Справа № 357/2166/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

15 квітня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Голуб А. В. ,

при секретарі - Руденко Н. Е.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Біла Церква в залі суду №4
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб
такими, що втратили право користування
жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з
вказаним позовом, посилаючись на те, що
вона являється власником квартири
АДРЕСА_1 на підставі договору дарування
квартири від 10.07.2009 року. Позивачка
посилалася на те, що у вказаній
квартирі зареєстровані: позивачка з
дітьми ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, колишній чоловік
позивачки відповідач по справі ОСОБА_2,
та мати позивачки ОСОБА_3 Позивачка
вказувала на те, що з відповідачем
ОСОБА_2 вона розлучена згідно рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
від 17.06.2013 року, до розлучення і після
нього ОСОБА_2 тривалий час не проживає у
вказаній квартирі, не цікавиться нею,
не бере участі в її оплаті, та в оплаті
комунальних платежів, але до даного
часу є прописаним у квартирі, хоча
ОСОБА_2 більше року проживає в будинку
своєї матері по АДРЕСА_2. Позивачка
також вказувала на те, що у її матері
відповідачки ОСОБА_3 також є власне
житло по АДРЕСА_3, де вона постійно
проживає, однак виписуватися з
квартири позивачки відповідачка
ОСОБА_3 не бажає. Позивачка просила в
судовому порядку визнати відповідачів
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили
право користування жилим приміщенням
за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ст. 150 ЖК
України, та ч.2 ст. 405 ЦК України.

В судовому засіданні позивачка свій
позов підтримала.

Відповідачі до суду не з"явилися, про
день і час розгляду справи були
повідомлені належним чином, причину
неявки суду не повідомили, а тому суд
згідно ст.ст. 224, 225 ЦПК України вважає за
можливе провести заочний розгляд
справи, про що не заперечувала
позивачка.

Заслухавши пояснення позивачки, та
дослідивши матеріали справи суд
вважає, що позов не підлягає до
задоволення.

В судовому засіданні було встановлено,
що згідно копії договору дарування
квартири нотаріального посвідченого
10.07.2009 року державним нотаріусом Першої
Білоцерківської міської державної
нотаріальної контори Дворко Т.Г. і
зареєстрованого в реєстрі № 2-2513,
позивачці ОСОБА_1 належить на праві
власності квартира АДРЕСА_1. Відповідно
до копії Витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно КП КОР
"Білоцерківське міжміське бюро
технічної інвентаризації" 07.08.2009 року
за ОСОБА_1 було зареєстроване право
власності на вищевказану квартиру.

Також в судовому засіданні
встановлено, що у вказаній квартирі
зареєстрований 16.12.2009 року відповідач
ОСОБА_2 та 08.05.1998 року відповідачка
ОСОБА_3. Наведене підтверджується
відомостями адресно-довідкового
підрозділу ГУДМС України у м.Київ від
27.02.2014 року.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач ОСОБА_2 являється бувшим
чоловіком позивачки, шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 було розірвано відповідно до
рішення Білоцерківського
міськрайонного суду від 17.06.2013 року і
вказане рішення набрало законної сили
27.06.2013 року. Наведене підтверджується
копією вказаного рішення суду.

Відповідачка ОСОБА_3 являється матір»ю
позивачки, що вбачається із пояснень
позивачки та із копії довідки ЖБК
«Домобудівник-2» від 09.09.2013 року №98.

В судовому засіданні позивачка
вказувала на те, що її бувший чоловік
ОСОБА_2 не проживає у АДРЕСА_1 з
листопада 2012 року, а проживає у будинку
своєї матері по АДРЕСА_2. Також
позивачка вказувала на те, що її мати
ОСОБА_3 також не проживає у АДРЕСА_1 з 2010
року, а проживає у своїй власній
квартирі АДРЕСА_3

При вирішенні вказаного спору суд
виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які
мають у приватній власності будинок
(частину будинку), квартиру,
користуються ним (нею) для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд:
продавати, дарувати, заповідати,
здавати в оренду, обмінювати,
закладати, укладати інші не заборонені
законом угоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Суд вважає, що позивачці необхідно
відмовити в задоволенні її позову про
визнання відповідачів такими, що
втратили право на користування жилим
приміщенням за адресою: АДРЕСА_1,
оскільки позивачка відповідно до ст. 60
ЦПК України не надала до суду жодного
доказу на підтвердження своїх позовних
вимог щодо того, що відповідачі, як
члени сім»ї позивачки, відсутні у
вищевказаній квартирі без поважних
причин понад один рік.

На підставі ст. 150 ЖК України, ст. 405 ч. 2
ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88,
212- 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Рішення суду для позивача може бути
оскаржене до Апеляційного суду
Київської області через
Білоцерківський міськрайонний суд
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте
Білоцерківським міськрайонним судом
за письмовою заявою відповідача про
перегляд заочного рішення, яка може
бути подана до суду протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.

Суддя А. В. Голуб