У Х В А Л А

Іменем України

20 лютого 2014 року
м. Ужгород

Судова колегія судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Закарпатської області в складі:
головуючого - Власова С.0.,

суддів-Фазикош Г.В.,Бисаги Т.Ю.

при
секретарі - Чучка Н.В.,

з участю: позивача
-ОСОБА_2,

відповідача
-ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Іршавського районного суду від 12
грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, де третя особа без
самостійних вимог: Іршавський районний
сектор ГУ ДМС України в Закарпатській
області, про визнання особи такою, що
втратила право на житло, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2
звернувся до суду з вищевказаним
позовом в якому зазначав, що йому
належить на праві власності будинок
АДРЕСА_1. Крім нього в будинку
зареєстрована його дочка-ОСОБА_3 та
двоє її дітей: ОСОБА_4, 2004 р.н. та ОСОБА_5,
2008 р.н., які не проживають у будинку з
вересня 2012 року, а добровільно знятися
з реєстрації відмовляються.
Посилаючись на вказані обставини,
положення ст.391 ЦК України та ст.ст.71,72
ЖК України, просив визнати ОСОБА_3 та її
дітей-ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що
тратили право на користування жилими
будинком АДРЕСА_1 та зобов»язати
Іршавський районний сектор головного
управління Державної міграційної
служби України в Закарпатській області
зняти їх з реєстрації за адресою:
АДРЕСА_1.

Рішенням Іршавського районного
суду від 12.12.2013 року в задоволенні
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, де третя особа
без самостійних вимог: Іршавський
районний сектор головного управління
Державної міграційної служби України в
Закарпатській області-відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду,
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій
зазначає, що рішення прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити
повністю, при цьому посилається на
аналогічні обставини, що були
викладені в позові.

Відповідач ОСОБА_3 подала
заперечення на апеляційну скаргу, в
яких вказує, що обставини, викладені в
позові та апеляційній скарзі не
відповідають дійсності, оскільки вона
дійсно з поважних буває відсутньою за
місцем реєстрації, зокрема з початку 2012
року по кінець 2013 року, оскільки
перебувала у виїздах у цілях лікування
дитини інваліда, однак ця відсутність
не була безперервною. Окрім того
позивач часто виганяє її з будинку. З
цих підстав просила апеляційну скаргу
відхилити, а рішення місцевого суду
залишити без змін.

У суді апеляційної інстанції
позивач не заперечував ту обставину,
що він виганяє відповідачку з свого
будинку з тим, щоб вона йшла жити в інше
місце.

Заслухавши доповідь судді -
доповідача, пояснення сторін, які
з»явилися, перевіривши матеріали
справи й обговоривши підстави
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає за необхідне її відхилити з
таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції правильно
виходив з того, що позивачем не
доведено факту відсутності
відповідачки ОСОБА_3 та її дітей у строк
понад 6 місяців у спірному житловому
приміщенні.

Встановлено, що позивач ОСОБА_2 є
власником будинковолодіння АДРЕСА_1, що
стверджується свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно (а.с.3), а
також витягом з державної реєстрацію
прав (а.с.4) та зареєстрований за даною
адресою.

Відповідач по справі-ОСОБА_3 та двоє
її дітей-ОСОБА_4 (2004 р.н.) та ОСОБА_5 (2008
р.н.) також правомірно зареєстровані за
адресою: АДРЕСА_1, що стверджується
будинковою книгою (а.с.6-9) та проживали в
ньому з народження.

Згідно статті 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження майном.

Разом з тим, відповідно до
матеріалів справи відповідачка
проживала у житловому будинку позивача
з його згоди, вселилася туди як член
сім'ї власника на правах його доньки,
набула права користування житловим
приміщенням та зареєструвала своє
місце проживання в установленому
законом порядку, а від так зняти
відповідачку з реєстрації місця
проживання можна лише за умови втрати
нею права користування цим житлом чи у
зв'язку з її виселенням (добровільно чи
у примусовому порядку).

Порядок визнання особи втратившою
право на користування житловим
приміщення регулюється нормами ЖК
України, зокрема, згідно ст.ст.71, 72 ЖК
України: у разі якщо особа не проживає у
будинку більше 6 місяців за нею не
зберігається право на житло і визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, проводиться у
судовому порядку.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України: кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Медичними документами стверджено,
що діти відповідачки тривалий час
хворіли, її неповнолітній син ОСОБА_4.
має печінкове захворювання, 24.11.2011р.
прооперований в дитячій кардіології
та кардіохірургії державної установи
науково -практичного центру в м. Київ,
до якого був переведений з іншої
медичної установи, потребував
тривалого часу лікування (а.с. 22-29)

В обґрунтування позову, ОСОБА_2
надано суду довідку №1240 від 22.11.2013 року,
видану Доробратівською сільською
радою про те, що ОСОБА_2, житель АДРЕСА_1
дійсно з 01.09.2012 року проживає один
(а.с.11).

Суд першої інстанції обґрунтовано
критично оцінив зазначену довідку,
оскільки така видана на підставі
інформації поданої власником, і вірно з
цих підстав відмовив у задоволенні
позову як безпідставного.

Згідно вимог ст. 303 ч.1 ЦПК України,
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313,
п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України судова
колегія судової палати ,-

У Х В А Л
И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Іршавського районного
суду від 12 грудня 2013 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді :