Справа № 761/680/14-ц
Провадження №2/761/2002/2014
У Х В А Л А

іменем України

03 квітня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді
Савицького О.А.

при секретарі Савенко
О.І.,

розглядаючи у відкритому судовому
засіданні в м.Києві, в приміщені суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування шкоди та
стягнення неустойки,

в с т а н о в и в :

23.12.2013 року позивач ОСОБА_1 звернувся в
суд з позовом до ОСОБА_2 в якому просить
стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його
користь спричинену останнім,
неналежним використанням майна
позивача, майнову шкоду в розмірі 79980,39
грн., а також неустойку в розмірі 77322,4
грн. за один місяць неповернення
предмету оренди після розірвання
достроково договору оренди від 26
жовтня 2012 року.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_2 працює дипломатом посольства
Федеративної Республіки Німеччина в
Україні.

Згідно п.13 Положення про дипломатичні
представництва та консульські
установи іноземних держав в Україні,
затвердженого Указом Президента
України від 10.06.1993 року № 198/93, члени
дипломатичного персоналу користуються
імунітетом від кримінальної,
адміністративної юрисдикції України
та юрисдикції судів України у
цивільних справах.

Імунітет від юрисдикції України не
поширюється на випадки, коли глава
дипломатичного представництва і члени
дипломатичного персоналу вступають у
цивільно-правові відносини як приватні
особи у зв'язку з позовами про належне
їм нерухоме майно на території України,
спадкування, а також у зв'язку з
позовами, що випливають з їх
професійної або комерційної
діяльності, що здійснюється ними за
межами службових обов'язків.

Глава дипломатичного представництва,
члени дипломатичного персоналу
підлягають юрисдикції України у разі
згоди на це акредитуючої держави.

Вказані положення Указу Президента
України кореспондуються з положеннями
Віденської конвенції про дипломатичні
зносини від 18.04.1961 року № 1138, що
ратифікована Україною.

Так, відповідно до ч.1 ст. 31 вказаної
Конвенції: «Дипломатический агент
пользуется иммунитетом от уголовной
юрисдикции государства пребывания. Он
пользуется также иммунитетом от
гражданской и административной
юрисдикции, кроме случаев: a) вещных
исков, относящихся к частному
недвижимому имуществу, находящемуся на
территории государства пребывания,
если только он не владеет им от имени
аккредитующего государства для целей
представительства; b) исков, касающихся
наследования, в отношении которых
дипломатический агент выступает в
качестве исполнителя завещания,
попечителя над наследственным
имуществом, наследника или
отказополучателя как частное лицо, а не
от имени аккредитующего государства; c)
исков, относящихся к любой
профессиональной или коммерческой
деятельности, осуществляемой
дипломатическим агентом в государстве
пребывания за пределами своих
официальных функций.»

З урахуванням перелічених норм діючого
на території України законодавства,
судом на обговорення було поставлене
питання про необхідність закриття
провадження в даній справі, як такої, що
не підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства.

Представник позивача заперечив проти
закриття провадження в справі,
оскільки вважає, що даний спір не
стосується професійної діяльності
відповідача, а тому він не має в даному
випадку дипломатичного імунітету.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд
своєю ухвалою закриває провадження у
справі, якщо справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Враховуючи, що відповідачем в даній
справі є особа, яка користується
дипломатичним імунітетом від
кримінальної, адміністративної
юрисдикції України та юрисдикції судів
України у цивільних справах, що означає
непідсудність цієї особи іншому суду
ніж, в даному випадку, суди
Федеративної Республіки Німеччини,
дипломатичним працівником посольства
якої є відповідач.

Крім того відповідач не надав своєї
згоди на участь в розгляді даної
справи, а навпаки судячи з вербальної
ноти посольства Федеративної
Республіки Німеччини в України,
посольство проти такої участі
відповідача у справі, як то передбачено
п.13 Положення про дипломатичні
представництва та консульські
установи іноземних держав в Україні,
затвердженого Указом Президента
України від 10.06.1993 року № 198/93.

Враховуючи викладене, оскільки
відповідач в даній справі користується
дипломатичним імунітетом, суд прийшов
до висновку, що справа за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
шкоди та стягнення неустойки, підлягає
закриттю у зв'язку з тим, що не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

На підставі викладеного, відповідно до
Віденської конвенції про дипломатичні
зносини від 18.04.1961 року № 1138, Указу
Президента України Про Положення про
дипломатичні представництва та
консульські установи іноземних держав
в Україні, керуючись ст.ст. 205, 206, 293, 294
ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Провадження в цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди та стягнення
неустойки, - закрити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду м.Києва шляхом
подачі апеляційної скарги через
Шевченківський районний суд м.Києва
протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо її не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги ухвала, якщо вона не скасована,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: