22-ц/775/369/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Гноєвой
У Х В А Л А

Іменем України

05 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого Песоцької Л.І.

Ткаченко Т.Б., Мальцевої Є.Є.

при секретарі Кузнецові А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі апеляційну
скаргу ОСОБА_3 на ухвалу
Орджонікідзевського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
09 січня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про звільнення від
сплати аліментів на повнолітню дитину,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом про звільнення від
сплати аліментів, посилаючись на те, що
рішенням суду від 22 вересня 2005 року з
нього стягнуто аліменти на
повнолітнього сина, ОСОБА_3, в розмірі 1/8
частини заробітку, проте, в теперішній
час ОСОБА_3 працює і отримує пенсію,
тому може себе утримувати.

Ухвалою Орджонікідзевського районного
суду міста Маріуполя Донецької області
від 09 січня 2014 року в порядку
забезпечення позову зупинено
стягнення аліментів на підставі
виконавчого листа № 2-869, виданого 07
жовтня 2005 року Приморським районним
судом міста Маріуполя Донецької
області, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 в
розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) до
вирішення даної справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
ухвалу суду скасувати, як таку, що
ухвалена з порушенням норм
процесуального права.

У судове засідання позивач і
відповідач повторно не з'явились, про
розгляд справи повідомлені, у заявах
просять розглянути справу за їх
відсутності (а.с. 28, 31).

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника відповідача ОСОБА_5, яка
підтримала скаргу, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, ухвала суду скасуванню з
таких підстав.

У відповідності з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 312
ЦПК України, розглянувши скаргу на
ухвалу суду першої інстанції,
апеляційний суд змінює або скасовує
ухвалу суду першої інстанції і
постановляє ухвалу з цього питання,
якщо воно було вирішено судом першої
інстанції з порушенням норм
процесуального права або при
правильному вирішенні було помилково
сформульовано суть процесуальної дії
чи підстави її застосування.

Зупиняючи стягнення аліментів з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_3 до розгляду даної
справи, суд, посилаючись на вимоги п. 6 ч.
1 ст. 152 ЦПК України, виходив з того, що
невжиття даного заходу забезпечення
позову може утруднити або зробити
неможливим виконання рішення суду.
Проте з висновком суду погодитись не
можна.

У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 152 ЦПК
України позов забезпечується
зупиненням стягнення на підставі
виконавчого документа, який
оскаржується боржником у судовому
порядку.

Проте, ОСОБА_4 звернувся до суду із
заявою про звільнення від сплати
аліментів на утримання повнолітнього
сина, ОСОБА_3, посилаючись на покращення
майнового стану останнього, а не про
оскарження виконавчого листа про
стягнення з нього аліментів.

У разі задоволення позову про
звільнення від сплати аліментів,
стягнення аліментів має бути
припинено від дня набрання чинності
рішенням суду, а не від дня пред'явлення
позову. Тому помилкові посилання суду
на те, що невжиття заходу забезпечення
позову може утруднити виконання
рішення суду.

Крім того, у п. 2 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22 грудня
2006 року 9 «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» роз'яснено, що,
вирішуючи питання щодо застосування
певного виду забезпечення позову, суди
повинні виходити з того, що наведений у
ч. 1 ст. 152 ЦПК перелік видів такого
забезпечення не є вичерпним, тому за
наявності відповідного клопотання
можуть бути застосовані й інші його
види, але з урахуванням обмежень,
установлених ч. 4 зазначеної статті.
Недопустимо забезпечувати позов
шляхом зупинення виконання судових
рішень, що набрали законної сили.

Таким чином, оскільки судом помилково
зупинено виконання рішення суду про
стягнення аліментів, колегія суддів
вважає необхідним ухвалу суду, як таку,
що не відповідає вимогам ст. ст. 152, 153
ЦПК України, скасувати, у задоволенні
заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову
шляхом зупинення стягнення аліментів
відмовити.

У відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК
України з ОСОБА_4 підлягає стягненню в
дохід держави судовий збір в розмірі
121,80 грн.

Керуючись ст. ст. 307, 312 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного
суду міста Маріуполя Донецької області
від 09 січня 2014 року скасувати.

У задоволені заяви ОСОБА_4 про
зупинення стягнення аліментів на
користь ОСОБА_3 у розмірі 1/8 частини
усіх видів його заробітку (доходу) на
підставі виконавчого листа № 2-869,
виданого 07 жовтня 2005 року Приморським
районним судом міста Маріуполя
Донецької області, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави
судовий збір в розмірі 121 грн. 80 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді

Л.І. Песоцька

Т.Б. Ткаченко

Є.Є. Мальцева