№252/4708/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

М о т и в о в а н е

16 квітня 2014 року Микитівський районний
суд м. Горлівки Донецької області в
складі: головуючого - судді Наумик О.О.,
при секретарі Кузяєвій Н.О., Федорченко
О.О., за участю представника позивача за
довіреністю Груцинової І.О.,
відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_3 за
договором на надання правових послуг -
адвоката ОСОБА_4, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Горлівка цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
виселення,

В С Т А Н О В И В:

У поданому ним до суду позові ПАТ КБ
«Приватбанк» просить виселити ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та інших осіб, які зареєстровані
та/або проживають у квартирі (предмет
іпотеки), розташованій за адресою:
АДРЕСА_1, зі зняттям з реєстраційного
обліку у територіальному органі
державної міграційної служби України,
до повноважень якого входять питання
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб, компетенція якого
територіально поширюється на адресу
вказаної квартири,

посилаючись на наступне:

ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 09.06.2008 р.
уклали кредитний договір №GOH3GA,
відповідно до якого відповідач
отримала кредит у розмірі 89734,69 грн.
строком до 09.06.2023 р.

В забезпечення виконання зобов'язань
за Кредитним договором між ПАТ КБ
«Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_2
09.06.2008 р. було укладено договір іпотеки
№ GOH3GA, відповідно до якого ОСОБА_2
надала в іпотеку нерухоме майно, а саме:
належну їй на праві власності квартиру
загальною площею 49,50 кв.м, житловою
площею 26,10 кв.м., яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

Позивач свої зобов'язання за Кредитним
договором виконав в повному обсязі,
надавши відповідачу ОСОБА_2 кредит в
розмірі, передбаченому умовами
Кредитного договору.

Відповідач ОСОБА_2 зобов'язання за
Кредитним договором не виконала.

Рішенням Микитівського районного суду
м. Горлівки від 19.07.2011 р. було звернуто
стягнення на предмет іпотеки - квартиру
за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу
вказаного предмету іпотеки, що за ст.40
Закону України «Про іпотеку» та ст.109 ЖК
України є підставою для виселення всіх
мешканців.

У судовому засіданні представник
позивача за довіреністю Груцинова І.О.
позов підтримала за наведених у
позовній заяві підстав.

Представник відповідача ОСОБА_3 за
договором на надання правових послуг -
адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні
позов не визнав, пославшись на
наступне:

Статтею 47 Конституції України
гарантовано, що ніхто не може бути
примусово позбавлений житла інакше, як
на підставі Закону.

Стааття 109 ЖК України встановлює, що
громадянам, яких виселяють з жилих
приміщень, одночасно надається інше
постійне жиле приміщення, за винятком
виселення громадян при зверненні
стягнення на жилі приміщення, що були
придбані ними за рахунок кредиту
(позики) банку, повернення якого
забезпечене іпотекою відповідного
жилого приміщення.

Квартира, про виселення з якої просить
позивач, не придбавалася за рахунок
кредитних коштів, а була приватизована
в державному житловому фонді.

Тому вимоги позивача про виселення
відповідачів зі спірного житлового
приміщення без ненадання іншого
житлового приміщення не відповідають
способу захисту цивільних прав і
інтересів, встановлених ч.2 ст.16 ЦК
України, а тому задоволенню не
підлягають.

Крім того, позивачем не дотримано
встановлений законодавством порядок
повідомлення відповідача ОСОБА_3 про
виселення, оскільки він не отримував
повідомлення від позивача про
виселення, що також є підставою для
відмови у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав за
наведених його представником підстав.
Просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала за
підстав, аналогічних наведеним
відповідачем ОСОБА_3, його
представником, додавши, що договір
кредиту з позивачем вона уклала на
користь сторонньої особи, фактично
кредитних коштів не отримувала. Крім
того, іншого житла вона не має.

Просила відмовити у задоволенні
позову.

Заслухавши сторони, дослідивши надані
сторонами докази у справи, суд дістає
наступних висновків:

09.06.2008 р. ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2
уклали кредитний договір №GOH3GA,
відповідно до якого відповідач ОСОБА_2
отримала кредит у розмірі 89734,69 грн.
строком до 09.06.2023 р.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між ПАТ КБ
«Приватбанк» та відповідачем 09.06.2008 р.
було укладено договір іпотеки №
GOH3GA, відповідно до якого
відповідач ОСОБА_2 надала в іпотеку
нерухоме майно, а саме належну їй
квартиру загальною площею 49,50 кв.м,
житловою площею 26,10 кв.м, за адресою:
АДРЕСА_1

Зобов'язання за кредитним договором
відповідач ОСОБА_2 не виконала.

Рішенням Микитівського районного суду
м. Горлівки від 19.07.2011 р. у рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором від 09.06.2008 р. було звернуто
стягнення на предмет іпотеки -
вищевказану квартиру.

Згідно з положеннями частини 3 статті 61
Цивільно-процесуального кодексу
України обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

За довідкою ВАДР ГУДМС України в
Донецькій області від 20.06.2013 р. за
адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована
відповідач ОСОБА_2, відповідач ОСОБА_3
зареєстрованим за зазначеною адресою
не значиться. Проте у судовому
засіданні відповідач ОСОБА_3 пояснив,
що фактично проживає за вказаною
адресою і користується спірним
житловим приміщенням.

19 лютого 2013 року КБ «Приватбанк» на
адресу відповідачів була направлена
письмова вимога в тридцятиденний строк
з дня отримання вимоги згідно положень
ст..40 Закону Укераїни «Про іпотеку»
добровільно звільнити квартиру за
адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
реєстром поштових відправлень з
повідомленням № 1900 від 28.02.2013 р.

Статтею 109 Житлового кодексу України та
статтею 40 Закону України «Про іпотеку»
передбачено, що звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців. Після
прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору все мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя добровільно
звільнити приміщення протягом одного
місяця з дня отримання цієї вимоги.
Якщо мешканці не звільняють житлове
приміщення у встановлений строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

За наявності чинного судового рішення
про звернення стягнення на предмет
іпотеки - квартиру, в якій розташоване
спірне житлове приміщення, позов в
частині вимог виселення підлягає
задоволенню.

При цьому суд не зважає на доводи
сторони відповідача про недотримання
позивачем встановленого
законодавством порядку повідомлення
відповідача ОСОБА_3 про виселення,
оскільки відповідач ОСОБА_3 про вимоги
позивача фактично повідомлений в силу
звернення останнього з дійсними
позовним вимогами до суду, які були
предметом дослідження судом в термін,
що перевищує тридцятиденний строк.

Також не приймає суд доводи сторони
відповідача про не відповідність
обраного позивачем способу захисту
цивільних прав і інтересів,
встановлених ч.2 ст.16 ЦК України, щодо
ненадання за вимогами ст.109 ЖК України
відповідачам іншого житлового
приміщення, оскільки вимога позивача
про виселення відповідачів є наслідком
порушення стороною відповідача
зобов'язань за договірними
правовідносинами, а не наслідком
врегулювання житлових правовідносин.

Щодо вимог позивача про зняття
відповідачів з реєстраційного обліку у
територіальному органі державної
міграційної служби України, до
повноважень якого входять питання
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб, компетенція якого
територіально поширюється на адресу
вказаної квартири:

Відповідно до ст.7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється на підставі, зокрема,
судового рішення, що набрало законної
сили, про виселення.

Таким чином, наявність рішення суду про
виселення відповідачів є підставою для
зняття особи з реєстраційного обліку.
Тож зазначені вимоги є зайвими і
такими, у задоволенні яких слід
відмовити.

За наведених підстав позов підлягає
частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.209, 212-215, 88 ЦПК України,
суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3 з квартири
АДРЕСА_1

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк» судовий
збір в сумі 114 грн. 70 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Микитівський районний суд м. Горлівки
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня проголошення
рішення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя: