Справа №2-2432/14
№760/4235/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

07 квітня 2014 року Солом'янський
районний суд м. Києва,

у складі: головуючого судді Оксюти Т.Г.,

при секретарі Жлукто І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Київської міської Ради про визнання
права власності в порядку спадкування,
-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача та просив визнати за
ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової
картки платників податків НОМЕР_1,
право власності у порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_2,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1/3 частину
квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, реєстраційний номер
облікової картки платників податків
НОМЕР_1, право власності у порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, на 1/3
частину квартири АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1
є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Після їх смерті відкрилася спадщина у
вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, що
належала померлим на підставі
свідоцтва про право власності на житло
від 17 березня 1999 року.

Позивач є єдиним спадкоємцем першої
черги за законом після смерті своїх
батьків.

На час відкриття спадщини після смерті
батьків позивач проживав разом зі
спадкодавцями в квартирі АДРЕСА_1.

За заявою позивача у Дев'ятій київській
державній нотаріальній конторі було
заведено спадкові справи: №1150/2007 після
смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2,
та №1151/2007 після смерті ОСОБА_2, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Проте, державний нотаріус Дев'ятої
київської державної нотаріальної
контори Фролова А.О. відмовила Позивачу
у видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом після смерті
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 через те, що оригінал
свідоцтва про право власності на житло
від 17 березня 1999 року, виданого
відділом приватизації державного
житла Залізничного району м. Києва, був
втрачений, а дублікат зазначеного
свідоцтва не зареєстрований в органі,
який здійснює державну реєстрацію
нерухомого майна.

З урахуванням вищевикладеного, позивач
вважає, що протягом строку,
встановленого статтею 1270 УК України,
він не заявив про відмову від прийняття
спадщини після смерті своїх батьків,
тобто він прийняв спадщину відповідно
до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, а тому просив
позов задовольнити.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, надав заяву у якій
позовні вимоги підтримав, не
заперечував проти ухвалення заочного
рішення.

Відповідач в судове засідання свого
представника не направив, був
повідомлений належним чином. Надав
заяву, у якій просив розглянути справу
без участі представника, на підставі
зібраних доказів і винести рішення у
відповідності до вимог чинного
законодавства.

Згідно вимог ст. 197 ЦПК України
фіксування судового засідання
технічним засобом здійснює секретар
судового засідання або за
розпорядженням головуючого інший
працівник апарату суду. У разі неявки в
судове засідання всіх осіб, які беруть
участь у справі, чи в разі якщо
відповідно до положень цього Кодексу
розгляд справи здійснюється судом за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Беручи до уваги заяви сторін, вивчивши
та дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є сином
ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_2.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_3.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася
спадщина у вигляді 1/3 частини квартири
АДРЕСА_1, що належала померлій на
підставі свідоцтва про право власності
на житло від 17 березня 1999 року, виданого
відділом приватизації державного
житла Залізничного району м. Києва.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася
спадщина у вигляді 1/3 частини квартири
АДРЕСА_1, що належала померлій на
підставі свідоцтва про право власності
на житло від 17 березня 1999 року, виданого
відділом приватизації державного
житла Залізничного району м. Києва.

Позивач є єдиним спадкоємцем першої
черги за законом після смерті своїх
батьків.

На час відкриття спадщини після їх
смерті, позивач проживав разом зі
спадкодавцями в квартирі АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Встановлено і підтверджується
матеріалами спадкових справ, що
протягом строку, встановленого статтею
1270 УК України, позивач не заявив про
відмову від прийняття спадщини після
смерті своїх батьків, а тому він
вважається таким, що прийняв спадщину
відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

За заявою позивача у Дев'ятій київській
державній нотаріальній конторі було
заведено спадкові справи: №1150/2007 після
смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2,
та №1151/2007 після смерті ОСОБА_2, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1.

24 лютого 2011 року позивачу було видано
свідоцтво про право на спадщину за
законом після смерті ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2, на гаражний бокс НОМЕР_4,
що знаходиться в ГБК «Супутник» по вул.
Корсунь-Шевченківська, буд. №7 в місті
Києві. Дана обставина підтверджується
копією свідоцтва про право на спадщину
за законом та витягом про реєстрацію в
Спадковому реєстрі від 24.02.2011 року.

Проте, державний нотаріус Дев'ятої
київської державної нотаріальної
контори Фролова А.О. відмовила позивачу
у видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом після смерті
ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, на 1/3
частину квартири АДРЕСА_1 та після
смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, на
1/3 частину квартири АДРЕСА_1.

Причиною відмови стало те, що оригінал
свідоцтва про право власності на житло
від 17 березня 1999 року, виданого
відділом приватизації державного
житла Залізничного району м. Києва, був
втрачений, а дублікат зазначеного
свідоцтва не зареєстрований в органі,
який здійснює державну реєстрацію
нерухомого майна.

Дана обставина підтверджується копією
листів Дев'ятої київської державної
нотаріальної контори та копією
дубліката свідоцтва про право
власності на житло від 17 березня 1999
року.

Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу
України спадкування здійснюється за
заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу
України до складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного
кодексу України спадкоємцями за
заповітом і за законом можуть бути
фізичні особи, які є живими на час
відкриття спадщини, а також особи, які
були зачаті за життя спадкодавця і
народжені живими після відкриття
спадщини.

Відповідно до ст. 1226 Цивільного кодексу
України частка у праві спільної
сумісної власності спадкується на
загальних підставах.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
кодексу.

Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, судом встановлено, що
протягом строку, встановленого статтею
1270 УК України, позивач не заявив про
відмову від прийняття спадщини після
смерті своїх батьків, тобто він прийняв
спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК
України.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про задоволення позову,
оскільки позивачем повністю доведено
факти викладені в позовній заяві.

Керуючись ст.ст. 1217, 1218, 1222, 1223, 1226, 1233 - 1251,
1258, 1259, 1264, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст. 10, 27-30,
57-58, 60, 77, 157, 169, 197, 208-209, 210, 212-218 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської Ради
про визнання права власності в порядку
спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, реєстраційний номер
облікової картки платників податків
НОМЕР_1, право власності у порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1/3
частину квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, реєстраційний номер
облікової картки платників податків
НОМЕР_1, право власності у порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, на 1/3
частину квартири АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути оскаржено
позивачем до Апеляційного суду м. Києва
через Солом'янський районний суд м.
Києва шляхом подання апеляційної
скарги, яка подається в десятиденний
термін з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто
за письмовою заявою відповідача
поданою ним протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Суддя