Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22-ц/778/1569/14
Головуючий у 1 інстанції: Піх Ю.Р.
Суддя-доповідач: Ломейко В.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Онищенка Е.А.

Суддів: Ломейка В.О.

Кухаря С.В.

При секретарі Камінській О.Є

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 23 січня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди.

В позові зазначав, що 18.08.2013 року о 17
годині 30 хвилин ОСОБА_4 у м. Запоріжжі по
вул. Північнокільцева на автостоянці
біля магазину «ВАРУС», керуючи
автомобілем «Opel», державний номер
НОМЕР_1, рухаючись заднім ходом, не
впевнившись у безпеці руху, внаслідок
чого скоїв наїзд на ОСОБА_3

Внаслідок ДТП ОСОБА_3 був доставлений
до місцевої лікарні №5 з тілесними
ушкодженнями.

Вина ОСОБА_4 підтверджена протоколом
про адміністративне правопорушення АА
2 №884666 від 28.08.2013 року схемою наслідків
ДТП, письмовими поясненнями учасників
ДТП, медичними довідками ОСОБА_3

Постановою Комунарського районного
суду м. Запоріжжя від 15.10.2013 року
визнано винним у скоєнні
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП та застосовано до ОСОБА_4
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 340 гривень.

У міській клінічній лікарні №5 йому на
ногу було накладено гіпс і на протязі 10
днів він не міг ходити зовсім та по цей
час змушений ходити з ціпком.
Травмована нога нестерпно болить. Він
по цей час продовжує лікування.

Доки на нозі знаходився гіпс він
змушений був добиратись на
консультації до лікарні на таксі.
Загальна сума витрат на таксі склала 200
гривень.

Також згідно квитанцій ним було
витрачено на лікування 140 грн.

Крім того, були зіпсовані його особисті
речі, а саме: брюки вартістю 350 грн.,
сорочка вартістю 300 грн.

Загальна сума матеріальної шкоди
дорівнює 990 гривень.

За період лікування він потребує
постійної сторонньої допомоги. Йому
доводиться переживати великі душевні
страждання. Моральну шкоду він оцінює в
2 000 грн.

Посилаючись на зазначені обставини
просив суд стягнути з ОСОБА_4 на його
користь матеріальну шкоду у розмірі 990
грн., моральну шкоду у розмірі 2 000 грн.,
компенсацію витрат на юридичну
допомогу у розмірі 1 000 грн., та судові
витрати у розмірі 458 грн.

Рішенням Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 23 січня 2014 року у
задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
скасувати та ухвалити нове рішення
яким його позовні вимоги задовольнити
в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неправильне
застосування судом норм матеріального
і порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволені позову суд
першої інстанції дійшов думки, що
позивачем не надано доказів понесених
ним майнових витрат на лікування та
жодного доказу причинення йому
моральної шкоди.

З таким висновком суду першої
інстанції не може погодитися колегія
суддів, оскільки він не відповідає
встановленим обставинам справи і
положенням матеріального та
процесуального права.

Так, як встановлено судом першої
інстанції та підтверджено матеріалами
справи, що 18.08.2013 року о 17 годині 30
хвилин ОСОБА_4, у м. Запоріжжі на вул.
Північнокільцева, на автостоянці біля
магазину «ВАРУС», керуючи автомобілем
«Opel», державний номер НОМЕР_1, рухаючись
заднім ходом, не впевнившись у безпеці
руху, внаслідок чого скоїв наїзд на
ОСОБА_3 Внаслідок ДТП ОСОБА_3 був
доставлений до місцевої лікарні № 5 з
тілесними ушкодженнями.

Вина ОСОБА_4, підтверджена протоколом
про адміністративне правопорушення АА
2 №884666 від 28.08.2013 року, схемою наслідків
ДТП, письмовими поясненнями учасників
ДТП, медичними довідками ОСОБА_3

Постановою Комунарського районного
суду м. Запоріжжя від 15.10.2013 року
визнано винним у скоєнні
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП та застосовано до ОСОБА_4
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 340 гривень(а/с 5).

У відповідності з ч.3, 4 ст.61 ЦПК
України обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ в яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини;
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
постанову суду, з питань чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989
року "Про практику застосування судами
України законодавства про
відшкодування матеріальної шкоди,
заподіяної злочином, стягнення
безпідставно нажитого майна" та п.2
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 6 від 27.03.1992р. "Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди",
шкода, заподіяна злочином, підлягає
відшкодуванню особою, яка її заподіяла,
в повному обсязі за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи.

Оскільки вина відповідача ОСОБА_4, в
здійсненні ДТП та заподіяні тілесних
ушкоджень позивачу встановлена, так як
він не довів, що шкода завдана не з його
вини та його дії були неправомірними,
між ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок на ОСОБА_4,
покладається обов*язок по
відшкодуванню заподіяної ОСОБА_3,
матеріальної шкоди.

Позивач посилається на те, що йому
причинено матеріальну шкоду в розмірі
200 гривень, які він витратив на таксі
приїжджаючи до лікарні, а на лікування
він витратив 140 грн.

Крім того, були зіпсовані його особисті
речі, а саме: брюки вартістю 350 грн.,
сорочка вартістю 300 грн. Загальну суму
матеріальної шкоди позивач визначив у
сумі 990 гривень.

Відповідно до ст.57 ЦПК України, є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко - і
відеозаписів, висновків експертів.

Проте, в матеріалах справи відсутні
будь які докази понесених витрат на
таксі, на пошкодження сорочки та брюки.

Позивач в силу ст. ст. 10, 60 ЦПК України
зобов'язаний на засадах змагальності
переконливими, належними та
припустимими доказами довести правову
та фактичну підставу заявлених ним
вимог.

В той же час в матеріалах справи є
фіскальний чек на оплату обстеження
ушкоджень ноги позивача в сумі 90гр(а/с
6), які колегія суддів вважає, за можливе
стягнути з відповідача.

Квитанція про сплату 50гр., не
приймається оскільки це благодійний
внесок ОСОБА_3, здійснений ним на
власний розсуд.

Відповідно до ст. 23 ЦК України,
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, яка зокрема полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
ушкодженням здоров'я, у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів сім'ї.
Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних і душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, а також із
врахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 "Про судову
практику у справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди", особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
ушкодженням здоров'я, із знищенням чи
пошкодженням її майна, у душевних
стражданнях, які особа перенесла у
зв'язку з протиправною поведінкою щодо
неї самої чи членів її сім'ї.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна
шкода, завдана фізичній особі
неправомірними діями відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

В даному випадку наявність вини
ОСОБА_4, встановлена Постановою
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 15.10.2013 року.

Враховуючи обставини справи,
наявність тілесних ушкоджень що
завдали фізичний біль позивачу,
знаходження тривалий час на лікуванні,
обмеження можливості у потерпілого
нормально спілкуватись, жити
повноцінним життям, завдали ОСОБА_3,
моральної шкоди і розмір з яким
визначився позивач 2000гр., апеляційний
суд вважає, достатнім розміром для
компенсації йому моральної шкоди, що
відповідає принципам розумності та
справедливості.

У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК
України судові витрати по сплаті
судового збору 702.40гр(229.40гр +229.40гр
+243.60гр) підлягають стягненню з ОСОБА_4

Керуючись ст.ст.209, 218, 307, 309, 313-314, 316-317 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 23 січня 2014 року у цій
справі, в частині відмови в стягненні
матеріальної та моральної шкоди
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення наступного змісту: «Позов
ОСОБА_3 задовольнити частково. Стягнути
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну
шкоду 90 гр., моральну шкоду 2000гр.,
судовий збір 702.40гр.»

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: