Провадження № 2/331/201/14
№ 331/9052/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2014 року
м. Запорожжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у
складі судді Мінасова В.В., при
секретарі Коваленко Є.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення
порядку користування квартирою,

В С Т А Н О В И В

Позивач подав суду позов, в якому
зазначає, що трикімнатна квартира
АДРЕСА_1 належить йому, колишній
дружині - ОСОБА_2 та її доньці - ОСОБА_3
Відповідачі змінили замки у вхідній
двері та не пускають його до квартири.
Квартира трикімнатна, кімнати площею
10,4 м.кв., 17,1 та 17,8 м.кв. Тому просить
виділити йому в користування кімнату
площею 10,4 м.кв., відповідачам дві інші
кімнати.

В судовому засіданні позивач та його
представник на позові наполягають.
Пояснили, що у позивача з відповідачами
склалися неприязні стосунки. Не
заперечують проти заочного розгляду
справи.

Відповідачі в судові засідання
повторно не з'явилися. Судові повістки
на 15 січня та 25 лютого 2014 року повернуті
поштою суду через неявку адресата за
отриманням. З заявою про розгляд
справи за їх відсутністю не зверталися.

Відповідно до ст.. 77 ЦПК України сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, зобов'язані повідомляти суд про
зміну свого місця проживання
(перебування, знаходження) або
місцезнаходження під час провадження
справи. У разі відсутності заяви про
зміну місця проживання або
місцезнаходження судова повістка
надсилається на останню відому судові
адресу і вважається доставленою,
навіть якщо особа за цією адресою
більше не проживає або не знаходиться.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, зобов'язані
повідомляти суд про причини неявки у
судове засідання. У разі
неповідомлення суду про причини неявки
вважається, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, не з'явилися
в судове засідання без поважних причин.

Згідно з ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі
повторної неявки в судове засідання
відповідача, повідомленого належним
чином, суд вирішує справу на підставі
наявних у ній даних чи доказів.

Тому суд вважає за можливе розглянути
справу на підставі наданих сторонами
доказів.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає
що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав:

Судом встановлено, що, згідно з копією
паспорта ОСОБА_1 зареєстрований в в
квартирі АДРЕСА_1.

Рішенням Жовтневого районного суду
м.Запоріжжя від 28.02.2008 року визнано за
ОСОБА_1, ОСОБА_2 право власності по 1/3
частини квартири АДРЕСА_1. Рішення
набрало законної сили.

Згідно з технічним паспортом квартира
АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
Квартира трикімнатна, кімнати площею
17,1 та 17,8 м.кв. суміжні. Кімната площею
10,4 м.кв. ізольована.

Відповідно до ст.. 358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

2. Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

3. Кожен із співвласників має право на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Частиною 1 ст. 364 ЦК України передбачено,
що співвласник має право на виділ у
натурі частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

Статтею 63 ЖК України передбачено, що
предметом договору найму жилого
приміщення в будинках державного і
громадського житлового фонду є окрема
квартира або інше ізольоване жиле
приміщення, що складається з однієї чи
кількох кімнат, а також одноквартирний
жилий будинок.

Не можуть бути самостійним предметом
договору найму: жиле приміщення, яке
хоч і є ізольованим, проте за розміром
менше від встановленого для надання
одній особі (частина перша статті 48),
частина кімнати або кімната, зв'язана з
іншою кімнатою спільним входом, а також
підсобні приміщення (кухня, коридор,
комора тощо).

Згідно з ДБН В.2.2-15-2005 мінімальний
розмір житлової кімнати - 10 м.кв.

Оскільки позивач сам просить у позові
виділити йому кімнату меншої площі ніж
тієї, що припадає на його частку у
спільній власності, а справи
розглядаються судом у межах позовних
вимог, то суд вважає, що позов підлягає
задоволенню, оскільки права інших
громадян при цьому порушені не будуть.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 84, 208,212-215, 224-226,
ЦПК України, ст..317,319, 358, 364 ЦК України,
ст. 63 ЖК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Встановити наступний порядок
користування квартирою АДРЕСА_1:
виділити ОСОБА_1 у володіння та
користування кімнату площею 10,4 м.кв.;
ОСОБА_2, ОСОБА_3 виділити кімнати площею
17,8 м.кв. та17,1 м.кв.

Кухню, туалет, ванну кімнати, коридор,
кладову залишити в загальному
користуванні.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 229,4 грн. сплаченого
судового збору.

Заочне рішення може бути оскаржене
позивачем в Апеляційний суд
Запорізької області на протязі десяти
днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
В.В. Мінасов