Р І ШЕ Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №668/14507/13-ц

Пров. №2/668/280/14

02.04.2014 року Суворовський районний суд
міста Херсона у складі:

Головуючого -судді Гонтар
Д.О.

При секретарі -Решетніковій
В.Ю., Остапенко О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Херсоні цивільну
праву за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5,
ОСОБА_6, Херсонська міська рада,
приватний нотаріус Херсонського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
про визнання договорів - недійсними,
витребування майна, визнання права
власності,

В с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з вказаним
позовом за змістом якого просила:
визнати недійсним договір дарування
частини домоволодіння, яке розташоване
за адресою: АДРЕСА_1 укладений між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений 26.02.2013р.
приватним нотаріусом Херсонського
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
реєстраційний номер №1093. Визнати
недійсним договір дарування частини
домоволодіння, яке розташоване за
адресою: АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_3
та ОСОБА_4, посвідчений 20.05.2013р.
приватним нотаріусом Херсонського
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
реєстраційний номер №3072.

Витребувати з незаконного володіння
ОСОБА_4 3/100, частини домоволодіння, яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на
користь ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
3/100 частини домоволодіння, яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що вона за наслідком
проведення прилюдних торгів придбала у
власність 3/100, частини домоволодіння,
яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1,
однак рішенням суду визнано за
колишнім власником право власності на
24/ 100 частин вказаного домоволодіння,
яке згодом було скасоване, в цей період
останній розпорядився вказаним, що
стало причиною звернення до суду з
вказаним позовом.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача позовні вимоги
підтримали повністю просили їх
задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в
судовому засіданні позовні не визнав,
просив відмовити в їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилася, повідомлялася у
встановленому законом порядку.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав, пославшись на
обґрунтованість набуття права
власності на спірне нерухоме майно.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому
засіданні поклався на розсуд суду щодо
заявлених позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_6 та її
представник в судовому засіданні
поклалися на розсуд суду щодо
заявлених позовних вимог.

Представник ХМР, третьої особи
послався на розсуд суду щодо
задоволення позовних вимог.

Приватний нотаріус в судове засідання
не з'явилася, надала суду заяву про
розгляд справи за її відсутності.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові матеріали,
приходить до наступного.

Судом встановлено, що 08.06.2011 року
позивачем на підставі акту про
проведення прилюдних торгів з
реалізації майна придбано у власність
3/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1, що
належали ОСОБА_2 згідно договору
дарування від 05.10.2005 року.

14.06.2011 року позивачкою отримано
свідоцтво про право власності на
вказане майно, видане приватним
нотаріусом Херсонського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 та
зареєстроване у реєстрі за №3893.

Крім того, право власності позивачки на
частину домоволодіння 06.12.2011 року
зареєстровано Херсонським бюро
технічної інвентаризації, про що
свідчить витяг про державну реєстрацію
прав за №32357194.

Звертаючись до суду з вказаним позовом,
ОСОБА_1 посилалася на те, що зазначене
майно вибуло з її володіння в
результаті його відчуження ОСОБА_2 без
належних на те повноважень за
безвідплатним договором.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
рішенням Суворовського районного суду
м.Херсона від 17.12.2010 року та додатковим
рішенням цього ж суду від 11.04.2011 року
визнано за ОСОБА_2 право власності на
частину домоволодіння АДРЕСА_1 та
складається з частини приміщень літ.Г-2,
а саме: 2-1 гостинна, 2-2 санвузол, 2-3 кухня,
2-4 житлова кімната, загальною площею 70,3
кв.м., з яких житлова - 35,8 кв.м., вартістю
106699 грн., що становить 24/100 частин
домоволодіння.

Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 17.11.2011 року
скасовано вищезазначені рішення суду
першої інстанції та ухвалено нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

За змістом судових рішень, вбачається
що предметом спору були 3/100 частини
спірного домоволодіння, право
власності на які набула за наслідком
проведення прилюдних торгів - позивач
ОСОБА_1

Разом з тим, 26.02.2013 року ОСОБА_2 на
підставі нотаріально посвідченого
договору дарування передав 24/100 частини
спірного домоволодіння, які набув за
наслідком ухвалення судового рішення,
у дар ОСОБА_3, яка в подальшому на
підставі нотаріально посвідченого
договору дарування від 20.05.2013 року
подарувала зазначене нерухоме майно
ОСОБА_4

Статтею 16 ЦК України визначено способи
захисту цивільних прав та інтересів
осіб.

Спосіб захисту своїх порушених прав
обирається стороною самостійно.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст..203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства, волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст.215 ЦК України, якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 388 ЦК України якщо
майно за відплатним договором придбане
в особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою,
якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи,
якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або
особи, якій він передав майно у
володіння, не з їхньої волі іншим
шляхом.

2. Майно не може бути витребувано від
добросовісного набувача, якщо воно
було продане у порядку, встановленому
для виконання судових рішень.

3. Якщо майно було набуте безвідплатно в
особи, яка не мала права його
відчужувати, власник має право
витребувати його від добросовісного
набувача у всіх випадках.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в постанові від 06.11.09р. № 9 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними»,п 10 Реституція як спосіб
захисту цивільного права (частина
перша статті 216 ЦК ( 435-15 ))
застосовується лише в разі наявності
між сторонами укладеного договору,
який є нікчемним чи який визнано
недійсним. У зв'язку з цим вимога про
повернення майна, переданого на
виконання недійсного правочину, за
правилами реституції може бути
пред'явлена тільки стороні
недійсного правочину. Норма частини
першої статті 216 ЦК ( 435-15 ) не може
застосовуватись як підстава позову
про повернення майна, переданого на
виконання недійсного правочину, яке
було відчужене третій особі. Не
підлягають задоволенню позови
власників майна про визнання
недійсними наступних правочинів щодо
відчуження цього майна, які були
вчинені після недійсного правочину. У
цьому разі майно може бути витребувано
від особи, яка не є стороною
недійсного правочину, шляхом подання
віндикаційного позову, зокрема від
добросовісного набувача - з підстав,
передбачених частиною першою статті 388
ЦК ( 435-15 ). Відповідно до частини п'ятої
статті 12 ЦК ( 435-15 ) добросовісність
набувача презюмується. Якщо судом
буде встановлено, що набувач знав чи
міг знати про наявність перешкод до
вчинення правочину, в тому числі й те,
що продавець не мав права відчужувати
майно, це може свідчити про
недобросовісність набувача і є
підставою для задоволення позову про
витребування у нього майна.

З огляду на те, що ОСОБА_2 на час
відчуження спірного нерухомого майна
за договором дарування від 26.02.2013 року
не був його власником, оскільки на
момент реєстрації його права власності
на 24/100 частини домоволодіння були
скасовані судові рішення, якими
вказане право власності визнано за
відповідачем, у зв'язку з чим суд
приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог у цій
частині та наявність підстав,
визначених ст.ст. 203, 215 ЦК України, для
визнання договору дарування,
укладеного 26.02.2013 року між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, недійсним.

Крім того, зважаючи на те, що спірне
нерухоме майно вибуло з володіння
позивачки не з її волі, а шляхом
відчуження особою, яка не мала на це
права, та набуття іншою особою за
безвідплатним право чином, суд вважає
позовні вимоги в частині витребування
спірного майна у останнього за часом
набувача на користь власника
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню відповідно до
ст.388 ЦК України.

Разом з тим в іншій частині позовні
вимоги задоволенню не підлягають так
як визнання наступних правочинів,
враховуючи заявлення віндикаційного
позову про витребування майна,
укладених за наслідком недійсного
правочину, чинним законодавством не
вимагається.

Також не підлягають задоволенню і
вимоги щодо визнання права власності
за позивачем, оскільки вона вже набула
право власності за чинним правочином.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
підлягає стягненню на користь
позивача, пропорційно в рівних
частинах з відповідачів від
задоволеної частини позовних вимог
судовий збір в розмірі 1054,40грн.,
оскільки судом вимоги немайнового та
майнового характеру задовольняються в
повному обсязі.

Також підлягають стягненню ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 пропорційно в рівних
частинах на користь ОСОБА_1 витрати на
правову допомогу в розмірі 974.4 грн.,
оскільки суду не надано відомостей
надання правової допомоги в розмірі
4000грн., так представник позивача
відповідно до журналів судових
засідань, приймав участь в судових
засіданнях загальною тривалістю дві
години. Відповідно до граничних
розмірів компенсації витрат на правову
допомогу, що встановлені ЗУ «Про
граничний розмір компенсації витрат
на правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах» розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, а в адміністративних
справах - суб'єктом владних
повноважень, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза
судовим засіданням та під час
ознайомлення з матеріалами справи в
суді, що визначається у відповідному
судовому рішенні, отже стягненню
підлягає сума в розмірі 974.4 грн. (2години
Х 40 % мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі (1218грн.)).

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 57-60, 81, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, Херсонська
міська рада, приватний нотаріус
Херсонського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 про визнання договорів -
недійсними, витребування майна,
визнання права власності -
задовольнити частково.

Визнати недійсним договір дарування
частини домоволодіння, яке розташоване
за адресою: АДРЕСА_1 укладений між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений 26.02.2013р.
приватним нотаріусом Херсонського
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
реєстраційний номер №1093.

Витребувати з незаконного володіння
ОСОБА_4 3/100, частини домоволодіння, яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на
користь ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
пропорційно в рівних частинах на
користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі
1054,40грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
пропорційно в рівних частинах на
користь ОСОБА_1 витрати на правову
допомогу в розмірі 974.4 грн.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Херсонської області
через районний суд протягом 10 днів з
дня його проголошення шляхом подання
апеляційної скарги.

СуддяД. О. Гонтар