АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2240/14
Справа № 2034/8427/2012
І інстанції - Полєхін А.Ю.
доповідач- Бурлака І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

07 квітня 2014 року
м. Харків

Колегія суддів судової палати у
цивільних справ апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого судді: Бурлака
І.В.

суддів: Карімової Л.В.,
Яцини В.Б.,

при секретарях: Кривошеіної
О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Харківського районного суду
Харківської області від 05 лютого 2014
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи - приватний
нотаріус Харківського районного
нотаріального округу ОСОБА_5,
міськрайонне управління Держкомзему у
місті Люботин і Харківському районі
Харківської області про визнання
договору купівлі-продажу земельної
ділянки недійсним,-

в с т а н о в и л
а:

У липні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з зазначеним та в подальшому
доповненим позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4. В
обґрунтування своїх вимог посилався на
те, що йому на підставі Державного акту
на право приватної власності на землю
№ 1049 від 25.12.1998 року та рішення
виконкому Липецької сільської ради
народних депутатів від 13.10.1998 року за №
284 належала земельна ділянка № НОМЕР_1
площею 0,1155 га на території Липецької
сільської ради Харківського району
Харківської області у садовому
товаристві «Газовик». З метою
приведення технічної документації до
норм діючого законодавства 06.12.2010 року
він оформив на доньку ОСОБА_3
довіреність з правом розпорядження
(продажі, обміну, здавання в оренду
зазначеної земельної ділянки). 15.10.2011
року ОСОБА_3 проти його волі уклала
договір купівлі - продажу земельної
ділянки за 13000,00 грн. з його колишньою
дружиною ОСОБА_4, з якою він розірвав
шлюб 06.08.2008 року. Суму від продажу
земельної ділянки він не отримував. На
вказаній земельній ділянці він
облаштував невеликий будинок, в якому
проживає. Цей будинок є самочинною
будівлею, правовстановлюючих
документів на нього не має. Вважав, що
оскільки згоди на продаж земельної
ділянки він не давав, повідомлення про
укладання договору купівлі - продажу не
отримував, суму вартості земельної
ділянки не погоджував, гроші також не
отримував, що свідчить про перевищення
повноважень ОСОБА_3, тому просив
визнати договір купівлі - продажу
земельної ділянки № НОМЕР_1, яка
розташована за адресою: Харківська
область Харківський район с. Липці на
території садівничого товариства
«Газовик» Липецької сільської ради від
15.10.2011 року, посвідчений приватним
нотаріусом Харківського районного
нотаріального округу ОСОБА_5 за
реєстровим № 2518 - недійсним; повернути
сторони у первісне становище;
зобов'язати міськрайонне управління
Держкомзему у м. Люботин і Харківському
районі Харківської області скасувати
Державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку №
НОМЕР_1, яка розташована за адресою:
Харківська область Харківський район
с. Липці на території садівничого
товариства «Газовик» Липецької
сільської ради, виданого на ім'я ОСОБА_4
на підставі договору купівлі - продажу
від 15.10.2011 року; зобов'язати ОСОБА_3
повернути ОСОБА_4 13000,00 грн. за продаж
земельної ділянки № НОМЕР_1, яка
розташована за адресою: Харківська
область Харківський район с. Липці на
території садівничого товариства
«Газовик» Липецької сільської ради від
15.10.2011 року, судові витрати покласти на
відповідачів.

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 05 лютого 2014
року в задоволенні позову - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій просив
рішення - скасувати, задовольнити його
вимоги. При цьому посилався на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставин справи, на
порушення норм матеріального і
процесуального права. Вважав, що суд не
надав належної оцінки доказам у справі,
не звернув увагу на те, що на земельній
ділянці існував самовільно збудований
будинок, на який відсутні
правовстановлюючі документи, що
відповідачка ОСОБА_4 після розлучення
проживала в ньому.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши пояснення з'явившихся осіб,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія вважає за необхідне
апеляційну скаргу - відхилити, рішення
суду - залишити без змін з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_2, суд першої інстанції, з
висновком якого погоджується судова
колегія, обґрунтовано виходив з того,
що договір купівлі - продажу укладено з
додержанням вимог ст. 203 ЦК України.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 06.12.2010 року
ОСОБА_2 надав ОСОБА_3 довіреність,
згідно якої ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_3
бути його представником в державних,
громадських, господарських та інших
підприємствах, установах, організаціях
незалежно від їх підпорядкування, форм
власності та галузевої належності з
питань оформлення документів,
пов'язаних з укладанням договору
відчуження земельної ділянки, яка
розташована за адресою: Харківська
область Харківський район с. Липці на
території садівничого товариства
«Газовик» Липецької сільської ради; в
органах нотаріату з питань
розпорядження (продати, обміняти,
здавати в оренду) на умовах їй відомих
належною йому на праві приватної
власності земельною ділянкою, яка
розташована за вказаною адресою. Для
чого ОСОБА_3 мала право подавати від
його імені будь - які документи, заяви,
отримувати необхідні довідки,
документи, звіти, оформлені на його
ім'я, продавати, обмінювати
вищезазначене майно, визначати в усіх
випадках строки та інші умови на свій
розсуд, розписуватися за нього, в тому
числі і в договорах цивільно -
правового характеру, провадити
розрахунки по укладених угодах,
подавати та підписувати будь - які
заяви, в тому числі заяви стосовно його
сімейного стану, отримувати належні
йому майно, гроші, а також документи від
усіх осіб, установ, організацій,
підприємств, сплачувати належні з неї
платежі, включаючи державне мито,
розписуватися за нього в разі
необхідності та вчиняти всі інші
юридично значимі дії, пов'язані з цією
довіреністю. Дійсна довіреність до
06.12.2013 року без права передоручення
повноважень третім особам, посвідчена
нотаріально приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу Харківської області ОСОБА_6 На
підставі довіреності ОСОБА_3, яка діяла
як договірний представник від імені та
в інтересах ОСОБА_2 продала ОСОБА_4
земельну ділянку площею 0,1155 га
(кадастровий номер :01:007:0326, яка
розташована на території Липецької
сільської ради Харківського району
Харківської області у садовому
товаристві «Газовик», № НОМЕР_1;
цільове призначення - для ведення
садівництва в межах: від літ А до літ. Б -
дорога; від літ. Б до літ. В - ділянка
ОСОБА_7, від літ. В до літ. Г - землі
Липецької сільської ради, від літ. Г до
літ. А - ділянка ОСОБА_8 Земельна ділянка
належала ОСОБА_2 на підставі Державного
акту на право власності на землю, серія
ІІ - ХР № 067338), виданого Липецькою
сільською радою 25.12.1998 року згідно
рішення Липецької сільської ради від
13.10.1998 року реєстраційний № 284,
зареєстрованого у Книзі записів
реєстрації державних актів на право
приватної власності на землю за № 1049
від 25.12.1998 року. Із витягу про
реєстрацію в Державному реєстрі
правочинів вбачається, що реєстратором
приватним нотаріусом ОСОБА_5 в
Державному реєстрі правочинів
зареєстровано договір купівлі -
продажу земельної ділянки 15.10.2011 року.
Продаж земельної ділянки вчинено за
суму 13000,00 грн., які ОСОБА_3 одержала від
ОСОБА_2 повністю до підписання цього
договору. Дію довіреності за заявою
ОСОБА_2 припинено 23.03.2012 року о 17:23:46.

Частиною першої статті 215 ЦК України
передбачено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені,
зокрема, частиною першою статті 203 ЦК
України, за якою зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства.

Статтею 203 ЦК України передбачено
загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину,
зокрема зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі; правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом; правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Як вбачається з матеріалів справи
укладений договір купівлі - продажу
відповідає зазначеним вимогам і
підстав для його визнання недійсним не
вбачається.

Посилання ОСОБА_2 на те, що довіреність
він надавав своїй доньці тільки на
отримання кадастрового номеру
земельної ділянки, що під час укладання
договору купівлі - продажу земельної
ділянки на ній з 2000 року існував
садовий будинок, який вони спільно
побудували разом за спільні кошти та
його волевиявлення щодо продажу саме
його колишній дружині земельної
ділянки не було і не відповідало його
внутрішній волі, тому його позов
необхідно задовольнити, судовою
колегією не приймаються, оскільки як
вбачається із змісту довіреності, вона
складена відповідно до ст. 1003 ЦК
України. В ній чітко визначені юридичні
дії, які належить вчинити ОСОБА_3 Вони є
правомірними, конкретними та
здійсненними. Зокрема, із змісту
довіреності вбачається, що ОСОБА_2
надав своїй доньці ОСОБА_3 право
розпоряджатися спірною земельною
ділянкою (продати, обміняти, здавати в
оренду) на свій розсуд. В довіреності
питання щодо отримання тільки
кадастрового номеру спірної земельної
ділянки та вибору покупця окремо не
обговорювалися. Із договору купівлі -
продажу спірної земельної ділянки
вбачається, що ОСОБА_3 діяла як
договірний представник від імені та в
інтересах ОСОБА_2 Надані до суду
апеляційної інстанції відповідь на
запит адвоката ОСОБА_9 та копія
пояснювальної записки не являються
відповідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України
належними та допустимими доказами
підтвердження введення в експлуатацію
садового будинку на час укладання
спірного договору.

Як вбачається з матеріалів справи
декларацію про готовність об'єкта до
експлуатації - садового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
зареєстровано в інспекції ДАБК у
Харківській області 12.12.2012 року.
Рішенням Липецької сільської ради
Харківського району Харківської
області ХХХІІІ сесії VI скликання від
20.12.2012 року надано дозвіл на оформлення
права приватної власності на садовий
будинок № НОМЕР_1 у садовому товаристві
«Газовик» в с. Липці загальною площею
69,00 кв. м., житловою площею 46,60 кв. м. з
надвірними будівлями та спорудами в
цілому на ім'я ОСОБА_4, на отримання
свідоцтва про право власності на
садовий будинок та проведення
реєстрації в КП «Харківське районне
бюро технічної інвентаризації».
Свідоцтво про право власності на
нерухоме майно ОСОБА_4 оформила 26.12.2012
року та в той же день зареєструвала в КП
«Харківське районне бюро технічної
інвентаризації» право власності на
вказаний садовий будинок, тобто на
момент оформлення договору купівлі -
продажу земельної ділянки садовий
будинок з господарськими будівлями не
був об'єктом права власності в
розумінні ст. 317 ЦК України. Не
приймаються судовою колегією і
посилання представника ОСОБА_2 на Закон
України «Про особливості приватизації
об'єктів незавершеного будівництва»
(№1953 - 14) від 14.09.2000 року із змінами та
доповненнями, оскільки цей Закон
визначає особливості приватизації
об'єктів незавершеного будівництва, що
перебувають у державній власності,
включаючи законсервовані об'єкти, а
також за ініціативою органів,
уповноважених управляти відповідним
державним майном, об'єктів
незавершеного будівництва, що
утримуються на балансах підприємств,
які не підлягають приватизації, а
спірний садовий будинок з
господарськими будівлями є приватною
власністю і не відноситься до об'єкту
незавершеного будівництва, що
перебуває у державній власності.

Доводи ОСОБА_2 стосовно того, що він не
отримав грошові кошти від своєї доньки
за спірну земельну ділянку, тому його
позов необхідно задовольнити, судовою
колегією також не приймаються,
оскільки вимоги щодо стягнення з
ОСОБА_3 на його користь грошових коштів
в суді першої інстанції не
розглядалися, тому не можуть бути
відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України
предметом розгляду в суді апеляційної
інстанції.

Ухвалюючи рішення, з додержанням вимог
ст. ст. 213 - 215 ЦПК України суд першої
інстанції, дослідивши обставини справи
повно, надавши доказам належну оцінку,
дійшов обґрунтованого висновку щодо
відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 за
його недоведеністю. Підстав для його
зміни або скасування не вбачається.
Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1.ч. 1 ст. 307, ст. 308,
ст. 313, п. 1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Харківського районного суду
Харківської області від 05 лютого 2014
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: