Справа № 128/5398/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

16 квітня 2014 року
місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької
області

В складі: судді
Ганкіній І.А.

При секретарі: Колонюк Ю.В.

Пред-ві позивача ОСОБА_1

Пред-ві відповідача ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Вінниця
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про усунення перешкод в
користуванні житловим будинком шляхом
вселення, -

Встановив:

ОСОБА_3 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_4 про усунення
перешкод в користуванні житловим
будинком шляхом вселення.

В позові ОСОБА_3 зазначила, що
18.10.2000р. нею було помилково укладено
договір дарування житлового будинку.
Зазначений договір укладено під
впливом помилки, оскільки позивач
вважала, що укладає договір довічного
утримання. Рішенням Апеляційного суду
Вінницької області від 15.01.2013р. було
задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визнання недійсним договору дарування
житлового будинку. За рішення суду
визнано недійсним договір дарування
укладений 18.10.2000р. між позивачем та
відповідачем,що був посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_5,
зареєстрований у реєстрі №2247. Ухвалою
Вищого спеціалізованого суду України
від 25.09.2013р. рішення Апеляційного суду
Вінницької області було залишено без
змін. Таким чином, позивач була
поновлена в праві власності на
житловий будинок, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1 про що свідчить витяг
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно серії СЕІ №065727 від
4.03.2013р. З 4 березня 2013р. позивач
неодноразово намагалася заселитися в
належний їй будинок, однак відповідач
перешкоджає їй у цьому. В черговий раз,
24.09.2013р. позивач прибула до свого
будинку, до якого за її зверненням
прибули представники Пултівецької
сільської ради, та дільничий інспектор
міліціі та інші. ОСОБА_4 у їх
присутності не допустила позивача до
будинку. Відповідач у спірному будинку
не зареєстрована, і не проживає, однак
змінила замки на вхідних дверях і не
дає позивачу ключі від них, тому
позивач звернулася до суду з
відповідним позовом.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 позов
підтримала в межах заявлених вимог та
на зазначених у позові обставинах. Суду
додала, що позивач неодноразово
намагалася повернутися до будинку,
який є її єдиним житлом та місцем
реєстраціїї. З будинку вона поїхала
тимчасово, у гості, і коли повернулася,
то виявила, що в будинку поміняно замки.
Оскільки, ключі їй відповідач надати
відмовилася, позивач була змушена
звернутися до суду з позовом та просить
вселити позивача у будинок.

Відповідач ОСОБА_4 в особі свого
представника - ОСОБА_2 позов не визнала.
Представник суду показав, що позивач
покинула будинок та забрала з нього
свої речі добровільно, що
підтверджують акти подані суду.
Спірний будинок позивач подарувала
відповідачу добровільно, без примусу,
тому право на будинок відповідача є
законним. Перешкоди в заселенні
відповідач позивачу не чинить, тому
представник відповідача просить в
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи, суд встановив
наступне:

На підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 04.10.2000р. ОСОБА_3
набула на праві власності будинок
АДРЕСА_1

В даному будинковолодінні позивач
проживала та була зареєстрована до
отримання свідоцтва про право на
спадщину.

18.10.2000р. між позивачем та відповідачем
був укладений договір дарування даного
будинковолодіння, що був посвідчений
приватним нотаріусом Жмерінського
районного нотаріального округу
Вінницької області ОСОБА_5,
зареєстрованого в реєстрі за №2247.

Після укладення даного договору
позивач залишилася проживати у
будинку, та з місця реєстрації не
знімалася. Набувач майна - ОСОБА_4 своє
місце реєстрації за вказаним
будинковолодінням не зареєструвала, до
будинку не заселилася, що підтверджує
надана суду довідка Пултівецької
сільської ради від 11.09.2012р. за №694.

Вказаний договір дарування в
подальшому був оспорений в судовому
порядку позивачем по справі, шляхом
подачі позову до ОСОБА_4 про визнання
недійсним договору дарування
укладеного 18.10.2000р.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької
області від 15.01.2013р. позов ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про визнання недійсним договору
дарування житлового будинку було
задоволено. За рішення суду договір
дарування укладений 18.10.2000р. був
визнаний недійсним (а.с.9-13).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України від 25.09.2013р. рішення
Апеляційного суду Вінницької області
від 15.01.2013р. було залишено без змін.
(а.с.14-15).

Право власності позивача на будинок
АДРЕСА_1 було поновлено з внесенням
відповідних даних в Державний реєстр
речових прав на нерухоме майно (а.с.16).

Після поновлення в праві
власності позивач намагалася
вселитися в будинок, однак в зв»язку зі
зміною замків відповідачем, даний
намір реалізований не був.

За поясненнями сторони
відповідача підтверджено факт того, що
допуск до будинку для позивача
відповідач поставила у залежність до
постановлення кінцевого рішення суду
3-ої інстанції в зв»язку з чим, позивач
не допускалася до будинку.

Спірний житловий будинок є єдиним
житлом позивача, та її місцем
реєстрації, інше житло, яке б позивач
мала на праві власності чи
користування у позивача відсутнє.

Визначаючись щодо підстав
заявленого позову суд виходить, що
спірні правовідносини, що склалися між
сторонами регулюються нормативними
положеннями передбаченими ст.ст.317,319,321,
383,391 ЦК України, а також ст.150 ЖК України.

Так, у відповідності до ст.317 ЦК
України власнику належить право
володіння, користування та
розпорядження своїм майном.

За ст.319 ЦК України власник
володіє, користується та
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
здійснювати відносно свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.
При здійсненні своїх прав і виконанні
обов»язків власник зобов»язаний
дотримуватися моральних засад
суспільства. Всім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав.

У відповідності до ст.321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

За ст.383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати приміщення для
власного проживання, а в силу ст.391 ЦК
України має право вимагати усунення
перешкод в здійсненні ним права
користування і розпорядженя своїм
майном.

У відповідності з ст.150 ЖК України,
громадяни, які мають у приватній
власності будинок, користуються ним
для особистого проживання і проживання
членів їх сімей.

За ст.47 Конституції України кожен
має право на житло. Ніхто не може бути
примусово позбавлений житла інакше як
на підставі закону за рішенням суду.

Враховуючи вищевказані
нормативні положення, а також
поновлення за позивачкою права
власності на спірний житловий будинок,
що є також її місцем реєстраціїї, суд
вважає, що порушене право позивача на
вільне та безперешкодне користування
належним їй житловим будинком, має бути
відновленим за судовим рішенням,
шляхом зобов»язання відповідача
усунути чинимі позивачу перешкоди
шляхом вселення ОСОБА_3 до житлового
будинку АДРЕСА_1

За ст.88 ЦПК України стягнути з
відповідача на користь позивача судові
витрати в сумі судового збору в розмірі
229,40 грн.

Керючись ст.150 ЖК України,
ст.ст.316,317, 319,321,383 ЦК України, ст.ст. 10, 11,
13, 15, 30, 60, 61, 67,73, 214, 215, 218, 223 ЦПК України ,
суд, -

В и р і ш и в :

Позов задоволити.

Зобов»язати ОСОБА_4 усунути
перешкоди ОСОБА_3 шляхом вселення
ОСОБА_3 до житлового будинку АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 судові витрати в сумі судового
збору - 229,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржено
до апеляційного суду Вінницької
області через Вінницький районний суд
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
винесення рішення апеляційної скарги.

Суддя: