Справа №577/9/13 Головуючий у суді у 1
інстанції - Буток Т.А.Номер провадження
22-ц/788/810/14 Суддя-доповідач - Попруга С. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Попруги С. В.,

суддів - Гагіна М. В., Ільченко О. Ю.,

з участю секретаря судового засідання -
Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Конотопського
міськрайонного суду Сумської області
від 05 лютого 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_5 про поділ спільного сумісного
майна подружжя,

та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_6, про поділ
спільного сумісного майна подружжя, -

в с т а н о в
и л а:

Рішенням Конотопського міськрайонного
суду Сумської області від 05 лютого 2014
року розділено майно, нажите під час
спільного життя подружжя, виділено
ОСОБА_3: бойлер, вартістю 850 грн.,
кухонний гарнітур з чотирьох шаф,
вартістю 1000 грн., газову плиту, вартістю
1000 грн., стінку меблеву, вартістю 28000
грн., стіл письмовий, вартістю 640 грн.,
стіл та чотири стільця, вартістю 1820
грн., 4 ватяні ковдри, вартістю 600 грн.,
килим коричньового кольору 2х2,5 м,
вартістю 180 грн., килим 2х3 м, вартістю 200
грн., люстру діодну, вартістю 620 грн.,
люстру, вартістю 350 грн., люстру,
вартістю 150 грн., посуд, вартістю 700 грн.,
постільну білизну, вартістю 200 грн.,
загальною вартістю 36 310 грн.

Виділено ОСОБА_5: холодильник «Веко»,
вартістю 2315 грн., телевізор «Самсунг»
(домашній кінотеатр), вартістю 8000 грн.,
стіл та чотири стільця, вартістю 2200
грн., чотири табурета, вартістю 400 грн.,
пральну машинку «Індезіт», вартістю 2010
грн., м'який куточок, вартістю 4500 грн.,
спальний гарнітур, вартістю 2500 грн.,
матрац, вартістю 250 грн., покривало,
вартістю 100 грн., дивандек, вартістю 100
грн., ковдру ситцеву, вартістю 100 грн.,
ковдру з верблюжої бавовни, вартістю 150
грн., набір інструментів, вартістю 2500
грн., рулон клейонки, вартістю 250 грн.,
вісім курок та півня, вартістю 360 грн.,
зварювальний апарат, вартістю 450 грн.,
загальною вартістю 26185 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 5062
грн. грошової компенсації за
надлишкове отримане спільне майно та
27221 грн. грошової компенсації за
проведення ремонту в квартирі АДРЕСА_1,
а всього 32283 грн.

У задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушення норм
матеріального та процесуального права
просить скасувати оскаржуване рішення
в частині виділення у власність ОСОБА_5
телевізора «Самсунг» (домашній
кінотеатр) вартістю 8000 грн., стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 5062 грн.
грошової компенсації за надлишкове
отримане майно в та 27221 грн. грошової
компенсації за проведення ремонту в
квартирі АДРЕСА_1, ухвалити в цій
частині нове рішення про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_5 та
задоволення позову ОСОБА_3 в повному
обсязі.

Всі доводи апеляційної скарги, по суті
зводяться до того, що: 1) телевізор
«Самсунг» (домашній кінотеатр)
вартістю 8000 грн. не є спільною сумісною
власністю подружжя, оскільки він був
придбаний на день народження дочки
ОСОБА_7 на кошти покійної матері ОСОБА_3
Вказаний факт підтверджується
фотокопією чека на суму 8370 грн.,
відповідно якого був придбаний
вищевказаний кінотеатр.; 2) на основі
взаємних поступок між сторонами була
досягнута згода щодо розподілу
спільного сумісного майна подружжя,
проте це не було в повній мірі
враховано судом при стягненні з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_5 5062 грн. грошової
компенсації за надлишкове отримане
майно; 3) відсутні належні докази того,
що ОСОБА_5 приймав участь в проведенні
ремонту в квартирі АДРЕСА_1, самі по
собі висновки будівельно-технічних
експертиз не доводять факту участі
ОСОБА_5 у проведенні ремонту.

В іншій частині рішення суду не
оскаржується.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та її
представник ОСОБА_4 підтримали доводи
апеляційної скарги, а представник
ОСОБА_5 - ОСОБА_8 заперечував проти них,
вважав рішення суду першої інстанції
законним і обґрунтованим.

ОСОБА_5 та третя особа ОСОБА_6 в судове
засідання не з'явились, про час та місце
розгляду справи повідомлялись
належним чином.

Судом першої інстанції, в оскаржуваній
частині, по суті встановлено, що
сторони перебували в зареєстрованому
шлюбі з 30 квітня 1999 року по 07 лютого 2012
року, від шлюбу мають дочку ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Під час шлюбу сторони придбали майно:
холодильник «Веко», вартістю 2315 грн.,
телевізор «Самсунг» (домашній
кінотеатр), вартістю 8000 грн., бойлер,
вартістю 850 грн., стіл та чотири стільця,
вартістю 2200 грн., чотири табурета,
вартістю 400 грн., кухонний гарнітур з
чотирьох шаф, вартістю 1000 грн., газову
плиту, вартістю 1000 грн., пральну машинку
«Індезіт», вартістю 2010 грн., стінку
меблеву, вартістю 28000 грн., стіл
письмовий, вартістю 640 грн., стіл та
чотири стільця, вартістю 1820 грн., м'який
куточок, вартістю 4500 грн., спальний
гарнітур, вартістю 2500 грн., матрац,
вартістю 250 грн., покривало, вартістю 100
грн., дивандек, вартістю 100 грн., ковдру
ситцеву, вартістю 100 грн., ковдру з
верблюжої бавовни, вартістю 150 грн., 4
ватяні ковдри, вартістю 600 грн., килим
коричневого кольору 2х2,5 м, вартістю 180
грн., килим 2х3 м, вартістю 200 грн., люстру
діодну, вартістю 620 грн., люстру,
вартістю 350 грн., люстру, вартістю 150
грн., посуд, вартістю 700 грн., набір
інструментів, вартістю 2500 грн., рулон
клейонки, вартістю 250 грн., постільну
білизну, вартістю 200 грн., вісім курок та
півень, вартістю 360 грн., зварювальний
апарат, вартістю 450 грн., на загальну
суму 62495 грн., розмір частки кожної із
сторін 31247,50 грн., а оскільки майно
розподілити в натурі порівну не
можливо, то суд врахувавши
домовленість сторін в цій частині
виділив майна ОСОБА_3 на суму 36310 грн., а
ОСОБА_5 на суму 26185 грн., тому з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_5 необхідно стягнути
грошову компенсацію за надлишкове
отримане спільне майно в розмірі 5062
грн.

Квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 на
праві приватної власності. Протягом 2007
року сторони у справі зробили в
квартирі ремонт за кошти подружжя.

ОСОБА_3, не надала суду переконливих,
належних та допустимих доказів на
підтвердження того, що всі гроші на
ремонт квартири надали її батьки.

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 3369
від 14 грудня 2012 року вартість ремонтних
робіт та матеріалів, витрачених на
ремонт квартири АДРЕСА_1 на дату
проведення обстеження (07 грудня 2012
року) складає 63734 грн.

Згідно висновку додаткової судової
будівельно-технічної експертизи № 1357
від 09 грудня 2013 року вартість ремонтних
робіт та матеріалів, витрачених на
ремонт квартири АДРЕСА_1 на час
проведення ремонту (2007 рік) складає 54443
грн., це майно подружжя залишилося у
власності ОСОБА_3, а тому з неї на
користь ОСОБА_5 підлягає стягненню 27221
грн. (1/2 від 54443 грн.) грошової
компенсації за проведення ремонту в
вищевказаній квартирі.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в оскаржуваній частині в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Так, згідно зі ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення в оскаржуваній
частині суд першої інстанції врахував
всі факти, що входять до предмета
доказування. Обставини, якими
мотивовано рішення підтверджуються
належними й допустимими доказами, яким
суд дав оцінку з дотриманням вимог ст.
212 ЦПК України, тому підстав для їх
переоцінки колегія суддів не вбачає.
Названі обставини доведено ОСОБА_5,
тоді як ОСОБА_3 на порушення положень
ст. 60 ЦПК України, не надала належних
доказів на підтвердження своїх вимог.

Висновки суду по суті спору
відповідають встановленим фактам. Суд
дійшов цих висновків з дотриманням та
правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
на які послався в рішенні.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують з наступних
підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено,
що об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя може бути будь-яке
майно, за винятком виключеного з
цивільного обороту.

