Справа № 182/587/14-ц
Провадження № 2/0182/1527/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10.04.2014 року
м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді
Кобеляцької-Шаховал І.О.

за участю
секретаря Скоробогатової А.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Нікополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності в порядку спадкування за
законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду
з позовною заявою до відповідача про
визнання за ним права власності на
спадкове майно в порядку спадкування
за законом після смерті діда, баби та
батька.

В обгрунтування своїх
вимог позивач посилається на наступні
обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дідусь
ОСОБА_3, не залишивши заповіту. Після
його смерті відкрилася спадщина на
житловий будинок АДРЕСА_1, що належав
діду на підставі свідоцтва про право
власності від 09.09.1961 року, виданого
виконкомом Нікопольської міської Ради.
Правовстановлюючий документ на
будинок з часом загубився. Інформація
про реєстрацію за ОСОБА_3 права
власності на вказаний будинок
підтверджується листом КП
„Нікопольське МБТІ" № 2511 від 25.12.2013
року. Будинок був збудований дідом та
його бабусею ОСОБА_4 у період
зареєстрованого шлюбу та був їх
спільною сумісною власністю. Згідно ч.1
ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), що
діяв на час відкриття спадщини,
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину, якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном. Були прописані та проживали
разом з дідом у спадковому будинку,
тобто фактично спадщину прийняли, його
дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_5. Але за
життя свої спадкові права ні бабуся, ні
батько не оформили. ІНФОРМАЦІЯ_2
померла його бабуся ОСОБА_4, не
залишивши заповіту. На день її смерті
разом з бабусею за однією адресою по
АДРЕСА_1 проживав, тобто фактично
спадщину прийняв, її син, а його батько
ОСОБА_5. Він був єдиним спадкоємцем
першої черги спадкування за законом
після смерті своїх батьків, адже інших
дітей у подружжя ОСОБА_5 не було. Але за
життя свідоцтво про право на спадщину
на будинок по АДРЕСА_1 в цілому після
смерті своїх батьків він не отримав.
Разом з бабусею та батьком у спадковому
будинку проживали та проживають до
цього часу його мати ОСОБА_2, вона та син
матері від першого шлюбу ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_3 його батько помер, не
залишивши заповіту. Після його смерті
відкрилася спадщина на житловий
будинок АДРЕСА_1 - спадкове майно,
фактично прийняте ним після смерті
його матері та батька, право власності
на яке за батьком оформлено не було.
Спадкоємцем першої черги спадкування
за законом, згідно ст.529 ЦК УРСР, є він та
його мати ОСОБА_2, адже, не дивлячись на
те, що шлюб їх батьків було розірвано
рішенням суду навесні 2003 року,
реєстрація розірвання шлюбу у відділі
реєстрації актів громадянського стану
Нікопольського міського управління
юстиції Дніпропетровської області
була здійснена 06.08.2003 року, тобто після
батькової смерті. Згідно ст.44 Кодексу
про шлюб та сім'ю України, що діяв на час
розірвання шлюбу, шлюб вважається
припиненим з моменту реєстрації
розлучення в органах реєстрації актів
громадянського стану. Таким чином, на
день смерті батька його батьки
перебували у шлюбі. А оскільки його
мати була зареєстрована та проживала з
померлим батьком за однією адресою на
день його смерті, спадщину вона
прийняла фактично, згідно ст.549 ЦК УРСР.
Згідно ст.553 ЦК УРСР, спадкоємець за
законом або за заповітом вправі
відмовитись від спадщини протягом
шести місяців з дня відкриття спадщини.
Його мати у встановлений законом строк
від прийняття спадщини не відмовилась,
так як була впевнена, що її шлюб з
батьком розірвано і вона не може
спадкувати після його смерті. З цих
підстав змушений звернутися до суду,
адже не має змоги оформити свої
спадкові права через втрату
правовстановлюючого документу на
спадкове майно та наявності іншого
спадкоємця, що не має наміру оформляти
свої спадкові права.

В судове засідання
позивач не прибув, надав заяву про
розгляд справи у свою відсутність,
позов підтримав в повному обсязі і на
задоволенні позову наполягав.

Відповідач в судове
засідання не прибула, надала заяву про
розгляд справи у свою відсутність,
проти задоволення позову не
заперечувала.

Вивчивши матеріали
справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено в судовому
засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дідусь
позивача ОСОБА_3 (а.с.4), не залишивши
заповіту. Після його смерті відкрилася
спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1,
що належав спадкодавцеві на підставі
свідоцтва про право власності від
09.09.1961 року, виданого виконкомом
Нікопольської міської Ради (а.с.13-18).
Правовстановлюючий документ на
будинок з часом загубився. Інформація
про реєстрацію за ОСОБА_3 права
власності на вказаний будинок
підтверджується листом КП
„Нікопольське МБТІ" № 2511 від 25.12.2013
року (а.с.13). Будинок був збудований
дідом та бабусею ОСОБА_4 у період
зареєстрованого шлюбу та був їх
спільною сумісною власністю. На момент
смерті спадкодавця в спадковому
будинку були прописані та проживали
разом з дідом, тобто фактично спадщину
прийняли, його дружина ОСОБА_4 та син
ОСОБА_5 (а.с.11). Але за життя свої
спадкові права ні бабуся позивача, ні
його батько не оформили. ІНФОРМАЦІЯ_2
померла ОСОБА_4 (а.с.5), не залишивши
заповіту. На день її смерті разом з нею
за однією адресою по АДРЕСА_1 проживав,
тобто фактично спадщину прийняв, її син
та батько позивача ОСОБА_5 (а.с.11, 17-18).
Він був єдиним спадкоємцем першої
черги спадкування за законом після
смерті своїх батьків, адже інших дітей
у подружжя ОСОБА_5 не було. Але за життя
свідоцтво про право на спадщину на
будинок по АДРЕСА_1 в цілому після
смерті своїх батьків батько позивача
не отримав. Разом з бабусею та батьком у
спадковому будинку проживали та
проживають до цього часу мати позивача
ОСОБА_2 та син матері від першого шлюбу
ОСОБА_6 (а.с.17-18). ІНФОРМАЦІЯ_3 помер
батько позивача ОСОБА_5 (а.с.6), не
залишивши заповіту. Після його смерті
відкрилася спадщина на житловий
будинок АДРЕСА_1 - спадкове майно,
фактично прийняте ним після смерті
його матері та батька, право власності
на яке за ОСОБА_5 оформлено не було.
Спадкоємцем першої черги спадкування
за законом є сторони по справі, адже, не
дивлячись на те, що шлюб батьків
позивача було розірвано рішенням суду
навесні 2003 року, реєстрація розірвання
шлюбу у відділі реєстрації актів
громадянського стану Нікопольського
міського управління юстиції
Дніпропетровської області була
здійснена 06.08.2003 року, тобто після
смерті спадкодавця. Таким чином, на
день смерті батька батьки позивача
офіційно перебували у шлюбі. А оскільки
мати позивача була зареєстрована та
проживала з померлим батьком за однією
адресою на день його смерті, спадщину
вона прийняла фактично. Мати позивача у
встановлений законом строк від
прийняття спадщини не відмовилась, так
як була впевнена, що її шлюб з батьком
позивача розірвано і вона не може
спадкувати після його смерті.

За таких обставин суд вважає за
необхідне позовні вимоги задовольнити
в повному обсязі.

Враховуючи викладене та
керуючись ст.3-10, 30, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на житловий будинок з господарчими
будівлями АДРЕСА_1, що складається з
житлового будинку „А", загальною
площею 35,9 кв.м., житловою площею 20,0 кв.м.;
сараю „В", вбиральні „Г", споруджень №
1-4, І, у порядку спадкування за законом
після смерті дідуся ОСОБА_3, бабусі
ОСОБА_4 та батька ОСОБА_5.

Рішення суду першої
інстанції може бути оскаржено протягом
десяти днів з дня проголошення рішення
до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал