Провадження № 2/412/584/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 січня 2014 року
м.
Краснодон

Краснодонський міськрайонний суд
Луганської області у складі:
головуючого судді: Смирнова В.В., при
секретарі Чукавовій А.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ПАТ "Краснодонвугілля", третя особа
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасного
випадку на виробництві і
профзахворювання України в м.
Краснодоні Луганської області, про
відшкодування моральної шкоди,
завданої пошкодженням здоров'я на
виробництві,

в с
т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом,
в обґрунтування якого вказав, що з
21.06.1971 року по 15.07.2002 року працював у
вугільній промисловості, останній час
на шахті «Молодогвардійська» ПАТ
"Краснодонвугілля", стаж в шкідливих
умовах праці - 31 р. 19.10.1984 року та 11.05.1997
року позивач був травмований на цій
шахті. Згідно медичного висновку від
29.05.2002 року № 1627/0106 було встановлено, що
позивач отримав професійне
захворювання, висновком МСЕК позивачу
було встановлено 40 % втрати професійної
працездатності по професійному
захворюванню безстроково та
встановлена 3 група інвалідності.
Внаслідок хвороби позивач кожного дня
зазнає біль у руках, нозі, суглобах,
часто лікується, на що витрачає значний
час і тому його нормальні жіттєві
стосунки порушено, змушений додавати
додаткових зусиль для організації
свого життя, з'явилось почуття страху
за своє подальше життя та здоров'я.
Моральну шкоду, завдану позивачу
внаслідок пошкодження здоров'я, у
зв'язку з професійним захворюванням,
він оцінює у 40 000 грн., яку просив суд
стягнути з відповідача.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні
підтримав позовні вимоги, просив суд їх
задовольнити.

Представник позивача за довіреністю
ОСОБА_2 в судовому засіданні також
підтримала позовні вимоги ОСОБА_1,
наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача ПАТ
"Краснодонвугілля" за довіреністю
Гущин О.Г. у судовому засіданні не
визнав позовні вимоги позивача, просив
відмовити у їх задоволенні, зазначив,
що ПАТ "Краснодонвугілля" не є належним
відповідачем по даній справі, оскільки
на момент виникнення у позивача права
на відшкодування моральної шкоди -
06.09.2002 року - діяв ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» у редакції, за якою
обов'язок відшкодування моральної
шкоди покладена на Фонд СНС. Позивачем
не надано доказів у підтвердження
факту завдання йому моральної шкоди,
який повинен бути підтверджений
висновком судово-психологічної
експертизи; позивач добровільно
виконував свої обов'язки, від роботи не
відмовлявся, про виробничу ситуацію,
небезпечну для життя та здоров'я,
адміністрацію не повідомлював;
відповідачем виконуються усі вимоги
Закону України «Про охорону праці»,
причинного зв'язку між моральною
шкодою та діями ПАТ «Краснодонвугілля»
немає; позивачем пропущено строк для
звернення до суду з цим позовом,
передбачений ст. 233 КЗпП України; свої
доводи представник відповідача також
виклав у письмових запереченнях проти
позову.

Представник третьої особи -
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Краснодоні
Луганської області за довіреністю
Гребенар О.В. у судовому засіданні
просив розглянути справу на розсуд
суду.

1

Суд, вислухавши сторони, третю особу,
всебічно, повно та об'єктивно
розглянувши наявні матеріали справи,
встановив наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
з 21.06.1971 року по 15.07.2002 року перебував у
трудових відносинах з ПАТ
"Краснодонвугілля", що підтверджується
його трудовою книжкою (а.с. 4-6). Останнім
місцем його роботи була СП
«Шахтоуправління»
«Молодогвардійське» шахта
«Молодогвардійська» в/о
«Краснодонвугілля», яке згодом було
перейменоване у ВАТ ДХК
«Краснодонвугілля» (а.с. 20). Звільнений
був за ст. 38 Кодексу законів про працю
України за власним бажанням.

Відповідно до акту № 98 від 20.10.1984
року, 19.10.1984 року о 18 год. 20 хв. з
позивачем стався нещасний випадок на
виробництві, внаслідок чого він забив
ліву ногу (а.с. 16-17). 11.05.1997 року о 10.00 год з
позивачем також стався нещасний
випадок на виробництві, у результаті
якого була травмована кисть правої
руки, про що 13.05.1997 року було складено
акт № 39 (а.с. 18-19).

17.04.2002 року комісією у складі лікаря
гігієни праці Краснодонсьї міської
СЕС, заступника директора по охороні
праці ш. Молодогвардійська, голови
профспілки та голови ФСНС була
складена санітарно-гігієнічна
характеристика умов праці позивача на
шахті «Молодогвардійська» (а.с. 13).

Відповідно до повідомлення від 29.05.2002
року Луганської обласної клінічної
лікарні та за висновком Луганської
обласної профпатологічної
лікарсько-експертної лікарні від 29.05.2002
року № 1627/0106 позивачу був встановлений
основний діагноз: вібраційна хвороба
ІІ ст. з синдромом
вегетативно-сенсорної поліневропатії
рук та обмінно-дістрофічними змінами в
кістках кістей рук, антракосилікоз І
ст., а також, ряд супутніх хвороб (а.с. 7-8,
12).

Згідно з актом розслідування
хронічного професійного захворювання
від 06.07.2002 року, складеним відповідною
комісією, професійне захворювання у
ОСОБА_1 виникло внаслідок
недосконалості машин та механізмів,
умов виїмки вугілля, впливу на організм
інтенсивності запиленості, повітряної
середи у межах 75,6-90,6 мг/м куб. при ПДК 10
мг/м куб., перевищення допустимих норм
концентрації вугільного та породного
пилу на робочих місцях, відсутності
засобів пилозахисту (а.с. 11).

Згідно з виписками з історії хвороби
та епікрізами, наявними у справі,
позивач з 19.06.2012 року по 10.07.2012 року
перебував на стаціонарному лікуванні в
КУ «ЦМЛ», 03.2013 року по 03.04.2013 року - на
амбулаторному лікуванні в КУ «ЦПСД м.
Суходільська»; у зазначених медичних
установах йому був встановлені
діагнози: позагоспітальна
правостороння пневмонія середнього
ступеню тяжкості АНСІ, Пневмофіброз,
ХЛН, захворювання професійне
(встановлене у 2002 році), ІБС, дифузний
кардеосклероз, миготлива аритмія
тахісистологічна форма, цукровий
діабед, 2 тип середнього ступеню
тяжкості стадія субкомпенсації (а.с.
14-15).

У результаті первинного огляду
Медико-соціальною експертною комісією
(надалі - МСЕК) 10.09.2002 року позивачу було
встановлено 40 % втрати професійної
працездатності з 06.09.2002 року
безстроково у зв'язку з професійном
захворюванням та третя группа
інвалідності, що підтверджується
відповідною довідкою серії 2-20 ЛИ № 058 941
(а.с. 9-10).

У якості прикладу позивач також
додав до справи копії рішень
Краснодонського міськрайонного суду
від 07.08.2013 року, Калінського районного
суду м. Горлівка Донецької обл. від
26.03.2013 року, апеляційного суду
Луганської обл. від 22.10.2013 року та
ухвали апеляційного суду Донецької
обл. від 22.04.2013 року (а.с. 21-32).

Порядок відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок каліцтва або
іншого ушкодження здоров'я,
врегульований низкою норм
законодавства України, що діяло на
момент виникнення спірних
правовідносин (06.09.2002 року).

Так, за п. п. 4, 5 Постанови Пленуму
Верховного суду України "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" N 4 від
31.03.1995 року (із змінами, внесеними
згідно з Постановою Пленуму Верховного
суду від 25.05.2001 р.), у позовній заяві про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди має бути зазначено, в чому
полягає ця шкода, якими неправомірними
діями чи бездіяльністю її заподіяно
позивачеві, з яких міркувань він
виходив, визначаючи розмір шкоди, та
якими доказами це підтверджується. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями

2

(бездіяльністю) вони заподіяні, в якій
грошовій сумі чи в якій матеріальній
формі позивач оцінює заподіяну йому
шкоду та з чого він при цьому виходить.

Обґрунтовуючи вимоги про наявність
факту спричинення та розміру
компенсації моральної шкоди, позивач
зазначив, що заподіяна йому моральна
шкода полягає у стражданнях, які він
відчуває через порушення його
нормальних життєвих зв'язків,
постійного відчуття болю у руках, нозі,
суглобах, періодичне лікування, на що
витрачає значний час і тому його
нормальні життєві стосунки порушено,
змушений додавати додаткових зусиль
для організації свого життя, з'явилось
почуття страху за своє подальше життя
та здоров'я.

Судом встановлено, що у зв'язку
професійним захворюванням, яке позивач
отримав на виробництві, йому дійсно
завдано моральну шкоду, у зв'язку з чим
він звернувся в суд за захистом своїх
порушених прав, свобод та інтересів
шляхом стягнення моральної шкоди з
роботодавця - ПАТ "Краснодонвугілля".

Однак, пунктом 3 ст. 34 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності" в редакції закону, яка
діяла на момент встановлення позивачу
стійкої втрати працездатності, було
передбачено відшкодування моральної
шкоди Фондом соціального страхування
від нещасних випадків та професійних
захворювань України.

Згідно п.п. "є" п.1 ч. 1 ст. 21 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві й
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" (в
редакції, чинній на час спірних
правовідносин) передбачено надання
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків у встановленому
законодавством порядку соціальних
послуг і виплат, у тому числі,
відшкодування моральної шкоди при
наявності факту її заподіяння
потерпілому.

Пунктом 27 ст. 77 Закону України від
20.12.2005 р. «Про державний бюджет України
на 2006 рік» та п. 22 ст. 71 Закону України
«Про державний бюджет України на 2007
рік» зупинено дію абзацу 4 ст.1,
підпункту «є» п.1 ч.1 ст.21, ч.3 ст.28 та ч.3
ст.34 Закону України від 23.09.1999 р. "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності", якими обов'язок
відшкодування моральної шкоди
покладено на Відділення Фонду.

Крім того, Законом України від 23.02.2007
р. №717-У «Про внесення змін до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності», що
набрав чинності 30.03.2007 р., виключено
частину третю ст. 34 Закону №1105 -ХІУ, яка
передбачала право потерпілого на
відшкодування моральної шкоди.

Саме з цього часу, застраховані
громадяни, які потерпіли на
виробництві від нещасного випадку або
професійного захворювання, позбавлені
права на відшкодування моральної шкоди
за рахунок Фонду соціального
страхування, яке вони мали відповідно
до положень первинної редакції цього
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності".

Рішенням Конституційного Суду
України від 08.10.2008 р. у справі №1-32/2008
зазначені зміни до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
визнано такими, що відповідають
Конституції України (є
конституційними) з огляду на те, що
право цих громадян на відшкодування
моральної шкоди не порушено, оскільки
ст. 1167 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України їм
надано право відшкодовувати моральну
шкоду за рахунок власника або
уповноваженого ним органу
(роботодавця), на якого ст.153 КзпПУ
покладено обов'язок створення
безпечних і нешкідливих умов праці.

Таким чином, потерпілі мають право на
відшкодування моральної шкоди за
рахунок Фонду соціального страхування,
якщо стійку втрату працездатності у
зв'язку з травмою на виробництві або
професійним захворюванням вперше
встановлено у період з 1 квітня 2001 р. по
31 грудня 2005 року, тобто, під час дії
законодавчих актів, які надавали
потерпілим таке право. У даному випадку
встановлення МСЕК стійкої втрати
працездатності позивачеві мало місце
06.09.2002 року, тобто, під час дії
законодавчих актів, які надавали
потерпілим право на відшкодування

3

моральної шкоди за рахунок Фонду
соціального страхування.

На підставі наведеного, суд
приходить до висновку, що ПАТ
"Краснодонвугілля" не може бути
визнаний належним відповідачем за
даними правовідносинами та підстави
відшкодування позивачу моральної
шкоди цим відповідачем відсутні. Під
час розгляду справи позивач не
скористався правом, визначеним ст. 33
ЦПК України, і не заявив клопотання про
заміну первісного відповідача
належним відповідачем.

Зазначені обставини тягнуть за собою
відмову у задоволенні позовної заяви
ОСОБА_1 до ПАТ "Краснодонвугілля" про
відшкодування моральної шкоди,
завданої пошкодженням здоров'я на
виробництві у зв'язку з їх
пред'явленням до неналежного
відповідача.

Керуючись ст.ст. 5-11, 57 - 60, 88, 209, 212-215, 292
Цивільного процесуального кодексу
України, ст. ст. 153, 237-1 Кодексу законів
про працю України, Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", постановою Пленуму
Верховного суду України "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди"від 31.03.1995
р. № 4, Рішенням Конституційного суду
України від 08.10.2008 року № 1-32/2008 у справі
за конституційним поданням
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
положень підпункту "б" підпункту 4
пункту 3 статті 7 Закону України "Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності",
пункту 1, абзацу третього пункту 5,
пункту 9, абзаців другого, третього
пункту 10, пункту 11 розділу I Закону
України "Про внесення змін до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
(справа про страхові виплати), суд,

в и
р і ш и в:

У задоволенні позовної заяви
ОСОБА_1 до ПАТ "Краснодонвугілля", третя
особа Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасного випадку на виробництві і
профзахворювання України в м.
Краснодоні Луганської області, про
відшкодування моральної шкоди,
завданої пошкодженням здоров'я на
виробництві - відмовити.

Вступна та резолютивна частини
рішення ухвалені у нарадчий кімнаті та
проголошені у судовому засіданні 17
січня 2014 року. Повний текст рішення
складено 22 січня 2014 року.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Луганської області протягом десяти
днів з дня його проголошення через
Краснодонський міськрайонний суд
Луганської області.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:
В.В.
Смирнов

4