Справа № 740/500/14 Провадження №
22-ц/795/707/2014 Головуючий у I інстанції
-Куровський Ю.В. Доповідач - Висоцька
Н. В.Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бойко О.В., Шитченко Н.В.

при секретарі - Мартиновій А.В.,

за участю: представника Державного
підприємства "Ніжинський комбінат
хлібопродуктів" Маленко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Державного
підприємства "Ніжинський комбінат
хлібопродуктів" на рішення Ніжинського
міськрайонного суду Чернігівської
області від 11 лютого 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до Державного
підприємства "Ніжинський комбінат
хлібопродуктів" про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку по заробітній платі після
звільнення з роботи,

В С Т А Н О В И В :

В апеляційній скарзі ДП «Ніжинський
комбінат хлібопродуктів» просить
скасувати рішення Ніжинського
міськрайонного суду від 11.02.2014 року,
яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ДП
«Ніжинський комбінат хлібопродуктів»
про стягнення середнього заробітку за
час затримки розрахунку по заробітній
платі після звільнення з роботи,
задоволено, та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі.

Доводи скарги зводяться до того, що
оскаржуване рішення є незаконним та
необґрунтованим.

В скарзі апелянт посилається на те, що
на даний час у підприємства склалися
обставини, що ускладнюють виконання
рішення суду, а саме несприятливе та
скрутне фінансове становище.

Зазначає, що Верховним судом України
(постанова від 03.07.2013 року) зазначено, з
чим погоджується апелянт, що
обов»язковою умовою для покладання на
підприємство відповідальності по ст. 177
КЗпП України є наявність провини
підприємства, але невчасна виплата
заробітної плати підприємством
пов»язана з арештом рахунків
виконавчою службою Ніжинського МРУЮ у
Чернігівській області.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що згідно наказу №
63-п від 09.09.2013 року ОСОБА_2 був
звільнений з роботи згідно ст. 38 КЗпП
України.

З довідки виданої ДП «Ніжинський
комбінат хлібопродуктів» від 16.01.2014
року вбачається, що середньоденна
заробітна плата ОСОБА_2 становила 91,97
грн. (а.с. 5).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції прийшов до вірного
висновку про те, що в зв»язку з
затримкою розрахунку при звільненні
ОСОБА_2 відповідач зобов»язаний
виплатити позивачу середню заробітну
плату за час затримки такого
розрахунку, а саме 4690,47 грн., оскільки із
часу затримки виплати по заробітній
платі пройшов 51 робочий день.

З даним висновком суду першої
інстанції погоджується і апеляційний
суд, так як судом першої інстанції
обставини справи з"ясовані в обсягу,
необхідному для правильного вирішення
спору, відповідно до встановлених
обставин, правильно визначено суть і
характер правовідносин сторін та норми
матеріального права, що їх регулюють.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України,
роботодавець зобов'язаний виплатити
працівникові при звільненні всі суми,
що належать йому від підприємства,
установи, організації, у строки,
зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в
день звільнення або не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Непроведення з вини
власника або уповноваженого ним органу
розрахунку з працівником у зазначені
строки є підставою для
відповідальності, передбаченої
статтею 117 Кодексу, тобто виплати
працівникові його середнього
заробітку за весь час затримки по день
фактичного розрахунку.

Відповідно до роз'яснень п. 20 Постанови
Пленуму ВСУ «Про практику застосування
судами законодавства про оплату праці»
від 24.12.1999 року № 13, установивши при
розгляді справи про стягнення
заробітної плати у зв'язку із затримкою
розрахунку при звільненні, що
працівникові не були виплачені належні
йому від підприємства, установи,
організації суми в день звільнення,
коли ж він у цей день не був на роботі, -
наступного дня після пред'явлення ним
роботодавцеві вимог про розрахунок,
суд на підставі ст. 117 КЗпП України
стягує на користь працівника середній
заробіток за весь період затримки
розрахунку, а при непроведенні його до
розгляду справи - по день постановлення
рішення, якщо роботодавець не доведе
відсутності в цьому своєї вини. Сама по
собі відсутність коштів у роботодавця
не виключає його відповідальності.

Доводи апеляційної скарги про
відсутність вини відповідача у
затримці виплати заробітної плати
позивачу, та про скрутне фінансове
становище відповідача, на думку
колегії суддів апеляційного суду, не
спростовують висновки суду першої
інстанції про обґрунтованість
позовних вимог і не є підставою для
задоволення апеляційної скарги,
оскільки вони не ґрунтуються на
положеннях матеріального права та не
виключають відповідальності
роботодавця, а порушене право позивача
підлягає захисту.

Таким чином, доводи апелянта про
незаконність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, а також порушення
судом норм матеріального і
процесуального права при його
ухваленні, на думку апеляційного суду,
не знайшли свого підтвердження при
розгляді справи у суді апеляційної
інстанції та спростовуються належними
та допустимими доказами по справі.

Законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення суду І інстанції
перевірено в межах доводів апеляційної
скарги і підстав для його скасування не
встановлено.

Оскаржуване рішення ґрунтується на
повно та всебічно досліджених доказах,
доводи апеляційної скарги їх не
спростовують та не містять
передбачених законом підстав для
скасування вірного по суті рішення.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції, рішення суду
відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України, а
тому скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Ніжинський комбінат
хлібопродуктів" відхилити.

Рішення Ніжинського міськрайонного
суду Чернігівської області від 11
лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: