АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4378/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Тананайська Ю. А. Доповідач - Козлов
С.П. Категорія 32
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого:
Козлова С.П.,

суддів:
Каратаєвої Л.О., Прозорової М.Л.,

при секретарі:
Савеленко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця» на рішення Марганецького
міського суду Дніпропетровської
області від 18 березня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
Державного підприємства
«Придніпровська залізниця», ОСОБА_3,
Приватного акціонерного товариства
«Страхова група «ТАС» про
відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом про стягнення з
Державного підприємства
«Придніпровська залізниця», ОСОБА_3
солідарно моральної шкоди в сумі 200000
грн. та з Приватного акціонерного
товариства «Страхова група «ТАС» -
моральної шкоди в сумі 2550 грн.,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що
внаслідок взаємодії джерел підвищеної
небезпеки, які належать відповідачам, в
результаті аварії, яка сталася 12 жовтня
2010 року на залізничному переїзді в с.
Городище в районі м. Марганець,
загинула його мати - ОСОБА_4, чим йому
завдано моральну шкоду.

Рішенням Марганецького міського
суду Дніпропетровської області від 18
березня 2014 року стягнуто на користь
позивача з Державного підприємства
«Придніпровська залізниця» та ОСОБА_3
солідарно в відшкодування моральної
шкоди 97450 грн., а з Приватного
акціонерного товариства «Страхова
група «ТАС» - 2550 грн., стягнуто з
Державного підприємства
«Придніпровська залізниця»,
Приватного акціонерного товариства
«Страхова група «ТАС», ОСОБА_3 по 81,20
грн. судового збору на користь держави.

В апеляційній скарзі посилаючись
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення та
неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права
Державне підприємство «Придніпровська
залізниця» просить скасувати рішення
суду в частині задоволених позовних
вимог ОСОБА_2 до Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця» та постановити нове рішення
про відмову в їх задоволенні.

Розглянувши справу та перевіривши
доводи скарги колегія суддів не
знаходить підстав для її задоволення
та скасування рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, на
залізничному переїзді 115 км + 566 м
перегону Нікополь-Марганець
Криворізької дирекції залізничних
перевезень Придніпровської залізниці
в с. Городище в районі м. Марганець 12
жовтня 2010 року сталося зіткнення
електровоза ВЛ-8 № 1583 з рейсовим
автобусом БАЗ-А079 «Еталон», в
результаті чого загинуло 43 особи та 10
осіб травмовано, в тому числі, загинула
мати позивача - ОСОБА_4, чим йому завдано
моральну шкоду.

За Актом розслідування причин та
обставин дорожньо-транспортної
пригоди, що сталася 12 жовтня 2010 року на
залізничному переїзді 115 км+566 м
перегону Нікополь-Марганець
Криворізької дирекції залізничних
перевезень Придніпровської залізниці
від 12-13 жовтня 2010 року, автобус БАЗ-А079
«Еталон», державний номер НОМЕР_1,
належить ПП «ОСОБА_3», перевізник ПП
«Ремсервіс», ліцензія на перевезення
АВ №502351, дійсна до 29.11.2014 року, видана на
фізичну особу ОСОБА_3. Електровоз ВЛ-8
№1583. приписаний до Криворізького
локомотивного депо Придніпровської
залізниці, побудований 10.01.1967 на
Тбіліському електровозобудівному
заводі.

Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом
підвищеної небезпеки є діяльність
пов'язана з використання, зберіганням
або утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнанням,
використанням, що створює підвищену
небезпеку для особи, яка цю діяльність
здійснює, та інших осіб, шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка володіє
транспортним засобом на законних
підставах. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберіганням або
утриманням якого створює підвищену
небезпеку.

У відповідності до ч. 5 ст. 1187 ЦК України
особа, яка здійснює діяльність, що є
джерелом підвищеної небезпеки,
відповідає за завдану шкоду, якщо вона
не доведе, що шкоди було завдано
внаслідок непереборної сили або умислі
потерпілого.

Згідно ч. 2 ст. 1188 ЦК України якщо
внаслідок взаємодії джерел підвищеної
небезпеки було завдано шкоди іншим
особам, особи, які спільно завдали
шкоди, зобов'язані її відшкодувати
незалежно від їхньої вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 190 ЦК України
особи, спільними діями або
бездіяльністю яких було завдано шкоди,
несуть солідарну відповідальність
перед потерпілим.

Згідно п. 3 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 березня
1992 року N 6 «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» шкода заподіяна
кількома особами, відшкодовується
кожною з них в частині, заподіяної нею.
Особи, які спільно заподіяли шкоду,
тобто заподіяли неподільну шкоду
взаємопов'язаними, сукупними діями, або
діями з єдністю наміру, несуть
солідарну відповідальність перед
потерпілими. У такому ж порядку
відповідають володільці джерел
підвищеної небезпеки за шкоду,
заподіяну внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки іншим
особам.

Пунктом 8 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» судам
роз'яснено, що особи, які спільно
завдали шкоди, тобто завдали
неподільної шкоди взаємопов'язаними,
сукупними діями, або діями з єдністю
наміру, несуть солідарну
відповідальність перед потерпілими
(статті 543, 1190 ЦК). У такому самому
порядку відповідають особи, які
здійснюють діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки іншим особам.
Суди мають розрізняти випадки, коли
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки шкоди завдано
самим володільцям цих джерел, від
випадків, коли шкоди завдано іншим
особам (наприклад пасажирам,
пішоходам). У цьому випадку особи, які
спільно завдали шкоди, зобов'язані її
відшкодувати незалежно від їхньої вини
(частина 2 ст. 1188 ЦК). При цьому
солідарний боржник, який відшкодував
спільно завдану шкоду, має право
вимагати з кожного з інших завдавачів
шкоди частку виплаченого потерпілому
відшкодування. Оскільки боржник, який
виконав солідарне зобов'язання, має
право зворотної вимоги, тобто стає
кредитором за регресним зобов'язанням
до інших боржників, розподіл
відповідальності солідарних боржників
один перед одним (визначення часток) за
регресним зобов'язанням здійснюється
на загальних підставах за правилами
статті 1191 ЦК, тобто у розмірі, що
відповідає ступеню вини кожного з
боржників.

Виходячи з того, що позивачу
внаслідок взаємодії двох транспортних
засобів - джерел підвищеної небезпеки
(автобуса та поїзда), під час якої
загинула його мати, завдано моральної
шкоди, суд обґрунтовано дійшов
висновку про необхідність її стягнення
солідарно з відповідачів на користь
позивача з урахуванням вимог
розумності та справедливості,
керуючись названими нормами закону.

Викладені в скарзі доводи
Державного підприємства
«Придніпровська залізниця» про
залишення судом без уваги відсутності
сукупних дій водія автобусу БАЗ-А079
ОСОБА_6 та локомотивної бригади
електровоза ВЛ-8 № 1583 у заподіянні
позивачу шкоди, що виключає їх
солідарне зобов'язання щодо
відшкодування шкоди, і
необґрунтованого відшкодування
позивачу цієї шкоди в розмірі 100000 грн.
без врахування ступеня вини їх
підприємства та інших обставин справи
фактично зводяться до одностороннього
тлумачення регулюючого спірні
правовідносини законодавства лише на
свою користь, вищеприведених
роз'яснень судів касаційної інстанції
та переоцінки доказів, яким суд дав
належну оцінку за своїм внутрішнім
переконанням відповідно до вимог ст. 212
ЦПК України.

Доводи щодо незаконності рішення
суду в частині стягнення моральної
шкоди з Приватного акціонерного
товариства «Страхова група «ТАС» в
розмірі 2550 грн. в апеляційній скарзі не
наведені і рішення суду в цій частині
останнім не оскаржується, тому
апеляційною інстанцією не
перевіряється.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця» відхилити.

Рішення Марганецького міського
суду Дніпропетровської області від 18
березня 2014 року в частині, що
оскаржується, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Судді: