АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 216/7150/13-ц
Провадження 22ц/774/765/К/14
Доповідач - Михайлів
УХВАЛА

Іменем України

15 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.

суддів: Барильської А.П.,
Ляховської І.Є.,

при секретарі: Булах К.А.

за участю: представник позивача ОСОБА_2-
ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на заочне рішення Центрально - Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 13
лютого 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: Публічне
акціонерне товариство "Райффайзен Банк
Аваль" про поділ боргових зобов'язань, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа:
Публічне акціонерне товариство
"Райффайзен Банк Аваль"(надалі - ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль») про поділ
боргових зобов'язань та внесення змін
до кредитного договору, шляхом
включення боржника ОСОБА_4 в межах
своєї частки, посилаючись на те, що в
період перебування у шлюбі з
відповідачем, 18.04.2008 року позивач
уклала з ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»,
правонаступником якого є ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», кредитний
договір №014/147706/3663/74, за яким отримала
кредитні кошти, на споживчі потреби, в
іноземній валюті, у розмірі 55 000,00
дол.США, з встановленою відсотковою
ставкою 13% річних, строком повернення
до 17.04.2028 року. За отримані кредитні
кошти була придбана двокімнатна
квартира, що знаходиться за
адресою:АДРЕСА_1, та яка була передана
Банку в іпотеку, як забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором.

У жовтні 2013 року, уточнила заявлені
позовні вимоги та просила суд
розподілити грошові зобов'язання за
Кредитним договором №014/147706/3663/74 від
18.04.2008 року в сумі 55 000 доларів США, між
нею та відповідачем , у рівних частинах.

Після набрання чинності заочного
рішення Центрально-Міського районного
суду м. Кривого Рогу від 23.07.2013 року ,
яким з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», за кредитним
договором №014/147706/3663/74 від 18.04.2008 року,
було стягнуто - 106 313,49 дол. США, що станом
на 20.02.2013 року, є еквівалентно - 849 763,70
грн., у грудні 2013 року просила суд
розподілити грошові зобов'язання за
кредитним договором № 014/147706/3663/74 від
18.04.2008р., між нею та відповідачем в
рівних частках, по 424 881,85 грн. кожному

Рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 13
лютого 2014 року, в задоволенні позову
ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2
ставить питання про скасування
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення про
задоволення заявленого позову,
посилаючись на порушення судом ч.3 ст. 61,
ч.4 ст. 65 СК України та неврахування
того, що кошти отримані за вищевказаним
кредитним договором, були взяті з метою
придбання нерухомого майна - квартири,
для спільного проживання. Отже
існуючий борг за кредитним договором
підлягає поділу між подружжям.

Крім того, суд першої інстанції
мотивував свою відмову у задоволені
позову тим, що за рішенням суду
стягнуто загальний розмір
заборгованості, з моменту виникнення
прострочення за кредитним договором по
дату звернення до суду з позовом про
стягнення заборгованості, без
розмежування періодів знаходження
подружжя у шлюбі та після його
розірвання, однак в цій частині суд
припустився помилки, оскільки із
дослідженого судом розрахунку
заборгованості, очевидно що останній
платіж по кредиту було здійснено 19.05.2010
року, в той час як були припинені
шлюбно-сімейні відносини між позивачем
та відповідачем по справі, а отже було
доведено, що заборгованість по
кредитному договору виникла саме після
розірвання шлюбних стосунків.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга ОСОБА_2 не
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Судом встановлено, що 21 грудня 1996 року
сторони зареєстрували шлюб, який
розірвано рішенням
Центрально-Міського районного суду м.
Кривого Рогу від 08 листопада 2010 року.

Як вбачається із матеріалів справи 18
квітня 2008 року між ВАТ «Раййфайзен Банк
Аваль» та ОСОБА_2 укладений кредитний
договір №014/147706/3663/74, відповідно до умов
якого ОСОБА_2 отримала кредитні кошти,
на споживчі цілі, за програмою
кредитування «Житло в кредит на
вторинному ринку», в іноземній валюті,
у розмірі 55 000,00 дол.США, під 13% річних,
строком користування до 17.04.2028 року
(а.с.12-15).

Відповідно до умов Договору іпотеки
№014/08/11-23/047/08 від 18.04. 2008 року, укладеного
між Банком та ОСОБА_2 була, передана в
іпотеку на виконання зобов'язань за
Кредитним договором квартира, що
знаходиться за адресою:АДРЕСА_1 (а.с.10-11).

У зв'язку з невиконанням умов
Кредитного договору 06.07.2009 року
приватним нотаріусом Криворізького
міського нотаріального округу ОСОБА_7
було вчинено виконавчий напис №1202, про
звернення стягнення на іпотечне майно.
Від примусової реалізації іпотечної
квартири 17.07.2012 року частково
задоволено вимоги Банку у розмірі 9 112,03
дол.США (вартість проданої квартири).

Заборгованість ОСОБА_2за вищевказаним
кредитним договором станом на 20.02.2013
року складає- 106 313,49 дол. США, що є
еквівалентно - 849 763,70 грн., яка стягнута
з неї за рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від
23.07.2013 року.

Відмовляючи у поділі боргових
зобов'язань ОСОБА_2, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
не було надано доказів щодо виконання
нею боргових зобов'язань, як
позичальника після розірвання шлюбу,
доказів щодо розміру заборгованості за
кредитом, після розірвання шлюбу, що
впливає на спосіб поділу майна та
дійшов висновку, що частина кредитних
коштів подружжям сплачена під час їх
спільного проживання у
зареєстрованому шлюбі, а до розподілу
підлягає залишок неповерненого
кредиту на час припинення шлюбних
відносин до дати закінчення строку дії
Кредитного договору.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції, про
відсутність правових підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Частиною 3 ст. 61 СК України передбачено,
що якщо одним із подружжя укладено
договір в інтересах сім'ї, то гроші,
інше майно, в тому числі гонорар,
виграш, які були одержані за цим
договором, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

За ч.4 ст.65 СК України договір, укладений
одним із подружжя в інтересах сім'ї
створює обов'язки для другого з
подружжя, якщо майно, одержане за
договором, використане в інтересах
сім'ї.

Положення ст. 65 СК України, щодо порядку
розпорядження майном, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, регулюють відносини які
стосуються розпорядження майном, що є у
спільній сумісній власності подружжя,
і не стосуються прав одного із подружжя
на отримання кредиту, оскільки
кредитний договір є правочином, щодо
отримання у власність грошових коштів.

Відповідно до п.п. 23, 24 постанови
Пленуму Верховного суду України від
21.12.2007 року № 11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», вирішуючи спір між
подружжям про майно, необхідно
встановити обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясувати джерело та час його
придбання. При поділі майна також
враховуються борги подружжя та
правовідносини за зобов'язаннями, що
виникли в інтересах сім'ї.

Як вбачається я із позовної заяви та
матеріалів справи, позивач не ставить
питання про поділ майна подружжя, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, не зазначає обсяг
спільно нажитого майна, а лише просить
розподілити грошові зобов'язання

Колегія суддів враховує, що за нормами
Сімейного Кодексу України, при поділі
майна враховуються борги подружжя та
правовідносини за зобов'язаннями проте
вони не підлягають поділу, шляхом
стягнення конкретної суми.

Позивачем не заявлені вимоги про
включення майна, придбаного в кредит,
до складу майна подружжя, що підлягає
поділу.

Тобто, кредитна заборгованість ОСОБА_2
повинна була бути врахована під час
поділу спільного сумісного майна
подружжя, а за правилами ч.4 ст.65 СК
України, заборгованість за кредитом
може бути компенсована за рахунок
майна, яке підлягає поділу між
подружжям.

Позивач заявляє вимоги про поділ її
боргових зобов'язань перед банком із
покладанням на відповідача, обов'язку
відшкодувати їй ? частину суми грошей,
що стягнуті за рішенням
Центрально-Міського районного суду м.
Кривого Рогу від 23.07.2013 року.

Однак матеріали справи не містять
даних про згоду кредитора ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» про зміну
боржника або розподіл обов'язків по
сплаті боргу, що передбачено ст.. 520 ЦК
України.

Колегія суддів вважає, що за
обставинами, що встановлені судом,
відсутні правові підстави для
задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про
стягнення ? частини суми
заборгованості за кредитним договором
з ОСОБА_4

Крім того, колегія суддів зважує на те,
що ОСОБА_2 не надано доказів про
погашення нею суми боргу, відповідну
частину якого вона мала б право
стягнути з відповідача.

Виходячи із наведеного та з
урахуванням меж позовних вимог ОСОБА_2,
колегія суддів не може погодитись з
доводами апеляційної скарги про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, а саме ст.ст. 61,65,70
СК України, які регулюють правовий
статус майна подружжя та порядок його
поділу.

Доводи апеляційної скарги про
незаконність рішення суду першої
інстанції у зв'язку з порушенням судом
норм процесуального права, не є
підставою для скасування рішення,
оскільки такі порушення, як невручення
вступної та резолютивної частини
рішення суду, недоліки описової
частини рішення, на які посилається
позивач в апеляційній скарзі, не
тягнуть за собою безумовне скасування
законного по суті рішення.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції відповідає нормам
матеріального і процесуального права,
висновки суду відповідають обставинам
справи, в той час як доводи апеляційної
скарги висновків суду не спростовують,
а тому апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду першої
інстанції - залишенню без змін,
відповідно до ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 13
лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: