________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/2813/14-ц
Провадження № 2/520/3640/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2014 року Київський районний суд м.
Одеси у складі:

головуючого-судді Огренич І.В.

при секретарі - Камінській О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до першого Київського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції,
третя особа: ОСОБА_2 про звільнення
майна з-під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та
просить звільнити з-під арешту,
накладеного 19 грудня 2003 року
постановою першого Київського ВДВС,
автомобіль марки «Ніссан»,
реєстраційний номер: НОМЕР_1, що
належить їй на праві власності. При
цьому позивачка посилається на те, що 16
вересня 2003 року, ухвалою суду було
забезпечено позов по справі №2-5744/2003 за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
боргу. На підставі виконавчого листа
№2-5744 від 08 грудня 2003 року Державною
виконавчою службою Київського
районного управління юстиції було
прийнято постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони його
відчуження. 26 вересня 2013 року, ухвалою
Київського районного суду м. Одеси,
ухвалу від 16 вересня 2003 року було
скасовано та знято арешт з автомобіля
що належить позивачці, однак
незважаючи на це, органи ДВС
відмовляються її виконувати та
скасовувати свою постанову. Позивачка
зазначила, що наявність арешту на її
автомобіль порушує її права, як
власника, оскільки вона не може
повноправно розпоряджатись своїм
майном, а тому вона вимушена звернутись
до суду з даним позовом.

Позивачка до судового засідання не
з'явилась, надала до суду заяву, якою
позовні вимоги підтримала у повному
обсязі, справу просить розглянути за її
відсутністю, проти ухвалення заочного
рішення не заперечує.

Представник відповідача першого
Київського ВДВС ОМУЮ у судове
засідання не з'явився, повідомлявся,
надав до суду заяву, якою не заперечує
проти розгляду справи у відсутності
представника відділу.

Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України
особа, яка бере участь у справі має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності.

Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явилась, повідомлялась належним
чином, про причини неявки до суду не
повідомила.

Вивчивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, в
провадженні Київського районного суду
м. Одеси перебувала цивільна справа
№2-5744/2003 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення боргу за договором позики,
який рішенням суду від 03 листопада 2003
року був частково задоволений та
стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
суму боргу в розмірі 33000 гривень (на той
час 6000 доларів СЩА) та судові витрати, в
іншій частині позову відмовлено.
Зазначене рішення набрало законної
сили та було звернуто до примусового
виконання.

Під час розгляду вищезазначеної
справи, ухвалою Київського районного
суду м. Одеси від 16 вересня 2003 року було
накладено арешт на автомобіль марки
«Ніссан», реєстраційний номер: НОМЕР_1,
що належить ОСОБА_1 на праві приватної
власності.

08 грудня 2003 року Державною виконавчою
службою Київського районного
управління юстиції, при примусовому
виконанні виконавчого листа №2-5744, було
винесено постанову про арешт майна
боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони
на його відчуження.

З матеріалів справи вбачається, що
ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 26 вересня 2013 року, було
скасовано ухвалу Київського районного
суду м. Одеси від 16 вересня 2003 року про
арешт автомобіля марки «Ніссан»,
реєстраційний номер: НОМЕР_1, що
належить ОСОБА_1 на праві приватної
власності.

Згідно відповіді першого
Київського відділу ДВС ОМУЮ за №04/1735-і
від 28 березня 2014 року, у відношенні
виконавчого листа №2-5744/2003, виданого 08
грудня 2003 року Київським районним
судом м. Одеси, державним виконавцем
відділу 08 червня 2007 року на підставі п.5
ст.40 Закону України «Про виконавче
провадження» була винесена постанова
про повернення виконавчого документа,
виконавче провадження було передано на
зберігання до архіву. Надати до суду
матеріали виконавчого провадження не є
можливим, оскільки, відповідно до п.9.9
Порядку роботи з документами в органах
державної виконавчої служби,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 25 грудня 2008 року,
термін зберігання переданих до архіву
виконавчих проваджень становить три
роки, а тому зазначене виконавче
провадження знищено.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутись
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 387 ЦК України передбачено право
власника витребувати своє майно, а
статтею 391 цього Кодексу визначено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

При таких обставинах, суд вважає,
позовні вимоги ОСОБА_1 законними,
обґрунтованими та підлягаючими
задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 158,212-215,218 ЦПК
України, ст.ст.3, 321, 387, 391 ЦК України, ст.
ст. 50, 60 Закону України «Про виконавче
провадження», суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Звільнити з-під арешту,
накладеного постановою першого
Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції від 19 грудня 2003
року, автомобіль марки «Ніссан»,
реєстраційний номер: НОМЕР_1, що
належить ОСОБА_1 на праві приватної
власності.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Суддя
Огренич І. В.