Справа №592/1310/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Алфьоров А. М.Номер
провадження 22-ц/788/739/14 Суддя-доповідач -
Собина Ольга. Іванівна. Категорія - 26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Сумської області в складі:

Головуючого - Собини О. І.,

суддів - Хвостика С. Г., Таран С. А.,

з участю секретаря судового засідання -
Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
Публічного акціонерного товариства
«Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім.
М.В.Фрунзе» - Журавльової Маргарити
Валеріївни

на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 03 березня 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім. М.В.
Фрунзе»

про стягнення моральної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров'я,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 03 березня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено
частково.

Стягнуто з ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» на
користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування
моральної шкоди 6000 грн.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ПАТ
«СМНВО ім.М.В.Фрунзе» Журавльова М.В.,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення, ухваленого
з порушенням норм матеріального та
процесуального права, неповноту
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що отримання позивачем
професійного захворювання говорить
лише про можливість заподіяння
моральної шкоди, а не констатує факт.
Судом не достатньою мірою врахована
вина позивача у настанні страхового
випадку. Погоджуючись на запропоновані
умови праці, позивач усвідомлював про
можливі негативні наслідки для свого
здоров'я, а також в повній мірі повинен
нести солідарну відповідальність за їх
настання. Судом не належно оцінені та
не враховані характер та обсяг
моральних та фізичних страждань та
стан здоров'я позивача, недостатньо
обґрунтовано розмір відшкодування
моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
доводи представника апелянта,
заперечення представника позивача,
вивчивши матеріали справи і
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав:

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно
встановлено та з матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_4 з 22.09.1983 року по
24.10.2013 року перебувала у трудових
відносинах з відповідачем на посаді
нагрівача металу (а.с.5-6).

Згідно акту №55 розслідування причин
виникнення хронічного професійного
захворювання від 14 жовтня 2013 року
позивачці встановлено діагноз ХОЗЛ
токсикоз-пилової етіології другої ст.,
фаза нестійкої ремісії. (J 43.8) Емфізема
легень другої ст. ЛН другого ст.
Захворювання професійне, встановлене
вперше (ППЛЕК 18.09.2013 р. НДІ ГП та ПЗ ХНМУ).
(Н 83.3) Хронічна двостороння
сенсоневральна приглухуватість з
помірним ступенем зниження слуху (III
ст.) за класифікацією ОСОБА_5 і ОСОБА_6
Захворювання професійне від тривалої
дії виробничого шуму, встановлено
вперше (ППЛЕК 18.09.2013 р. НДІ ГП та ПЗ ХНМУ).
(I 11.0) Гіпертонічна хвороба II ст. (D 18.0)
Гемангіома печінки). (G 93.4)
Дисциркуляторна
(гіпертонічна+атеросклеротична)
енцефалопатія I-II ст. з ХНМК, переважно в
вертебно-базилярному басейні. (М42.1)
Розповсюджений остеохондроз хребта з
сенсорними порушеннями. ДОА колінних
суглобів. (J 31.2) Хронічний ринофарингіт,
ст. нестійкої ремісії (Н 52.4) Пресбіопія.

Професійне захворювання виникло з
причин недосконалості технологій,
неефективного використання засобів
індивідуального захисту, тривалої
роботи в шкідливих умовах праці,
проведення робіт в умовах підвищеного
рівня виробничого шуму та пилу (а.с.7).

Відповідно до довідки виданої МСЕК м.
Суми від 11.12.2013 року ступінь втрати
професійної працездатності у позивача
склав 40% (а.с.8).

Внаслідок професійного захворювання
позивачу заподіяно моральну шкоду, яка
полягає в моральних стражданнях,
порушенні нормальних життєвих
зв'язків. Вона постійно хворіє, крім
того, має значні обмеження в
життєдіяльності, звичках, бажаннях. Все
це вимагає додаткових зусиль по
організації її життя і веде до нових
переживань.

З огляду на викладене суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку про те, що в зв'язку із
отриманням за час роботи на
підприємстві професійного
захворювання, позивач втратила
професійну працездатність на 40%, в
результаті чого переносить моральні
страждання, тому обґрунтовано поклав
обов'язок по відшкодуванню моральної
шкоди на роботодавця, що відповідає
вимогам ст.153, 237-1 КЗпП України.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначено судом з
урахуванням всіх обставин та вимог
закону, з дотриманням вимог розумності
та справедливості.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивач була ознайомлена про наявність
на робочому місці шкідливих і
небезпечних виробничих факторів та про
можливі шкідливі наслідки для свого
здоров'я висновків суду не
спростовують, оскільки не спростовують
факту наявності вини роботодавця в
неналежному забезпеченні безпечних та
нешкідливих умов праці та не є
підставою для позбавлення позивача
права на отримання відшкодування.

Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено
проведення відповідно до
законодавства власником або
уповноваженим ним органом
відшкодування моральної шкоди
працівнику у разі, якщо порушення його
законних прав призвело до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя. Порядок відшкодування
моральної шкоди визначається
законодавством.

У зв'язку з тим, що відповідно до ст. 237-1
КЗпП України обов'язок відшкодувати
працівникові моральну шкоду у випадку,
передбаченому вказаною статтею,
покладено на власника або
уповноважений ним орган, і, як
встановлено судом, втрата
працездатності позивача настала
внаслідок професійного захворювання,
спричиненого негативними виробничими
факторами під час виконання позивачем
трудових обов'язків, і моральну шкоду
йому завдано ушкодженням здоров'я,
пов'язаним із виконанням трудових
обов'язків, а роботодавець не
забезпечив створення безпечних умов
праці, то суд обґрунтовано стягнув на
його користь відшкодування моральної
шкоди з відповідача.

Трудове законодавство не містить
положень про звільнення підприємств з
небезпечними й тяжкими умовами праці
від відшкодування моральної шкоди,
завданої їх працівникам такими
умовами.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду також не спростовують.

Таким чином колегія суддів вважає, що
рішення суду є законним і
обґрунтованим, відповідає вимогам
матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і не
містять нових даних, які б давали
підстави для скасування
постановленого рішення.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
«Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім.
М.В.Фрунзе» Журавльової Маргарити
Валеріївни відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 03 березня 2014 року в даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -