Номер провадження: 22-ц/785/166/14
Номер справи місцевого суду: 2/1522/8877/12
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Сватаненко В.І.,

Черевка П.М.,

при секретарі Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 27 червня 2012
року по справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про визнання права власності,-

встановила:

У червні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з зазначеним позовом, посилаючись
на те, що 12 серпня 2010 року між позивачем
та ОСОБА_5 був укладений письмовий
договір позики, відповідно до якого
остання позичила грошові кошти у сумі
560000 грн., які вона зобов'язалася
повернути до 12.01.2011 року.

Відповідно до договору позики, у разі
неповернення суми позики у зазначений
строк, ОСОБА_5 зобов'язалася передати у
власність ОСОБА_4 всі об'єкти
нерухомого та рухомого майна, які
будуть належати їй станом на 12.01.2011
року.

У зазначений у розписці строк
відповідачка свої зобов'язання не
виконала, тому позивач просив визнати
за ним право власності на квартиру
АДРЕСА_2.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 27 червня 2012 року позовні
вимоги ОСОБА_4 задоволені. Визнано за
ОСОБА_4 право власності на квартиру
АДРЕСА_2. Також зазначено, що рішення
суду є підставою для реєстрації права
власності на квартиру АДРЕСА_2 за
ОСОБА_4.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
ОСОБА_3 подала до суду апеляційну
скаргу, в якій просить рішення суду
скасувати, ухвалити по справі нове
рішення, яким у задоволені позовних
вимог відмовити, посилаючись на
порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, який
доповів зміст рішення, яке оскаржено,
доводи апеляційної скарги, межі, в яких
повинні здійснюватись перевірка
рішення, встановлюватися обставини і
досліджуватися докази, вислухавши
думку учасників процесу, колегія
суддів вважає необхідним апеляційну
скаргу задовольнити, з наступних
підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 та
визнаючи за ним право власності на
квартиру АДРЕСА_2, суд першої інстанції
виходив з того, що ОСОБА_5 у договорі
позики зазначила, що у випадку не
повернення боргу зобов'язується
передати у власність позивача усі
об'єкти нерухомості, що будуть їй
належати.

Однак колегія суддів повністю не може
погодитися з висновками суду першої
інстанції, оскільки висновки суду не
відповідають дійсним обставинам
справи, суд неправильно застосував
норми матеріального права.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 2 постанови від 18 грудня 2009
року № 14 «Про судове рішення у
цивільній справі», рішення є законним
тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства відповідно до
статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин відповідно до статті 8
ЦПК, а також правильно витлумачив ці
норми. Обґрунтованим визнається
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, або
обставин, що не підлягають доказуванню,
а також якщо рішення містить вичерпні
висновки суду, що відповідають
встановленим на підставі достовірних
доказів обставинам, які мають значення
для вирішення справи.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 27 червня 2012 року зазначеним
вимогам не відповідає.

Так, апеляційним судом встановлено,
підтверджено матеріалами справи та не
спростовується сторонами, що 12 серпня
2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був
укладений договір позики, відповідно
до якого остання взяла у борг 560000 грн.,
про що надала розписку (а.с.4-5, 6).

Згідно розписки ОСОБА_5 повинна була
повернути борг до 12.01.2011 року.

Відповідно до п. 5.2 зазначеного
договору у разі неповернення суми
позики у термін, зазначений у п. 2.1.
договору, позичальник зобов'язується в
рамках суми боргу передати у власність
позикодавцю квартиру АДРЕСА_2.

З свідоцтва про право власності на
житло № 101 від 19.12.2007 року вбачається, що
ОСОБА_5 на праві власності належить
квартира АДРЕСА_2 (а.с.12).

Апелянт ОСОБА_3, яка не приймала участь
у справі, посилається на те, що
зазначеним рішенням порушуються ї
права, оскільки вона у грудні 2010 року
звернулася до Суворовського районного
суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_5 про
стягнення боргу за договором позики.

У процесі розгляду справи судом було
задоволено клопотання про
забезпечення позову та накладено арешт
на квартиру АДРЕСА_2.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 20.05.2011 року позов ОСОБА_3 був
задоволений та з ОСОБА_5 на її користь
було стягнуто 339096 грн. (а.с.35).
Постановою заступника першого
Суворовського ВДВС Одеського міського
управління юстиції від 12.04.2013 року
відкрито виконавче провадження по
зазначеній справі (а.с.31).

Як зазначає апелянт, оскаржуваним
рішенням суд першої інстанції визнав
право власності на спірну квартиру, яка
знаходилася під час ухвалення рішення
під арештом, за ОСОБА_4, що унеможливлює
виконання рішення по її справі.

Крім того, колегія суддів звертає
увагу, що у договорі позики від 12.08.2010
року, який був укладений між ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, у п. 5.2 зазначено, що у разі не
повернення суми боргу ОСОБА_5
зобов'язується передати ОСОБА_4 у
власність квартиру АДРЕСА_2, але суд
першої інстанції визнав право
власності на квартиру АДРЕСА_2, тобто
зовсім на іншу квартиру.

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Таким чином, відповідно до ст.ст. 1046, 1049
ЦК України, у позивача є право вимагати
тільки повернення коштів, які він
передав відповідачу.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції на усі
зазначені обставини уваги не звернув
та дійшов помилкового висновку, що
договором позики встановлені правові
наслідки у вигляді переходу права
власності на об'єкт нерухомого майна,
що призвело до ухвалення незаконного,
необґрунтованого рішення, яке підлягає
скасуванню.

Відповідно до ч. 1. ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

На підставі викладеного судова колегія
вважає, що рішення суду підлягає
скасуванню з відмовою в задоволенні
позову про визнання права власності на
нерухоме майно за договором позики.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 2, ст. 309 ч. 1
п.п. 3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 27 червня 2012 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про визнання права власності
відмовити.

Рішення колегії судів набирає законної
сили з моменту проголошення.

Рішення колегії суддів може бути
оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня
проголошення до суду касаційної
інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області

І.А. Артеменко

П.М. Черевко

В.І.Сватаненко