Центральний районний суд м.
Справа № 490/3671/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.02.2014

Центральний районний суд міста
Миколаєва

У складі: головуючого - судді
Алєйнікова В.О.

при секретарі
Запалух А.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Миколаєві
адміністративну справу за позовом

позивача
ОСОБА_1 ,

до

відповідача
ОСОБА_2, ОСОБА_3, Миколаївська
міська рада, Виконавчий комітет
Миколаївської міської ради

суть позову
про оспорювання рішення № 2130 від 26
листопада 2004 року, договору дарування,
свідоцтва про право власності;
визнання права власності на частину
домоволодіння, -

Р І Ш Е Н Н Я
:

У березні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 та
Миколаївської Міської ради.

У позові, що був уточнений під час
судового розгляду справи позивач
зазначав, що у березні 2004 року придбав
64/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1.

Решта частина домоволодіння належала
на праві власності відповідачці ОСОБА_2

Станом на листопад 2004 року ОСОБА_2
завершила будівництво житлового
будинку літер «С» у вказаному
домоволодінні.

Спираючись про таке, вона звернулась до
відповідача із заявою про перерахунок
часток у домоволодінні, та такий
перерахунок їй був зроблений
відповідно до рішення виконавчого
комітету Миколаївської міської ради №
2130 від 26 листопада 2004 року.

Згідно зробленого таким чином
перерахунку частки співвласників були
зміненими, через що частка позивача
була визначена у розмірі 34/100, а частка
відповідачки - 66/100.

На підставі цього рішення сторонам
були видані відповідні свідоцтва про
право власності.

Після цього ОСОБА_2 подарувала належну
їй частку ОСОБА_3

Спираючись про те, що таке порушує його
права, позивач просив суд скасувати
вказані рішення виконавчого комітету
Миколаївської міської ради, свідоцтва
про право власності та договір
купівлі-продажу.

Відповідачі під час судового розгляду
справи вважали позов таким, що не
підлягає задоволенню, спираючись про
те, що оскаржуване рішення та подальші
документи були прийняті та видані у
встановленому законом порядку та не
порушують прав позивача.

Вони також зазначали, що для оскарження
рішення виконавчого комітету
Миколаївської міської ради № 2130 від 26
листопада 2004 року позивачем пропущений
строк позовної давності.

Після вислуховування сторін та
дослідження письмових матеріалів
справи суд доходе такого.

І……Матеріалами справи встановлено, та
сторони не заперечують того, що спірне
домоволодіння розташоване за адресою:
АДРЕСА_1.

1.З травня 1972 року домоволодіння
перебувало у спільній частковій
власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5

При цьому у травні 1972 року фактично був
здійснений реальний поділ цього
домоволодіння, відповідно до умов
якого:

- частку ОСОБА_4 складали:

~ житловий будинок з сенями літер
«Б-1» та «б-1»;

~ сарай літер «Г-1»;

~ погріб літер «Д-1»;

~ вбиральня літер «О-1»;

~ басейн № 2, ворота літер № 4,
паркан № 3

- частку ОСОБА_5 складали:

~ житловий будинок з сенями літер
«А-1» та «а-1»

~ сарай літер «В-1»;

~ сарай літер «П-1»;

~ вбиральня літер «Е-1»;

~ басейн № 5 та замощення «І».

Виходячи з цього частка ОСОБА_4 була
визначена у розмірі 36/100, а частка
ОСОБА_5 - у розмірі 64/100.

/а.с. _____________/

2. В подальшому вказані частки
домоволодіння переходили у власність
інших осіб неодноразово, але до 2004 року
ані розмір часток, ані склад будівель,
що їх утворювали для відповідного
власника, не змінювались.

3. Станом на січень 2004 року власниками
спірного домоволодіння були ОСОБА_6 (з
часткою 64/100) та ОСОБА_2 (36/100).

4. Виходячи з такого, 23 березня 2004 року
на підставі договору купівлі-продажу
(реєстровий номер № 1259) позивач придбав
в ОСОБА_6 64/100 частини домоволодіння
АДРЕСА_1, яку, відповідно, складали:

- житловий будинок з сенями літер
«А-1» та «а-1»

- сарай літер «В-1»;

- сарай літер «П-1»;

- вбиральня літер «Е-1»;

- басейн № 5 та замощення «І».

Частку ж ОСОБА_2 складали відповідно:

- житловий будинок з сенями літер
«Б-1» та «б-1»;

- сарай літер «Г-1»;

- погріб літер «Д-1»;

- вбиральня літер «О-1»;

- басейн № 2, ворота літер № 4,
паркан № 3

5. В той же час відповідачка ОСОБА_2
знесла сарай літер «Г-1» та натомість
збудувала житловий будинок «С», а
житловий будинок з сенями літер «Б-1» та
«б-1» був переобладнаний у літню кухню.

/а.с. _______/

ІІ……Спираючись про вказане
переобладнання, відповідачка
звернулась до позивача за перерахунком
часток у спірному домоволодінні.

6. Матеріали справи свідчать, та сторони
не заперечують того, що такий
перерахунок був зроблений та
затверджений рішенням виконавчого
комітету Миколаївської міської ради №
2130 від 26 листопада 2004 року.

Внаслідок проведеного перерахунку
частка ОСОБА_1 була визначена у розмірі
34/100, а частка ОСОБА_2 - у розмірі 66/100.

Матеріали справи також свідчать, що
підставою для такого перерахунку стало
лише сама зміна складу будівель, що
перебували у власності та користуванні
відповідачки, зокрема, зведення нею
житлового будинку замість сараю та
улаштування літньої кухні у житловому
будинку «Б».

7. Приймаючи вказане рішення,
відповідач вважав, що діє відповідно до
вимог діючого законодавства та
обґрунтовано.

Проте, з таким у повній мірі погодитись
неможливо за такого.

Відповідно до статті 357 ЦК України
(частини 3 - 5) співвласник має право на
відповідне збільшення своєї частки у
праві спільної часткової власності,
якщо поліпшення спільного майна, які не
можна відокремити, зроблені ним своїм
коштом за згодою всіх співвласників, з
додержанням встановленого порядку
використання спільного майна.

Співвласник житлового будинку, іншої
будівлі, споруди може зробити у
встановленому законом порядку за свій
рахунок добудову (прибудову) без згоди
інших співвласників, якщо це не порушує
їхніх прав. Така добудова (прибудова) є
власністю співвласника, який її зробив,
і не змінює розміру часток
співвласників у праві спільної
часткової власності.

Поліпшення спільного майна, які можна
відокремити, є власністю того з
співвласників, який їх зробив, якщо
інше не встановлено домовленістю
співвласників.

В цьому ж випадку, по-перше, наведені
вище обставини щодо складу
домоволодіння АДРЕСА_1 свідчать про те,
що знесення сараю «Г-1» у цьому
житловому будинку та будівництво на
його місті житлового будинку «С» не є
поліпшенням майна, яке не можна
відокремити.

Далі, матеріали справи не містять
доказів того, що такі зміни у складі
будівель згаданого домоволодіння були
зроблені за згодою позивача, хоча не
містить вона доказів й того, що такі
зміни порушують права позивача.

Не містять матеріали справи й
відомостей про те, що поліпшення,
зроблене відповідачкою, планувалось
або має підстави вважатись спільним
майном сторін, навпаки, матеріали
справи свідчать про те, що це
поліпшення є власністю самої ОСОБА_2

За такого, ці зміни не мали потягнути
змін розміру частки співвласників у
спільній частковій власності та є
власністю виключно ОСОБА_2

Отже, вказане рішення є незаконним.

8. Відповідачі стверджують, що
позивачем пропущений строк для
оскарження вказаного рішення.

Але з такими твердженнями погодитись
неможливо за такого.

Відповідно до статті 257 ЦК України
загальна позовна давність дійсно
встановлюється у три роки.

Разом із цим, відповідно до частини 1
статті 261 ЦК України перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу. Отже, перебіг позовної давності
слід рахувати з дня, коли права
позивача були порушені, але не з дня
вчинення дій, що оскаржуються
позивачем.

В цьому випадку права позивача були
порушені не внаслідок арифметичного
перерахунку часток, але внаслідок
застосування часток, визначених
вказаним рішенням, під час реального
поділу земельної ділянки та
домоволодіння у 2012 році, з моменту
початку спору про такий поділ
відповідачами встановлений законом
строк не сплинув.

Отже, оскаржуване рішення слід визнати
незаконним, як таке, що суперечить
вимогам Цивільного Кодексу України, та
скасувати на підставі судового
рішення.

ІІІ……За такого видані на підставі
рішення виконавчого комітету
Миколаївської міської ради № 2130 від 26
листопада 2004 року свідоцтва про право
власності:

- серії ЯЯЯ № 035157 від 2 грудня 2004
року - на ім'я ОСОБА_1 - на 34/100 частини
домоволодіння АДРЕСА_1;

- серії ЯЯЯ № 035158 від 2 грудня 2004
року - на ім'я ОСОБА_2 - на 66/100 частини
домоволодіння АДРЕСА_1;

також слід визнати недійсними на
підставі статті 215, частини 1 статті 203
ЦК України - як такі, що за своїм змістом
суперечать вимогам Цивільного Кодексу
України.

За такого договір дарування, укладений
17 грудня 2004 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
також слід визнати недійсним на
підставі статті 215, частини 1 статті 203
ЦК України.

Отже, заявлений позов підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.10, 174, 213-215 ЦПК України, суд,
-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати
рішення виконавчого комітету
Миколаївської міської ради № 2130 від 26
листопада 2004 року в частині
встановлення ідеальних часток
власникам домоволодіння, що
розташоване в АДРЕСА_1.

Визнати недійсним свідоцтво про право
власності серії ЯЯЯ № 035157, видане 2
грудня 2004 року Виконавчим комітетом
Миколаївської міської ради на 34/100
частини домоволодіння АДРЕСА_1 на ім'я
ОСОБА_1.

Визнати недійсним свідоцтво про право
власності серії ЯЯЯ № 035158, видане 2
грудня 2004 року Виконавчим комітетом
Миколаївської міської ради на 66/100
частини домоволодіння АДРЕСА_1 на ім'я
ОСОБА_2.

Визнати недійсним договір дарування
66/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1,
укладений 17 грудня 2004 року між ОСОБА_2
та ОСОБА_3. .

Рішення може бути оскарженим до
Миколаївського апеляційного суду
через Центральний районний суд міста
Миколаєва протягом 10 днів.

СУДДЯ
=АЛЄЙНІКОВ В.О.=

Мотивоване рішення виготовлене17.03.2014