Справа № 295/193/14-ц
Богунський районний суд міста Житомира
судді Корицької В.О.,
при секретарі Зоренко Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали цивільної справи
за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі
Філії «Житомирського Регіонального
до Богунського відділу ДВС
Житомирського міського управління
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмету спору -
про звільнення заставленого майна
Позивач звернувся до суду із
вищенаведеним позовом, в якому вказав,
що 02.02.2006 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_1 було укладено кредитний договір
№ ZRKWAU00120008. В забезпечення виконання
зобов'язань за яким, того ж дня,
укладено договір застави
транспортного засобу згідно якого
ОСОБА_1 надав у заставу автомобіль
марки ВАЗ, модель 210990, номер шасі:
НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1, 2007 року
Під час продажу предмету договору
застави позивачу стало відомо, що
Богунським ВДВС Житомирського МУЮ було
накладено арешт на все майно ОСОБА_1 у
тому числі на предмет договору застави,
- постанова про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
№ 35666854 від 26.06.2013 р., арешт як
рухомого так і нерухомого майна
боржника та заборона на його
- постанова про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
№ 38507735 від 20.06.2013 р., арешт як
рухомого так і нерухомого майна
боржника та заборона на його
- постанова про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 14.04.2006 р., арешт як рухомого так і
нерухомого майна боржника та заборона
- постанова про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 01.08.2007 р., арешт як рухомого так і
нерухомого майна боржника та заборона
- постанова про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 10.06.2013 р., арешт як рухомого так і
нерухомого майна боржника та заборона
на його відчуження та розшук
транспортного засобу;
- постанова про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
№ 30816277 від 24.01.2012 р., арешт як
рухомого так і нерухомого майна
боржника та заборона на його
У зв'язку із вказаним просить звільнити
заставне майно з-під арешту.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, у межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Сторони у судове засідання 02.04.2014 року
не з'явились, хоча про час та місце
судового розгляду справи повідомлені
належним чином в установленому законом
порядку передбаченому ст.ст. 74-76 ЦПК
України. /а.с. 35-39/
Враховуючи те, що у справі зібрано
достатньо матеріалів про права та
взаємовідносини сторін, з урахуванням
меж заявлених позовних вимог, суд
вважає за можливе розглянути даний
позов у відсутність сторін, що
відповідає вимогам ст.ст. 169, 224 ЦПК
Так, відповідно до положень вказаних у
ч. 2 ст. 197 ЦПК України, судовий розгляд
даної позовної заяви - відбувся без
фіксування звукозаписувальним
пристроєм. /а.с. 40/
Вивчивши доводи позивача, викладені у
позовній заяві, дослідивши надані
письмові докази, суд приходить до
висновку, що заявлені вимоги
обґрунтовані та підлягають
задоволенню у повному обсязі, виходячи
Згідно до положень ст. 59 Закону України
«Про виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно, на яке накладений
арешт, належить йому, а не боржникові,
може звернутися до суду із позовом про
визнання права на майно і про
звільнення майна із під арешту.
Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно ст. 57 цього ж Кодексу доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.
Із матеріалів справи судом встановлені
наступні юридичні факти.
02.02.2006 р. між позивачем та ОСОБА_1
укладений кредитний договір за №
строком до 01.02.2011 р. включно. /а.с. 26-27/
Того ж дня, з метою виконання
зобов'язань по вказаному кредитному
договору був укладений договір застави
автотранспорту, за яким ОСОБА_1 передав
у заставу - автомобіль марки ВАЗ, модель
210990, номер шасі: НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1., 2007
р.в., а позивач, як заставодержатель -
набув право у разі невиконання
заставодателем зобов'язань,
забезпечених заставою, одержати
задоволення за рахунок переданого у
заставу майна переважно перед іншими
кредиторами заставодателя. Зазначений
договір посвідчений нотаріально і
внесений до єдиного реєстру за № 6150112.
Зі змісту копії витягу з Державного
реєстру обтяжень рухомого майна за №
42722986 від 02.12.2013 р. вбачається, що
постановами Богунського відділу
Державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції було накладено арешт на все
рухоме майно ОСОБА_1. /а.с. 15-16/

Статтею 589 ЦК України передбачено, що у
разі невиконання зобов'язання
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право на
звернення стягнення на предмет
застави.

Згідно ст. 23 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» відповідно
забезпечувального обтяження обтяжувач
має право в разі порушення боржником
забезпеченого обтяженням зобов'язання
або договору, на підставі якого виникло
забезпечувальне обтяження одержати
задоволення своєї вимоги за рахунок
предмета обтяження в черговості згідно
з встановленим пріоритетом.

У відповідності до вимог ст. 672 ЦК
України в силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом.

Згідно до ст. 20 Закону України «Про
заставу» заставодержатель
зареєстрованої застави має переважне
право на задоволення вимог із
заставленого майна перед
заставодержателями незареєстрованих
застав та заставодержателями застав,
які зареєстровані пізніше.

Відповідно до вимог Інструкції про
проведення виконавчих дій від 15.12.1999 р.,
стягнення на заставне майно у порядку
примусового виконання допускається за
виконавчими документами для
задоволення вимог стягувача. За
постановою державного виконавця,
винесеною у виконавчому провадженні
про стягнення заборгованості,
стягнення звертається на вільне від
застави майно боржника.

Беручи до уваги у сукупності наведене
вище, враховуючи, що проведеним описом
та арештом майна порушено право
позивача, як заставодержателя
заставного майна, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
у повному обсязі.

Керуючись Законом України «Про
заставу», Законом України «Про
виконавче провадження» та ст.ст. 169, 209,
212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Звільнити з-під арешту майно, а саме:
легковий автомобіль марки ВАЗ, модель
210990, шасі № НОМЕР_2, 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_1,
що належить на праві власності ОСОБА_1,
що накладений постановами державних
виконавців Богунського відділу ДВС
Житомирського міського управління
юстиції, зокрема:

- постановою № 35666854 від 26.06.2013 р. щодо
арешту майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;

- постановою № 38507735 від 20.06.2013 р. щодо
арешту майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;

- постановою від 14.04.2006 р. щодо арешту
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження;

- постановою від 01.08.2007 р. щодо арешту
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження;

- постановою від 10.06.2013 р. щодо арешту
майна боржника, оголошення заборони на
його відчуження та розшук
транспортного засобу;

- постановою № 30816277 від 24.01.2012 р. щодо
арешту майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;

Копію даного заочного рішення
направити сторонам рекомендованим
листом із повідомленням про його
вручення.

Рішення може бути оскаржено позивачем
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Житомирської області через суд
першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, особи які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на його оскарження.

Суддя
В.О. Корицька