З матеріалів справи вбачається та не
заперечується сторонами, що телевізор
«Самсунг» (домашній кінотеатр)
вартістю 8000 грн. був набутий за час
шлюбу сторін. Доводи апеляційної
скарги з приводу того, що вказаний
телевізор (домашній кінотеатр) був
придбаний на день народження дочки
ОСОБА_7 на кошти покійної матері ОСОБА_3,
що підтверджується фотокопією
фіксального чека на суму 8370 грн., який
був приєднаний лише до апеляційної
скарги (а.с. 203) не спростовують
висновків суду, оскільки з вказаної
фотокопії фіксального чека не можливо
встановити, що саме за цей телевізор
(домашній кінотеатр) були сплачені
кошти та хто саме і за чиї кошти його
придбав.

Крім того, колегія суддів враховує, що
відповідно п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України у
письмовій формі належить вчиняти
правочини фізичних осіб між собою на
суму, що перевищує у двадцять і більше
разів розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, крім
правочинів, передбачених частиною
першою статті 206 цього Кодексу.

У матеріалах справи відсутній
відповідний договір дарування
спірного телевізора чи коштів для його
придбання.

Відповідно ст. 69 СК України дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Дружина і чоловік мають право
розділити майно за взаємною згодою.

Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено,
що у разі поділу майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, частки майна дружини та
чоловіка є рівними, якщо інше не
визначено домовленістю між ними або
шлюбним договором.

З матеріалів справи вбачається, що
сторони за період шлюбних відносин
придбали майна на загальну суму 62495
грн., розмір частки кожної із сторін
складає 31247,50 грн.

При розгляді справи сторонами в цілому
була досягнута домовленість щодо
розподілу спільного сумісного майна в
натурі, відповідно якої ОСОБА_3 було
виділено майна на суму 36310 грн., а ОСОБА_5
- 26185 грн.

Також колегія суддів враховує, що
неповнолітня дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1
залишилася проживати з матір'ю ОСОБА_3
та, що вартість стінки меблевої, яка
була виділена у власність ОСОБА_3,
становить майже половину (28000 грн.)
загальної вартості майна подружжя (62495
грн.), тому суд першої інстанції виділив
із спільного майна подружжя ОСОБА_3
інше майно, для забезпечення належного
виконання матір'ю своїх батьківських
обов'язків по матеріальному
забезпеченню дочки.

За таких обставин та враховуючи
положення вищеназваних норм закону,
колегія суддів погоджується з
висновком суду про необхідність з
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 5062
грн. грошової компенсації за
надлишкове отримане майно. Доводи
апеляційної скарги в цій частині
висновків суду не спростовують,
оскільки суперечать фактичним
обставинам справи та не ґрунтуються на
законі.

З матеріалів справи вбачається, що
квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 на
праві приватної власності. Під час
шлюбу протягом 2007 року сторони за свої
кошти проводили у вказаній квартирі
ремонт.

З висновку додаткової судової
будівельно-технічної експертизи № 1357
від 09 грудня 2013 року, який поклав в
основу рішення суд першої інстанції,
вбачається, що вартість ремонтних
робіт та матеріалів, витрачених на
ремонт квартири у вищевказаній
квартирі на час проведення ремонту (2007
рік) складає 54443 грн. (а.с. 146-152).

Як убачається з ухвали Конотопського
міськрайонного суду Сумської області
від 10 жовтня 2013 року позивачка
визнавала, що ремонтні роботи у
квартирі АДРЕСА_1 проводилися у 2007 році
(а.с. 137).

Оскільки, невід'ємні поліпшення, які
виникли в результаті зазначених робіт
зроблених під час шлюбу сторін (майно
подружжя) залишаються в квартирі, що
належить на праві приватної власності
ОСОБА_3, то з неї підлягає стягненню
грошова компенсація на користь ОСОБА_5
в розмірі 27221 грн. (1/2 від 54443 грн.).

Доводи апеляційної скарги з приводу
того, що ОСОБА_5 не надав належних
письмових доказів того, що він приймав
участь у проведенні ремонту не
спростовують висновків суду, оскільки
відповідно до ст.ст. 60, 61 СК України
вказаний ремонт був проведений в
період шлюбних відносин сторін, іншого
в порушення ст.ст. 10, 60 ЦПК України
ОСОБА_3 не доведено.

Інші доводи апеляційної скарги не
мають юридичного значення, а тому не
впливають на висновки суду по суті
спору.

Ураховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що відсутні порушення норм
процесуального права, що унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 291, 303, 304, 307, 308, 313-315, 319
ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л
а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Конотопського міськрайонного
суду Сумської області від 05 лютого 2014
року в оскаржуваній частині залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і з цього часу може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -