СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва у
складі:

головуючого -
судді Рейнарт І.М.

суддів
Барановської Л.В., Качана В.Я.

при секретарі
Коток К.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Печерського
районного суду м. Києва від 22 січня 2014р.
по цивільній справі за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_1, ОСОБА_4

про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди внаслідок залиття
квартири,

встановила:

у жовтні 2013р. позивач звернулася до
суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 130
950грн., моральну шкоду у сумі 5 000грн.,
витрати по оплаті послуг спеціалістів
у сумі 4 822грн. та судовий збір у сумі 1
587,12грн.

Мотивуючи позовні вимоги,
позивач зазначала, що 10 червня 2013р.
вночі сталося залиття її квартири
АДРЕСА_1 з вище розташованої квартири 64,
яка належить відповідачу. У результаті
залиття була пошкоджена її квартира і
вартість ремонтних робіт становить 53
828грн., а також були пошкоджені меблі на
14 200грн., коштовна картина, ХIХ сторіччя,
реставрація якої коштує 4 500грн., дві
норкові шуби, які не придатні для
подальшої експлуатації, і їх оціночна
вартість становить 25 200грн. та 33 250грн.

Також позивач посилалася на
понесені витрати по оплаті послуг
спеціалістів для визначення розміру
завданої їй матеріальної шкоди та
завдану їй моральну шкоду
неправомірними діями відповідача.

Ухвалою суду від 6 листопада 2013р.
і за ініціативою суду до участі у
справі у якості співвідповідача
притягнуто ОСОБА_4

Рішенням суду від 22 січня 2014р.
позов задоволено частково. Стягнуто з
відповідача на користь позивача 135
772грн. у відшкодування майнової шкоди,
3000грн. у рахунок відшкодування
моральної шкоди та 1587грн. 12коп.
судового збору.

У поданій апеляційній скарзі
представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення про відмову у позові.

Апелянт посилається на
порушення судом норм матеріального
права, так як суд не взяв до уваги, що на
час залиття квартира відповідача
орендувалася на підставі договору
оренди ОСОБА_4

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення апелянта та його
представника, які підтримали
апеляційну скаргу, пояснення позивача,
її представника та представника
відповідача ОСОБА_4, які заперечували
проти апеляційної скарги, вивчивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що вона

№ апеляційного провадження:№
22-ц/796/4027/2014
Головуючий у суді першої інстанції:
Бортницька В.В.Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Рейнарт
І.М.задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Судом встановлено, що 10 червня
2013р. сталося залиття квартири АДРЕСА_1,
власником якої є позивач.

Згідно акту, складеного 10 червня
2013р. ОСББ «Міцність», залиття квартири
позивача відбулося з вини мешканців
квартири 64, які залишили відкритим кран
холодної води.

Власником квартири 64 є
відповідач ОСОБА_1

Задовольняючи частково позовні
вимоги, суд першої інстанції виходив з
того, що шкода позивачу була завдана з
вини відповідача, який неналежним
чином ставився до виконання обов'язків
власника квартири.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 зазначеної норми визначено,
що особа, яка завдала шкоди,
звільняється від її відшкодування,
якщо вона доведе, що шкоди завдано не з
її вини.

Отже, позивач зобов'язаний надати суду
докази у підтвердження завданої йому
шкоди, а відповідач повинен довести, що
дана шкода була завдана не з його вини.

Відповідачем ОСОБА_1 не заперечувалося,
що залиття квартири позивача відбулося
з вини мешканців його квартири, однак,
вважає, що відповідальність по
відшкодуванню шкоди повинен нести
наймач, з яким був укладений договір
найму житла.

З наданих суду документів вбачається,
що 1 жовтня 2010р. ОСОБА_1 уклав договір
найму (оренди) житла з ОСОБА_4 строком до
1 квітня 2011р. (с.с.140-141).

Пунктом 5.2. договору визначено, що даний
договір може бути продовжений за
взаємною згодою сторін шляхом
підписання нового договору або додатку
до даного.

Сторони не уклали ні нового договору
оренди, ні додатку до даного договору
після закінчення його терміну.

Відповідно до ст. 764 ЦК України якщо
наймач продовжує користуватися майном
після закінчення строку договору
найму, то, за відсутності заперечень
наймодавця протягом одного місяця,
договір вважається поновленим на
строк, який був раніше встановлений
договором.

За таких обставин, строк договору найму
житла за погодженням сторін
поновлювався на кожні шість місяців.

Пунктом 3.9 договору найму сторони
визначили, що з наймачем у квартирі
будуть проживати ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Частиною 2 статті 821 ЦК України
передбачено, що до договору найму
житла, укладеного на строк до одного
року (короткостроковий найм), не
застосовуються положення частини
першої статті 816, положення статті 818 та
статей 822-824 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 816 ЦК України
визначено, що у договорі найму житла
мають бути вказані особи, які
проживатимуть разом із наймачем. Ці
особи набувають рівних з наймачем прав
та обов'язків щодо користування житлом.

Оскільки сторонами був укладений
короткостроковий договір найму житлу,
особи, які проживали разом із наймачем
не набули прав та обов'язків разом із
наймачем на користувач-ня житлом, а
отже, вони не мали право на
користування квартирою у відсутність
наймача.

З пояснень відповідача ОСОБА_4 у суді
першої інстанції встановлено, що вона
виїхала за межі України 15 квітня 2013р.,
про що повідомила відповідача ОСОБА_1, і
за згодою останнього залишила
проживати у квартирі ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9

Перебування ОСОБА_4 за межами України з
20 квітня 2013р. по 30 червня 2013р.
підтверджено ксерокопією закордонного
паспорту та копіями квитків (с.с.156-158).

Вказані обставини були підтверджені
відповідачем ОСОБА_1 під час розгляду
справи у апеляційному суді, як і
отримання грошей від зазначених
мешканців квартири за користування
квартирою після 15 квітня 2013р.

- 3 -

За таких обставин, відповідач ОСОБА_1,
як власник, дозволив особам, з якими не
було укладено договору найму житла,
користуватися його квартирою,
отримував за це кошти, тому повинен був
здійснювати контроль користування
своєю власністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 319 ЦК України
власник не може використовувати право
власності на шкоду правам, свободам та
гідності громадян, інтересам
суспільства, погіршувати екологічну
ситуацію та природні якості землі, а
частина 4 даної норми визначає, що
власність зобов'язує.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що саме відповідач
ОСОБА_1, як власник квартири, який
допустив проживання у ній сторонніх
осіб без укладення відповідного
договору, вчинив бездіяльність, яка є
підставою для притягнення його до
цивільної відповідальності за завдану
позивачу шкоду.

Доводи апелянта про те, що договір
найму житла з ОСОБА_4 був розірваний
тільки 6 липня 2013р., коли остання
повернула йому ключі від квартири, що
підтверджується відповідним актом,
тому саме вона повинна нести
відповідальність за завдану позивачу
шкоду, колегія суддів вважає
безпідставними, оскільки наймач
повідомила наймодавця про те, що
виїжджає за межі України на тривалий
термін, і саме за згодою наймодавця у
квартирі залишилися проживати
сторонні особи.

За таких обставин, а також враховуючи
положення ч. 2 ст. 821 ЦК України, колегія
суддів вважає, що відсутні правові
підстави покласти цивільну
відповідальність у даному випадку на
наймача або осіб, які проживали у
кватирі без договору.

Розмір завданої позивачу залиттям
квартири шкоди у сумі 130 950грн.
підтверджується звітом про оцінку
майна від 10 липня 2013р., експертним
висновком Національного
науково-дослідного реставраційного
центру України від 19 серпня 2013р.,
висновком органолептичної експертизи
оціночної вартості хутряних виробів
від 17 вересня 2013р.

Також позивачем були надані докази
оплати нею послуг спеціалістів для
визначення розміру завданої їй шкоди у
сумі 4 822грн.

Вказані докази відповідачем ОСОБА_1
спростовані не були, а апеляційна
скарга не містить обґрунтування
незаконності рішення суду в частині
визначення розміру завданої позивачу
майнової шкоди, тому колегія суддів
відповідно до ст. 303 ЦПК України не має
підстав вважати надані позивачем
вищезазначені докази неналежними.

Також апеляційна скарга не містить
обґрунтування незаконності рішення
суду в частині стягнення з відповідача
моральної шкоди та її розміру, тому
колегія суддів не вбачає підстав для
перевірки рішення суду в цій частині.

Доводи апелянта про порушення судом
норм процесуального права, так як суд
притягнув до участі у справі у якості
відповідача ОСОБА_4, хоча такого
клопотання сторонами заявлено не було,
не впливають на результати розгляду
справи, тому не можуть бути підставою
для скасування або зміни рішення суду.

Судом першої інстанції повно з'ясовані
обставини справи, оцінені надані
сторонами докази, правильно
застосовані норми матеріального права,
тому колегія суддів не вбачає підстав
для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2 відхилити, рішення Печерського
районного суду м. Києва від 22 січня 2014р.
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Судді: