АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Котули Л.Г., Волошиної В.М.

при секретарі: Місюра М.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
03 березня 2014 року

в справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, третя
особа: Орган опіки та піклування
Дарницького району м. Києва про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, зустрічним позовом ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» про
визнання недійсною односторонньої
зміни кредитного договору.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2012 р. публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (надалі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося у суд з
позовом до ОСОБА_1 про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,
що ОСОБА_1 взяті на себе зобов'язання за
кредитним договором належним чином не
виконує, у зв'язку з чим утворилася
заборгованість, в рахунок погашення
якої просив суд звернути стягнення на
квартиру АДРЕСА_1 шляхом продажу
вказаного предмету іпотеки банком з
укладанням від імені відповідачки
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою-покупцем, з
отриманням витягу з Державного реєстру
прав власності, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування, з
можливістю здійснення позивачем всіх
передбачених нормативно-правовими
актами дій, необхідних для продажу
предмета іпотеки; просив виселити
відповідачку та інших осіб, які
зареєстровані та/або проживають у
вказаній квартирі, зі зняттям з
реєстраційного обліку; стягнути з
відповідачки судові витрати.

У жовтні 2012 р. ОСОБА_1 звернулася у суд з
зустрічним позовом до ПАТ КБ
«ПриватБанк» про визнання недійсною
односторонньої зміни кредитного
договору.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що
банком, в порушення вимог
законодавства України, в
односторонньому порядку було
збільшено відсоткову ставку за
кредитним договором з 10,08% до 13,20%
річних, й односторонню зміну. просила
визнати недійсною та зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок
заборгованості за відсотками та
зарахувати оплачену нею суму різниці
по відсотках, яка виникла внаслідок
збільшення відсоткової ставки за
користування кредитом, в рахунок
сплати основної суми кредиту за цим
договором.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 03 березня 2014 р. позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» задоволено частково.
Постановлено в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_1 перед банком за
кредитним договором в розмірі 236 754,
31дол.США, що за курсом НБУ на 07 червня 2012
р. складає 1 891 666 грн. 97 коп., з яких
заборгованість: за кредитом 105 479, 89
дол.США, заборгованість по процентам 53
902, 92 дол.США, заборгованість по комісії
8 323, 77 дол.США, пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором 57 743, 92 дол.США, штраф 31, 29
дол.США, штраф 11 272, 53 дол.США, звернути
стягнення на предмет іпотеки -
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 шляхом
надання права банку на укладання
договору купівлі-продажу предмета
іпотеки збудь-якою іншою
особою-покупцем, визначивши початкову
ціну продажу предмету іпотеки на
підставі оцінки майна суб'єктом
оціночної діяльності на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна на час його продажу. В
задоволенні іншої частини первісних
позовних вимог та задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_1 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити по справі нове рішення про
відмову в задоволенні первісних
позовних вимог та задоволення
зустрічних позовних вимог в повному
обсязі.

Колегія суддів, заслухавши
відповідачку, яка підтримала
апеляційну скаргу, представника банку,
який заперечував проти задоволення
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, вважає апеляційну скаргу такою,
що не підлягає задоволенню, з огляду на
таке.

У відповідності до положень ч.1 ст.303 ЦПК
України, колегія суддів перевіряє
законність та обґрунтованість
судового рішення в межах доводів
апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів справи та
правильно встановлено судом, 27 квітня
2007 р. між сторонами було укладено
кредитний договір №KIV0 GK 0083 0159 про
відкриття не відновлювальної
кредитної лінії в розмірі 123 620 дол.США
на наступні цілі: на придбання квартири
104 000 дол.США і 19 620 дол.США - на сплату
страхових платежів, зі сплатою 0,84%
щомісячно на суму залишку
заборгованості, сплатою винагороди за
надання фінансового інструменту у
розмірі 0,2% від суми виданого кредиту
щомісяця в період сплати, відсотків за
довгострокове погашення кредиту
згідно з п.3.11 договору та винагороди за
проведення додаткового моніторингу,
згідно п.6.2 договору, сплатою
щомісячного платежу з восьмого по
п'ятнадцяте число в сумі 1 226, 83 дол.США
та кінцевим терміном повернення коштів
до 26 квітня 2027 р. /а.с.12-17 т.1/

З метою забезпечення виконання
зобов'язання за кредитним договором,
того ж дня між сторонами було укладено
договір іпотеки на квартиру АДРЕСА_1.
/а.с.18-23 т.1/

Задовольняючи частково позовні вимоги
банку про звернення стягнення предмету
іпотеки в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором,
суд першої інстанції, з урахуванням
положень 611, 1049, 1054 ЦК України та ч.1 ст.33,
39 Закону України «Про іпотеку», виходив
з того, що відповідачка взяті на себе
зобов'язання за кредитним договором
належним чином не виконує, й тому за
договором укладеним між сторонами банк
набув право на повернення грошових
коштів за рахунок предмета іпотеки.

Відмовляючи в задоволенні зустрічних
позовних вимог, заявлених ОСОБА_1.,
районний суд виходив з підстав їх
недоведеності.

Такі висновки суду першої інстанції
колегія суддів визнає законними й
обґрунтованими. Вони повністю
узгоджуються з сукупністю зібраних у
справі й належно оцінених у рішенні
доказів.

Доводи апеляційної скарги про те, що
банком незаконно в односторонньому
порядку підвищено розмір відсоткової
ставки за користування кредитними
коштами не відповідають фактичним
обставинам справи та спростовуються
наступним.

Так, положеннями п.2.3.1 кредитного
договору сторони погодили, що банк має
право в односторонньому порядку
збільшувати розмір процентної ставки
за користування кредитом…

Матеріали справи свідчать, що у жовтні
2008р. позивачем було збільшено
відсоткову ставку за користування
кредитом з 10,08% до 13,2% річних, про що на
адресу ОСОБА_1 завчасно, у вересні 2008р.
було направлено відповідне
повідомлення /а.с.7-10,169 т.1/.

Частиною 1 ст.627 ЦК України відповідно
до статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Підписуючи договір, ОСОБА_1 повністю
погоджувалася з його умовами, не
заперечувала проти змісту /а.с.12-17 т.1/.

При цьому,колегія суддів враховує й
керівні роз'яснення Постанови

Верховного Суду України від 12 вересня
2011 р., якими встановлено, що відповідно
до ч. 1 ст. 58 Конституції та ст.5 ЦК
України акти цивільного законодавства
регулюють відносини, які виникли з дня
набрання ним чинності, і не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
цивільну відповідальність особи.

Згідно із Законом від 12 грудня 2008 р. №
661-VI «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
заборони банкам змінювати умови
договору банківського вкладу та
кредитного договору в односторонньому
порядку», що набрав чинності 9 січня 2009
р., ЦК доповнено ст. 10561, у якій
встановлено заборону банку змінювати
розмір процентів за користування
кредитом в односторонньому порядку.
Цей Закон не скасовує і не пом'якшує
цивільної відповідальності особи, а
отже, не має зворотної дії в часі.

Враховуючи викладене, а також
матеріали справи, у їх сукупності,
колегія суддів вважає правомірними дії
банку щодо односторонньої зміни умов
договору в частині розміру відсоткової
ставки за користування кредитом.

Твердження апеляційної скарги про
відсутність підстав до звернення
стягнення на предмет іпотеки у зв'язку
з тим, що в квартирі АДРЕСА_1, яка
передана в іпотеку банку,
зареєстрований малолітній син
відповідачки не заслуговують на увагу,
остільки відповідно до матеріалів
справи, малолітній права власності на
предмет іпотеки не має, окрім того
зареєстрований у вказаній квартирі
після укладання договору іпотеки
/а.с.81/.

Оцінюючи належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо, достатність і взаємний
зв'язок у їх сукупності, колегія суддів
вважає законними й обґрунтованими
висновки районного суду про наявність
правових підстав до звернення
стягнення предмета іпотеки, за
встановленим судом шляхом, в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором та про відсутність підстав
до визнання недійсною односторонньої
зміни умов кредитного договору.

Справа судом розглянута повно та
об'єктивно. Норми матеріального і
процесуального права застосовано
правильно.

Викладені у рішенні висновки
відповідають обставинам справи та
долученим до справи доказам й доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 03 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом 20 днів з моменту
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
з розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 2-7425/12

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5607/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Набудович І.О.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Слюсар Т.А.