АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Провадження № 22-ц/774/601/К/14
Головуючий в суді першої
Справа № 216/7756/13-ц
інстанції - Філатов К.Б.
Доповідач - Ляховська І.Є.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :
головуючого - судді Ляховської І.Є.,
суддів - Барильської А.П., Михайлів Л.В.,
при секретарі - Булах К.А.,
за участю - позивача ОСОБА_4 та його
представника ОСОБА_5, відповідача
ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_7,
відповідача ОСОБА_8 та її представника
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 24
січня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_8 про усунення
від права на спадкування, -
У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся
до суду з даним позовом, у якому просив
прийняти рішення про усунення ОСОБА_6
та ОСОБА_9 від права на спадкування за
законом після смерті матері ОСОБА_10,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та
стягнути солідарно з відповідачів на
його користь судовий збір. В
обґрунтування позовних вимог зазначив,
що після смерті матері залишилась
спадщина, яка складається з квартири
АДРЕСА_1. Заповіт мати не залишила, а до
нотаріуса про прийняття спадщини, крім
нього, звернулись також дочки померлої
та його сестри - відповідачі по справі,
які відмовились доглядати за хворою
матір'ю під час її життя. Мати
знаходилась у безпорадному стані після
того, як 26 жовтня 2010 року зламала шийку
стегна, тому він вимушений був
орендувати сусідню з ним квартиру для
матері і протягом двох останніх років
та чотирьох місяців доглядав за
матір'ю, хоча сам переніс інсульт у 2006
році, внаслідок чого втратив
можливість керувати правою стороною
тіла. Вважає, що відповідачки мають
бути усунутими від спадщини.
Рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 24
січня 2014 року, з виправленням описки
ухвалою суду від 17 березня 2014 року,
ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні його
позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач
ОСОБА_4 ставить питання про скасування
рішення суду та ухвалення нового про
задоволення його позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема, на його думку, суд
неправомірно відмовив у задоволенні
позовних вимог, оскільки не звернув
увагу, що відповідачки свідомо
ухилялись від відвідування матері, а
він не чинив їм перешкоди у спілкуванні
з нею. Суд замість того, щоб
пересвідчиться у залишені
відповідачками матері у безпорадному
стані внаслідок похилого віку та
зламаної шийки стегна, в обґрунтування
прийнятого рішення послався на
припущення, що пенсії матері було
достатньо для оплати за орендовану
квартиру, для придбання ліків та
іншого.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
року померла ОСОБА_10 - мати сторін по
справі, після смерті якої відкрилась
спадщина, яка складається з квартири
АДРЕСА_1.

Заповіт померла не залишила.

У встановлений законом 6-місячний
строк заяви про прийняття спадщини
подали позивач ОСОБА_4 та відповідачки -
його рідні сестри ОСОБА_6 та ОСОБА_9, які
всі є спадкоємцями першої черги за
законом.

Звертаючись до суду з даним
позовом, ОСОБА_4 обґрунтував свої
вимоги посиланням на ухилення
відповідачів від надання допомоги
матері, яка перебувала у безпорадному
стані.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
виходив із того, що позивачем не надано
жодного доказу існування будь-якої
законної підстави для усунення
відповідачів від спадщини, у зв'язку з
чим відмовив у задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за
рішенням суду особа може бути усунена
від права на спадкування за законом,
якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року №7 «Про судову практику у справах
про спадкування», безпорадним слід
розуміти стан особи, зумовлений
похилим віком, тяжкою хворобою або
каліцтвом, коли вона не може самостійно
забезпечити умови свого життя,
потребує стороннього догляду, допомоги
та піклування.

Як роз'яснив Вищий спеціалізований суд
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у листі № 24-753/0/4-13
від 16 травня 2013 року «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування» у п.4, виходячи зі змісту
зазначеної норми, суд при вирішенні
такої справи згідно з вимогами ст. 214
ЦПК України повинен встановити як факт
ухилення особи від надання
спадкодавцеві допомоги, так і факт
перебування спадкодавця в
безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво та потребу
спадкодавця в допомозі цієї особи.

Для постановлення рішення про усунення
від спадкування у справі повинні бути
надані належні та допустимі докази, які
б свідчили про те, що спадкодавець
потребував допомоги відповідача,
останній мав можливість її надати,
проте ухилявся від обов'язку щодо її
надання.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який її потребував,
полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
уникнення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю.
Тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій.

Крім цього, підлягає з'ясуванню судом
питання, чи потребував спадкодавець
допомоги від спадкоємця за умови
отримання її від інших осіб, чи мав
спадкоємець матеріальну та фізичну
змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у
справах про усунення від права на
спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК
України має значення сукупність
обставин: ухилення особи від надання
спадкодавцеві допомоги при можливості
її надання, перебування спадкодавця в
безпорадному стані, потреба
спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Лише при одночасному настанні
наведених обставин і доведеності
зазначених фактів в їх сукупності
спадкоємець може бути усунений від
спадкування.

Та обставина, що сторони не
спілкувалися протягом тривалого часу,
не свідчить про факт умисного ухилення
від надання допомоги.

Із пояснень сторін та допитаних судом
свідків убачається, що мати сторін
ОСОБА_10 в останні роки свого життя в
різний час по черзі жила у всіх своїх
дітей - сторін по цій справі, які
доглядали її, проявляли турботу про
неї.

Так, з 2006 року до 2008 року догляд за
матір'ю після перенесеного нею
інсульту здійснювала відповідачка
ОСОБА_6 за місцем свого проживання.

З 2008 року до червня 2010 року померла
проживала у квартирі відповідачки
ОСОБА_9 і догляд за нею здійснював
чоловік останньої ОСОБА_9, оскільки
відповідачка працює в м.. Київі.

У червні 2010 року ОСОБА_10 повернулась у
свою квартиру і догляд за нею
здійснювала ОСОБА_6 у вільний від
роботи час, а ОСОБА_9 приїздила із Києва
до матері 2-3 рази на місяць.

26 жовтня 2010 року мати сторін зламала
шийку стегна та перебувала в
безпорадному стані.

З листопада 2010 року до смерті ОСОБА_10
жила біля свого сина - позивача по
справі у сусідній з ним квартирі,
отримувала пенсію.

Відповідачка ОСОБА_6 намагалась надати
допомогу матері та направила для
матері поштовий переказ на суму 200грн.
(а.с. 32), але ці гроші були повернуті їй у
зв'язку з неотриманням їх позивачем.

Відповідачка ОСОБА_9 відмовила
позивачеві на його єдине прохання про
матеріальну допомогу через
відсутність у неї коштів та
неможливість залишити роботу у м.
Києві.

Між позивачем та відповідачками
склалися неприязні стосунки, через які
ОСОБА_6 у листопаді 2010 року віддала
позивачеві ключі від квартири матері
та повідомила, що більше не буде її
відвідувати, надалі вони не
спілкувались, а позивач повідомив
відповідачок про смерть матері лише
після її поховання, у зв'язку з чим
участі у витратах на поховання матері
відповідачі не приймали.

Встановивши зазначені обставини, суд
першої інстанції правильно визначив
характер спірних правовідносин, надав
їм вірну юридичну оцінку та дійшов
висновку про відсутність необхідної
сукупності усіх умов для усунення
відповідачів від спадкування, оскільки
померла мати сторін, яка перебувала у
безпорадному стані, за життя не
потребувала допомоги за умови надання
такої допомоги позивачем ОСОБА_11, не
вимагала такої допомоги від
відповідачок, а самі відповідачки з
об'єктивних причин не мали змоги
надавати таку допомогу добровільно.

Рішення суду відповідає нормам
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують та не містять
підстав для її задоволення, оскільки
зводяться до переоцінки наданих
сторонами доказів, у той час як
відповідно до ст.. 212 ЦПК України таке
право належить виключно суду, який
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

За таких обставин апеляційну скаргу
необхідно відхилити, а рішення суду
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 24
січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий :
І.Є.Ляховська

Судді:
А.П.Барильська

Л.В.Михайлів