Головуючий І інстанції - Тарасенко Л.М.
Провадження: 22-ц/790/2863/14
Головуючий ІІ інстанції - Бездітко В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого судді - Бездітка В.М.,

суддів колегії - Овсяннікової А.І.,
Сащенка І.С.,

при секретарі - Сашко Я.С.,

розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення
Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 26 лютого 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання
розміру аліментів у твердій сумі,
надання розстрочки по заборгованості
по аліментам, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року позивач звернувся до
суду з вищевказаним позовом,
посилаючись на те, що на підставі
рішення суду він зобов»язаний платити
аліменти на утримання доньки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини
щомісячного заробітку на користь
ОСОБА_5, але на теперішній час не має
можливості платити 1/4 частину
заробітку, оскільки на даний час його
дохід невисокий, нестабільний та
мінливий. Він являється за фахом
інженером-будівельником і
влаштуватися за професією з офіційною
оплатою праці йому складно. Його робота
має сезонний характер, роботодавці
відмовляються офіційно
працевлаштовувати тимчасових
працівників і йому часто приходиться
змінювати місце роботи.

Вказав, що загальний розмір
заборгованості по аліментах від 30
вересня 2013 року у сумі 17846,76 грн.
підлягає перерахунку, оскільки згідно
довідки від 20 червня 2011 року
Харківського міського центру
зайнятості його дохід за квітень,
травень 2011 року складав 520 грн.
Державним виконавцем в розрахунку
надав відомості, що за квітень і
травень 2011 року нараховано по 588,25 грн.,
замість 340,20 грн. у відповідності до
Закону України «Про державний бюджет
України на 2011 рік», яким зазначено
прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18
років - 1134 грн., і 30% складає - 340,20 грн. В
зв»язку з цим, вважає, що
заборгованість підлягає зменшенню на
суму 496,10 грн.

Просив змінити розмір аліментів,
стягнути аліменти у твердій сумі - 400
грн., щомісяця до досягнення дитиною
повноліття; визначити розмір
заборгованості по сплаті аліментів за
період з лютого 2009 року по 1 жовтня 2013
року у сумі 16229,83 грн. і надати
розстрочку по заборгованості зі
сплатою щомісяця 400 грн.

Рішенням суду від 27 жовтня 2011 року з
нього стягнуто заборгованість по
аліментам у розмірі 6450,58 грн. Згідно
рішення він сплатив 1100 грн. За період з
лютого 2009 року по 1 жовтня 2013 року
заборгованість складає 16229,83 грн.

Рішенням Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 26 лютого 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позов,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення, на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи. В
обґрунтування скарги зазначено, що суд
першої інстанції всупереч вимог ст. 182,
184 СК України не врахував матеріальний
стан позивача та не визначив розмір
аліментів у твердій грошовій сумі - у 400
грн. Вказує, що судом першої інстанції
безпідставно відмовлено позивачу у
наданні розстрочки по заборгованості
по аліментам, оскільки заборгованість
виникла у зв'язку з його матеріальним
станом, а не від небажання утримувати
доньку. Також суд першої інстанції не
взяв до уваги, надані ним довідки про
доходи позивача з центру зайнятості,
копії квитанцій на суму 1100 грн. та
безпідставно відмовив у зменшенні
розрахунку заборгованості по
аліментам. Крім того, у розрахунку
державного виконавця сума
заборгованості по аліментам вказана на
20,83 грн. більше ніж у рішенні суду, цю
вимогу суд першої інстанції ніяким
чином не спростував.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення суду першої інстанції
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач не надав суду відомостей про
майновий стан, про находженні на
утриманні осіб, які потребують його
допомоги, не довів яким чином змінився
його матеріальний стан, у зв'язку з чим
він не має можливості працювати та
прийшов до висновку, що позивач
ухиляється від сплати аліментів на
утримання неповнолітньої дитини.

Колегія суддів погоджується із
вказаними висновками, так як вони є
обґрунтованими, відповідають
обставинам справи і вимогам закону.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ч. 1 ст. 192 СК України
розмір аліментів, визначений за
рішенням суду або домовленістю між
батьками, може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоров»я когось із них.

Згідно ч. 1 ст. 197 СК України з
урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів суд
може відстрочити або розстрочити
сплату заборгованості за аліментами.

Судом встановлено, що сторони
знаходились в зареєстрованому шлюбі.
Від шлюбу мають доньку ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Харкова від 13 травня 2009 року з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_5 на утримання дитини
стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини
від усіх видів заробітку щомісяця,
починаючи з 10 лютого 2009 року і до
досягнення нею повнолітнього віку.

Неповнолітня дитина - ОСОБА_6 проживає з
матір»ю.

З розрахунку заборгованості по
аліментам Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції від 12 грудня 2013 року
заборгованість станом на 1 грудня 2013
року становить 18778,96 грн. Як зазначено в
розрахунку позивач мав заборгованість
на 1 квітня 2011 року - 6471,41 грн. Боржником
до відділу ВДВС не було надано не яких
відомостей щодо працевлаштування. За
період коли боржник не працював розмір
аліментів визначався на підставі ст.. 74
Закону України «Про виконавче
провадження», по даним Харківського
обласного управління статистики про
середню заробітну плату по м. Харкову.

З квітня 2011 року до 01.12.2013 року
заборгованість складала 19057,55 грн., з
якої позивач сплатив 6750 грн.

Як вбачається з наданого державним
виконавцем розрахунку позивач не
сплачував на утримання дитини аліменти
по декілька місяців. Так з квітня 2011
року по грудень 2011 року не
платив - шість місяців, з січня 2012 року
по грудень 2012 року - п»ять місяців, з
січня 2013 року по листопад 2013 року -
шість місяців, незважаючи на те, що
зобов»язаний платити аліменти
щомісяця.

Колегія не приймає доводи апелянта про
те, що суд першої інстанції всупереч
вимог ст. 182, 184 СК України не врахував
його матеріальний стан та не визначив
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі - у 400 грн. виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, спір
про стягнення аліментів на утримання
дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, вже був
розглянутий Жовтневим районним судом
м. Харкова, який заочним рішенням від 13
травня 2009 року стягнув з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_5. аліменти на утримання
доньки ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частини від
заробітку (доходу) відповідача.

Під час розгляду даної цивільної
справи були враховані обставини,
зазначені у ст. 182 СК України та, з
урахуванням обставин справи, було
прийняте рішення про стягнення
аліментів у частці від доходу ОСОБА_3

ОСОБА_3 не звертався із заявою про
перегляд зазначеного рішення суду та
не оскаржував його, що дає підставив
вважати, що він був згоден із
визначеним розміром аліментів у
частині від доходу.

Щодо посилання апелянта на те, що
висновки суду першої інстанції не
відповідають фактичним обставинам
справи, з такими доводами також
погодитись неможна, оскільки позивачем
у ході судового розгляду справи не було
доведено, яким саме чином змінилося
його матеріальне або сімейне
становище, стан здоров»я або
виникнення інших обставин, які можуть
бути підставою для зміни розміру
аліментів, не надано жодного доказу на
підтвердження існування таких
обставин.

Посилання позивача, що він не може
документально підтвердити свої доходи,
а також, що він двічі ставав до центру
зайнятості, як безробітний, судова
колегія не приймає до уваги з наступних
підстав.

Позивачем не надано суду доказів про
те, що він є непрацездатним і немає
змоги працювати з поважних на те
причин, в чому саме на теперішній час
полягає його скрутне матеріальне
становище.

Крім того, ст. 373 ЦПК України закріплено
положення про те, що за наявності
обставин, які утруднюють виконання
рішення (хвороба боржника або членів
його сім'ї, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо), за
заявою державного виконавця або за
заявою сторони суд, який видав
виконавчий документ, у десятиденний
строк розглядає питання про відстрочку
або розстрочку виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання рішення в судовому засіданні
з викликом сторін і у виняткових
випадках може відстрочити або
розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем у ході судового розгляду
даної цивільної справи судом першої
інстанції, як зазначалось не надано
доказів на існування у нього таких
виняткових обставин, що давали б
підстави вважати що в нього виникли
непереборні труднощі у виконання
рішення суду по сплаті аліментів на
утримання власної дитини.

Щодо посилання апелянта ОСОБА_3 на той
факт, що йому необгрунтовано
відмовлено судом першої інстанції у
зменшенні заборгованості по аліментам,
слід зазначити, що згідно розрахунку
заборгованості по аліментам від 12.12.2013
року, розрахованого державний
виконавцем Чипурнюк А.А.,
заборгованість по аліментам, станом на
01.12.2013 року складає 18778,96 грн., при цьому
ОСОБА_3 не оскаржено дії державного
виконавця щодо неправильне
нарахування йому розміру
заборгованості по аліментам, таких
позовних вимог позивачем заявлено до
суду не було, а встановлювати розмір
заборгованості по виконавчим
документам належить до компетенції
державного виконавця, у провадженні
якого перебуває виконавче провадження.

Таким чином, висновки суду
відповідають вимогам закону,
підтверджуються матеріалами справи,
рішення суду ухвалено з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Підстав для скасування рішення при
апеляційному розгляді справи не
встановлено.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319,
324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 26 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення. Ухвала може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий суддя -

Судді колегії -