Іванівський районний суд Одеської
Справа № 499/164/14-ц
Провадження № 2/499/244/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"03" березня 2014 р.
смт.
Іванівка

Іванівський районний суд
Одеської області в складі : головуючого
судді Погорєлова І.В. при
секретарі Іваницькій І.Р. розглянувши у
попередньому судовому засіданні в
смт.Іванівка Одеської області справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу та
поділ майна набутого за час спільного
проживання,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду
із позовною заявою до ОСОБА_2 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу та
поділ майна набутого за час спільного
проживання.

В своєму позові позивачка послалася на
наступні обставини.

З квітня 1992 року до березня 2013 року вона
проживала однією сім'єю без реєстрації
шлюбу з відповідачем, що
підтверджується довідкою
Червонознам»янської сільської ради
Іванівського району Одеської області.

Увесь цей час позивачка із ОСОБА_2 вели
спільне господарство і мали спільний
бюджет, спілкувалися як подружжя,
планували своє життя, обговорювали
питання фінансового характеру, мали
спільні права та обов'язки.

Ні позивачка, ні відповідач під час
спільного проживання та ведення
домашнього господарства протягом 20
років, у зареєстрованих шлюбах з іншими
особами не перебували.

За час спільного проживання, а саме 24
грудня 2008 року, сторони придбали
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами, який
знаходиться в АДРЕСА_1, що в цілому
складається з одного одноповерхового
кам'яного будинку, позначеного в
схематичному плані під літ.А-1,
загальною площею 55,7 кв.м., в тому числі
житловою площею 450 кв.м., та
господарських будівель і споруд: сарай,
позначений в плані під літ.Б; погріб під
літ.В; дві літні кухні під літ. Г,Д;
огорода -№ 1, розташованих та земельну
ділянку площею 0,2500 га, яка розташована
в АДРЕСА_1, кадастровий № :02:001:0009,
надану для будівництва та
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель і
споруд(присадибна ділянка).

Вищезгадане нерухоме майно оформлене
та зареєстроване на ім'я ОСОБА_2, що
підтверджується копіями договорів
купівлі-продажу нерухомого майна.

Правовстановлюючі документи на
нерухоме майно знаходиться у
відповідача.

У березні 2013 року відповідач припинив з
позивачкою стосунки та пішов до іншої
жінки, із якою і проживає в даний час, в
належному їй будинку; позивачка
залишилася проживати в їх будинку.

Через деякий час ОСОБА_2 почав
створювати перешкоди в користуванні
будинком, він намагається виселити
позивачку з будинку і заявив, що має
намір продати даний будинок.

Угоди про поділ спільного майна
сторони не досягли, адже відповідач не
вважає спірне майно об'єктом права
спільної сумісної власності.

Для можливості поділу спільно нажитого
майна, позивачка просить в судовому
порядку встановити факт проживання
однією сім»єю без шлюбу з ОСОБА_2 в
період з квітня 1992 року до березня 2013
року.

Згідно із п. 1 ч. 5 ст. 256 ЦПК України суд
розглядає справи про встановлення
факту проживання однією сім»єю
чоловіка та жінки без шлюбу.

Також позивачка просить поділити в
рівних частках майно, набуте нею та
ОСОБА_2 за час спільного проживання.

Під час проведення попереднього
судового засідання позивачка на
заявлених вимогах наполягала.

Відповідач позов визнав в повному
обсязі, заперечень немає, та вважав за
можливе задовольнити позовні вимоги
про що надав письмову заяву.

Беручи до уваги той факт, що відповідач
по справі в попередньому судовому
засіданні визнав позовні вимоги , суд
вважає , що рішення по справі можливо
постановити при проведені
попереднього судового засідання.
Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при
визнанні позову ухвалюється судове
рішення в порядку , встановленому ст.174
ЦПК України .Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Суд, дослідивши письмові матеріали
справи та з урахуванням положень ст. 60
ЦПК України, де зазначено, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, та ст. 11 ЦПК
України, згідно якої цивільні справи
розглядаються в межах заявлених вимог
і на підставі доказів приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Не підлягають доказуванню ті обставини
які визнаються сторонами.

Отже ті обставини на які посилається
позивачка суд вважає обґрунтованими ,
оскільки визнані відповідачем по
справі.

Крім визнання відповідачем даного
позову у позивачки є законні підстави
для задоволення її заявлених вимог так
як доведеним є той факт, що позивачка та
відповідач з квітня 1992 року до березня
2013 року проживали однією сім'єю без
реєстрації шлюбу з , що також
підтверджується довідкою
Червонознам»янської сільської ради
Іванівського району Одеської області.

Позивачка із ОСОБА_2 вели спільне
господарство і мали спільний бюджет,
спілкувалися як подружжя, планували
своє життя, обговорювали питання
фінансового характеру, мали спільні
права та обов'язки.

Відповідно до ст.З СК України, сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки, через
формулювання її ознак.

Відповідно до ст.74 СК України - якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі між
собою, майно, набуте ними за час
спільного проживання, належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено письмовим
договором між ними. На майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності жінки та чоловіка, які не
перебувають у шлюбі між собою,
поширюються положення глави 8 цього
Кодексу.

За час спільного проживання, а саме 24
грудня 2008 року, сторони придбали
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами, який
знаходиться в АДРЕСА_1, що в цілому
складається з одного одноповерхового
кам'яного будинку, позначеного в
схематичному плані під літ.А-1,
загальною площею 55,7 кв.м., в тому числі
житловою площею 450 кв.м., та
господарських будівель і споруд: сарай,
позначений в плані під літ.Б; погріб під
літ.В; дві літні кухні під літ. Г,Д;
огорода -№ 1, розташованих та земельну
ділянку площею 0,2500 га, яка розташована
в АДРЕСА_1, кадастровий № :02:001:0009,
надану для будівництва та
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель і
споруд(присадибна ділянка).

Згідно з положеннями ст. 60 СК України
майно, набуте подружжям під час шлюбу,
належить їм на праві спільної сумісної
власності, навіть якщо один із них не
мав самостійного заробітку.

Право спільної сумісної власності не
поділене на частки, тому усі
співвласники мають однакове, рівне
право володіти, користуватися та
розпоряджатися певним майном.

Підставою набуття подружжям права
спільної сумісної власності є лише
одна обставина: набуття (придбання)
майна за час шлюбу, крім випадків
встановлених законом або договором.

Якщо майно придбане під час шлюбу, то
реєстрація прав на нього лише на ім'я
одного з подружжя не спростовує
презумпції належності його до спільної
сумісної власності подружжя, тобто
якщо у відповідному документі
власником чи набувачем вказано лише
чоловіка, це ще не означає, що він є
одноосібним власником майна. Подружжя
володіє, користується та
розпоряджається майном, що належить їм
на праві спільної сумісної власності
на рівних засадах, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними,
відповідно до положень ст. 63 СК України.

Дружина та чоловік з часу реєстрації
шлюбу мають право на поділ набутого
ними майна як під час перебування у
шлюбі, так і після його розірвання.

Ст. 69 Сімейного кодексу України
передбачено, що дружина та чоловік
мають право на поділ майна, що належить
їм на праві спільної сумісної
власності.

Кожен із співвласників має право на
поділ спільного майна.

Поділ всього майна, яке було спільною
сумісною власністю подружжя, або лише
певної речі, означає припинення щодо
нього режиму об'єкта права спільної
сумісної власності.

Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

Як вбачається з обставин по справі
домовленості щодо зміни розміру часток
при поділі майна у сторін не має,
шлюбний договір не укладався.

На підставі вищевикладеного
враховуючи , що відповідачем позов
визнано, тому є підстави для
задоволення позовних вимог про
встановлення факту проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу та
поділ майна набутого за час спільного
проживання.

Керуючись ст.ст. 60,63, 69, 70 ,71,74 України,
ст. 58,59,60,61,64,63,212, 213,256 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу та
поділ майна набутого за час спільного
проживання - задовольнити .

Встановити факт проживання однією
сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без реєстрації
шлюбу, з 01 квітня 1992 року до 01 березня 2013
року.

Поділити в рівних частках майно, набуте
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за час спільного
проживання, та визнати за ОСОБА_1 право
власності на ? частину житлового
будинку з господарськими будівлями та
спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1,
що в цілому складається з одного
одноповерхового кам'яного будинку,
позначеного в схематичному плані під
літ.А-1, загальною площею 55,7 кв.м., в тому
числі житловою площею 450 кв.м., та
господарських будівель і споруд: сарай,
позначений в плані під літ.Б; погріб під
літ.В; дві літні кухні під літ. Г,Д;
огорода -№ 1, розташованих та земельної
ділянки площею 0,2500 га, яка розташована
в АДРЕСА_1, кадастровий № :02:001:0009,
надану для будівництва та
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель і
споруд(присадибна ділянка.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
через Іванівський районний суд
Одеської області.

СуддяІ. В. Погорєлов