Головуючий суду 1 інстанції - Степіна
Доповідач - Коротких О.Г.
Справа № 2-5280/13
Провадження № 22ц/782/5348/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Луганської області в
складі:

головуючого -Коротких О.Г.

суддів: Масенко Д.Є., Орлова І.В.

при секретарі: Борзило О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Луганську апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого
районного суду м. Луганська від
26.11.2013року по цивільній справі за
позовом ПАТ „Акцент банк" ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

Встановила:

ПАТ КБ «Акцент-Банк» звернувся до суду
з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
в обґрунтування якого зазначив, що
19.03.2008 року між ним та відповідачем було
укладено кредитний договір №ACBDYIRC 17470160.
Згідно договору позивачу у тимчасове
користування надавалися кредитні
кошти у розмірі 15 620,00грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 12,00% на рік строком до 19.03.2011
року. Відповідач не виконує умови
кредитного договору, у зв"язку з чим
станом на 23.04.2013р. утворилася
заборгованість в сумі 91 515,74грн., яка
складається з наступного:

-15134,04грн. - заборгованість за кредитом;

-2083,31грн. - заборгованість по процентам
за користування кредитом;

-5060,88грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом;

-64403,43грн. - пеня за несвоєчасність
виконання зобов"язань за кредитним
договором;

- 500грн. - штраф (фіксована частина) і
4334,08грн. - штраф(процентна складова).
Позивач просив стягнути зазначену
заборгованість і судові витрати в сумі
915,60грн.

Заочним рішенням Жовтневого районного
суду м. Луганська від 26.11.2013року
позовні вимоги ПАТ КБ «Акцент-Банк»
задоволено частково: стягнуто
заборгованість в сумі 42246,35грн. і судові
витрати в сумі 422,46грн.

З даним рішенням не погодився
відповідач і подав апеляційну скаргу.

Апелянт вважає рішення суду першої
інстанції незаконним та
необґрунтованим та таким, що підлягає
скасування у зв»язку з порушенням норм
матеріального права та
невідповідністю висновків суду
обставинам справи, а тому просить
оскаржуване рішення скасувати,
ухвалити нове рішення, яким відмовити
банку у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог ст..213 ЦПК України
рішення суду має бути законним та
обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, повинен
вирішити справу згідно з законом,
ухваливши рішення на основі повно і
всебічно з»ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтвердженими тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що
між позивачем та відповідачем дійсно
19.03.2008 року було укладено кредитний
договір №ACBDYIRC 17470160. Згідно договору
позивачу у тимчасове користування
надавалися кредитні кошти у розмірі 15
620,00грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом в розмірі 12,00% на
рік строком до 19.03.2011 року. Відповідач
не виконує умови кредитного договору, у
зв"язку з чим станом на 23.04.2013р.
утворилася заборгованість в сумі 91
515,74грн., яка складається з наступного:

-15134,04грн. - заборгованість за кредитом;

-2083,31грн. - заборгованість по процентам
за користування кредитом;

-5060,88грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом;

-64403,43грн. - пеня за несвоєчасність
виконання зобов"язань за кредитним
договором;

- 500грн. - штраф (фіксована частина) і
4334,08грн. - штраф(процентна складова).

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача та сторони
по справі судова колегія прийшла до
висновку про часткове задоволення
апеляційної скарги, виходячи з
наступного.

Суд першої інстанції правильно
встановив, що відповідач має сплатити
заборгованість за кредитним договором
відповідно до вимог ст.526 ЦК України,
яка передбачає, що зобов»язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутністю таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог. які
звичайно ставляться.

Згідно зст.625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов»язання.

Укладаючи договір з банком, ОСОБА_2 взяв
на себе зобов»язання повернути кредит
та сплатити відсотки за користування
ним, що відповідає вимогам ч.1ст.1054 ЦК
України, де зазначено, що за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа /кредитор/ зобов»язуються
надати грошові кошти /кредит/
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов»язується повернути кредит та
сплатити відсотки.

Відповідно до ч.3ст.551 ЦК України суд
першої інстанції зменшив розмір пені
до 15134,04грн., застосувавши принцип спів
розмірності. Позивач не оспорює в цій
частині рішення суду.

Судова колегія погоджується з такими
висновками суду першої інстанції, а
доводи апеляційної скарги вважає
необґрунтованими.

Посилання апелянта на те, що укладений
кредитний договір є нікчемним,
оскільки банк не дотримався вимог щодо
письмової форми кредитного договору, а
саме: відповідач підписав лише заяву на
отримання кредиту і не отримав
належної інформації щодо умов кредиту,
судова колегія не приймає до уваги,
тому що з матеріалів справи вбачається,
що умови кредитування на а.с.7-12 є
невід»ємною частиною заяви, яку
підписав ОСОБА_2 і в якій зазначено, що
він ознайомлений з умовами отримання
кредиту.

Доводи ОСОБА_2 про сплив строку
позовної давності не ґрунтуються на
законі і матеріалах справи, з якої
вбачається, що відповідно до умов
кредитного договору строк позовної
давності збільшено до п»ти років;
термін закінчення договору - 19.03.2011року,
позивач звернувся до суду 12.06.2013року,
тобто в межах строку позовної давності.

Посилання апелянта на помилковість
розрахунку заборгованості, виходячи з
суми 15620грн., не заслуговують на увагу,
тому що в заяві, підписаній
позичальником, зазначено про
належність банку коштів в сумі 1420грн.
за надання фінансового інструменту,
тобто ця спірна сума також була надана
відповідачу банком і не є його
власністю.

Разом з цим, судова колегія
погоджується з доводом апелянта
стосовно того, що суд помилково ухвалив
повторне заочне рішення по справі,
оскільки з журналу судового засідання
від 08.11.2013року /а.с.48/ вбачається, що в
судовому засіданні були присутніми
представники позивача і відповідача,
розгляд справи було відкладено для
надання доказів на 26.11.2013року, коли суд
ухвалив повторне заочне рішення, що
суперечить вимогам ст.224 ЦПК України, що
є підставою для скасування заочного
рішення.

Керуючись ст..ст.209, 303, 304, 307, 309, 316 ЦПК
України, судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити,
заочне рішення Жовтневого районного
суду м. Луганська від 26.11.2013року
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ
„Акцент банк" заборгованість за
кредитним договором від 19.03.2008року в
сумі 42 246,35грн., судові витрати в сумі
422,46грн., а всього 42 668,81грн.

Рішення набирає чинності негайно та
може бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: