між
сторонами фактично склався порядок
користування квартирою, а також те, що
позивач просить виділити йому кімнату
яка складає 12,7 кв.м., що за площею є
меншим ніж його частка, суд вважає
доцільним задовольнити позов в повному
обсязі з урахуванням уточнень, наданих
представником позивача в судовому
засіданні.

На підставі вище викладеного та
керуючись, ст. ст. 355, 358, 364, 373, 367, 382, 383, 386
ЦК України, ст.ст. 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 293
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
встановлення порядку користування
житловим приміщенням - задовольнити.

Встановити наступний порядок
користування квартирою АДРЕСА_1 в м.
Одесі: виділити в користування ОСОБА_1
житлову кімнату площею 12,7 кв.м.,
виділити в користування ОСОБА_2 житлову
кімнату площею 17, 0 кв.м, виділити в
користування ОСОБА_3 житлову кімнату
площею 9,3 кв.м., в спільному
користуванні залишити кухню площею 9,7
кв.м., коридор площею 9,1 кв.м., ванну
кімнату площею 2,6 кв.м, туалет площею 1
кв.м., балкон площею 0,8 кв.м., лоджію
площею 2,6 кв.м.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
протягом 10 днів з дня його
проголошення шляхом подачі
апеляційної скарги через Київський
районний суд м. Одеси.

Суддя
Куриленко О. М.