Справа № 758/1753/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

07 квітня 2014 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Шаховніної М. О. ,

при секретарі - Гуменюк А. О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та
інтересах дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3, до
Подільської районної у м. Києві ради,
третя особа - Служба у справах дітей
Подільської районної в м. Києві
державної адміністрації про визнання
права користування житловим
приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2014 року ОСОБА_1, яка діє в своїх
інтересах та інтересах дітей
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулася до суду з
позовом до Подільської районної у м.
Києві ради, третя особа - Служба у
справах дітей Подільської районної в м.
Києві державної адміністрації про
визнання права користування житловим
приміщенням.

Свої вимоги мотивує тим, що з 2001 року
вона та її неповнолітні діти
проживають у кімнаті АДРЕСА_1.

Позивачка зазначила, що вселення в дану
кімнату відбулося у 2001 році на підставі
наказу Головного управління житлового
забезпечення Київської міської
державної адміністрації від 24.10.2001 року
та з цього часу неодноразово
укладалися з нею договори найму
зазначеного житлового приміщення.

Посилаючись на те, що вона безперервно
проживає в спірній кімнаті, постійно
сплачує кошти за житлово-комунальні
послуги по ній, здійснила капітальний
ремонт в ній, просила визнати за нею,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право на користування
житловим приміщенням, а саме кімнатою
АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивачка позов
підтримала за тих же підстав, просила
його задовольнити. Пояснила, що в
спірній кімнаті вона з дітьми проживає
з 2001 року, спочатку за договором оренди,
а з 2004 року з незрозумілих підстав КП
"Спецжитлофонд" відмовляється
продовжувати строк дії договору
оренди. Однак, вона сплачує плату за
житлово-комунальні послуги по даній
кімнаті.

Представник відповідача та третьої
особи в судове засідання не з'явилися,
про час та місце розгляду справи
повідомлялися належним чином, причини
поважності неявки в судове засідання
суду не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК
України у разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності або якщо повідомлені
ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Заочний розгляд справи відбувається за
відсутності відповідача з дотриманням
вимог, встановлених законом, на
підставі ухвали про заочний розгляд
справи.

Суд, вважає можливим розглядати справу
у відсутності відповідача на підставі
наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
вивчивши матеріали справи вважає, що
позов доведений та підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 2001 року
позивачка проживає у кімнаті АДРЕСА_1
на підставі договору оренди житлового
приміщення № 900 від 01 жовтня 2001 року
(а.с. 15), строк дії якого постійно
продовжувався.

На утриманні у позивачки знаходиться
двоє неповнолітніх дітей - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.
12).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Суд враховує, що рішенням Подільського
районного суду м. Києва від 25 липня 2006
року відмовлено у задоволенні позову
КП "Спецжитлофонд" до ОСОБА_4 та ОСОБА_1
про виселення та встановлено, що між
сторонами укладений договір найму на
невизначений строк (а.с. 16).

ОСОБА_1 неодноразово зверталася до
Служби у справах дітей Подільської РДА,
КП "Центральний", Подільської РДА в м.
Києві, ВГІРФО Подільського РУГУ з
заявами щодо її реєстрації та дітей у
спірній кімнаті, однак їй було
відмовлено.

З листа відділу обліку та розподілу
житлової площі від 26.04.2013 року № 141
вбачається, що гуртожиток по АДРЕСА_1
визнаний житловим будинком та в ньому
змінена нумерація житлових приміщень
(а.с. 19).

З актів КП "Спецжитлофонд" від 24.01.2006
року, ЖЕД-701 від 12.09.2012 року вбачається,
що позивачка та її діти проживають та
користуються кімнатою АДРЕСА_1,
житловою площею - 18, 3 кв. м.

ОСОБА_1 постійно сплачує кошти за
комунальні послуги по спірній кімнаті
(а.с. 17-18). Вказані обставини свідчать
про інтерес позивачки та її дітей до
спірного житла.

Правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються нормами
Житлового кодексу України.

Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не
може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

Згідно зі ст. 61 ЖК України користування
жилим приміщенням у будинках
державного і громадського житлового
фонду здійснюється відповідно до
договору найму жилого приміщення.

Відповідно до ст.64 ЖК України члени
сім'ї наймача, які проживають з ним,
користуються нарівні з наймачем усіма
правами і несуть усі обов'язки, що
випливають з договору найму жилого
приміщення.

До членів сім'ї наймача належать
дружина, їх діти і батьки.

У ст. 65 ЖК України зазначено, що наймач
вправі вселити в займане ним
приміщення своїх неповнолітніх дітей,
які набувають рівного з іншими членами
сім'ї права користування жилим
приміщенням, якщо при вселенні між цими
особами, наймачем та членами його сім'ї,
які проживають з ним, не було іншої
угоди про порядок користування жилим
приміщенням.

За таких обставин, неповнолітні діти
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 набули рівного з
позивачкою права користування жилим
приміщенням.

Крім того, згідно роз'яснень у
постанові Пленуму Верховного суду
України від 01.11.1996 року № 9 «Про
застосування Конституції України при
здійсненні правосуддя» наявність чи
відсутність прописки сама по собі не
може бути підставою для визнання права
користування жилим приміщенням за
особою, яка там проживала чи вселилась
туди, як член сім'ї наймача (власника)
приміщення, або ж для відмови їй у
цьому.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених законом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобовязана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
кодексу.

Однак, Подільська районна рада м. Києва
не скористалася своїм правом надати
заперечення проти заявлених позовних
вимог ОСОБА_1

Аналізуючи зібрані по справі докази в
їх сукупності та співставленні, на
підставі зазначеного, враховуючи те, що
позивачка та її діти на даний час ніде
не зареєстровані, протягом тривалого
часу постійно проживають у спірній
кімнаті, а саме з 2001 року, сплачує
комунальні послуги, суд, приходить до
висновку про задоволення позовних
вимог ОСОБА_1, вимоги є обгрунтованими,
та такими, що знайшли своє
підтвердження в ході судового
розгляду.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 9, 61, 63, 64, 65 ЖК України, ст. ст. 3, 10, 11, 15,
58-60, 61, 74, 88, 209, 212-215, 224, 228, 233 ЦПК України,
суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
право користування житловим
приміщенням - кімнаті АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили
відповідно до загального порядку,
встановленого ЦПК України.

Суддя М. О. Шаховніна