АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796
7505/2014 Головуючий у суді першої
інстанції: Бартащук Л.П. Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді:
Білич І.М.

Суддів:
Кулікової С.В., Поліщук Н.В.

при секретарі:
Заліській Г.Г.

за участю: представника
позивача Смілик Т.М.

представника
відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 10 січня 2014 року у справі за
позовом Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району м. Києва до ОСОБА_5
про стягнення боргу.

в с т а н о в и л а :

Звертаючись у грудні 2012 року до суду з
вищевказаним позовом позивач вказував
на те, що відповідач по справі є
власником квартири АДРЕСА_1. Однак,
починаючи з 2006 року належним чином не
здійснювала свої обов'язки по сплаті
коштів за надані комунальні послуги.
Допустивши таким чином на жовтень
місяць 2013 року заборгованість у
розмірі 9442, 55 гривень. Яку у
добровільному порядку відмовляється
сплатити посилаючись на своє
непроживання у квартирі за
вищевказаною адресою на протязі
останніх чотирьох років. А тому з
урахуванням уточнених позовних вимог
позивач просив задовольнити позов та
стягнути з ОСОБА_5 заборгованість у
розмірі 13 531, 50 гривень та понесені
судові витрати.

Заочним рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 25 січня 2013
року позовні вимоги Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Дніпровського району м.
Києва були задоволені.

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 30 жовтня 2013 року заяву
ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення
було задоволено, рішення скасовано
справу призначено до судового
розгляду.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 10 січня 2014 року позовні
вимоги Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району м. Києва було
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району м. Києва
заборгованість в розмірі 13 531, 50
гривень та судовий збір 223, 60 гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду
відповідач подала апеляційну скаргу,
де ставила питання про його скасування
та постановлення нового про відмову у
задоволенні вимог позивача. Вказуючи
при цьому на те, що рішення прийнято з
неповним та неправильним
встановленням обставин, які мають
значення для справи, внаслідок
неправильного дослідження та оцінки
доказів та суперечить нормам чинного
законодавства.

Представник апелянта у судовому
засіданні підтримав подану апеляційну
скаргу, просив суд її задовольнити.

Представник позивача не визнала
апеляційну скаргу, заперечувала проти
її задоволення.

Заслухавши суддю -доповідача,
вислухавши пояснення осіб які
з'явилися у судове засідання, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
подана апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи заявлені позовні вимоги
суд першої інстанції виходив з їх
доведеності та обґрунтованості.
Зазначаючи при цьому, що відповідач
будучи власником житла у
відповідності до положень ст. 322 ЦК
України зобов'язаний утримувати майно
що йому належить. Невиконання в повному
обсязі покладених на власника
обов'язків призвело до утворення
заборгованості, яка підлягає стягненню
з відповідача.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон який їх
регулює.

Звертаючись до суду з апеляційною
скаргою ОСОБА_5 зазначала про те, що
протягом останніх трьох років вона
фактично проживала за іншим місцем, а
відтак комунальними послугами не
користувалася. Тобто не мала статусу
споживача житлово - комунальних послуг.
Обов'язок оплачувати житлово -
комунальні послуги виникає у споживача
з моменту користування цими послугами,
а відтак вважала вимоги позивача
безпідставними.

Колегія суддів вважає що дані доводи
апеляційної скарги спростовуються
матеріалами справи та не ґрунтуються
на нормах діючого законодавства.

Так, вказуючи на тривале не проживання
у квартирі АДРЕСА_1 у підтвердження
зазначених обставин доказів не надала.
Хоча у відповідності до положень ст. 60
ЦПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини на які вона
посилається як на підтвердження своїх
вимог та заперечень.

Крім того, відповідачем ( апелянтом ) не
було взято до уваги те, що
правовідносини які виникають між
виробниками, виконавцями споживачами у
процесі створення, надання та
споживання житлово - комунальних
послуг, є предметом регулювання
Законом України „ Про житлово -
комунальні послуги". Яким також
передбачена певна процедура
оформлення нарахувань за неспожиті
послуги за час відсутності споживача
по місцю надання таких послуг.

Ні в суді першої інстанції, ні при
розгляді справи в апеляційному порядку
відповідачем ( апелянтом ) доказів на
підтвердження свого звернення до
позивача з приводу відсутності за
місцем надання житлово - комунальних
послуг, а відтак виникнення у позивача
у зв'язку з цим правових підстав для
зменшення ( звільнення) від сплати за
надані житлово - комунальні послуги
також надано не було.

Інші доводи апеляційної скарги
правильності висновків суду не
спростовують та не дають підстав
вважати, що судом при постановлення
судового рішення були порушені норми
матеріального права які б призвели до
постановлення рішення суду, яке
підлягає скасуванню.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що рішення суду
постановлено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування з доводів
викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307,308, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 10 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення. Може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: