АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22ц/791/1056/14
Головуючий в суді І інстанції:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року квітня місяця 08 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого: Чиркової К.Г.

Суддів: Пузанової
Л.В.

Фурман Т.Г.

при секретарі: Бараш Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_3, діючого від імені ОСОБА_4 на
рішення Високопільського районного
суду Херсонської області від 12 лютого
2014 року в справі за позовом ОСОБА_4 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія Просто
Фінанс» про захист прав споживача,
стягнення збитків та відшкодування
моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2012 року ОСОБА_4
звернувся до суду із позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія Просто
Фінанс» про захист прав споживача,
стягнення збитків та відшкодування
моральної шкоди, посилаючись на те, що 17
серпня 2011 року між ним та відповідачем
укладено договір надання
інформаційних і консультативних
послуг та договір персонального
страхування від нещасних випадків, для
отримання кредиту на придбання товару.

На виконання укладених договорів
позивач сплачував на рахунок
відповідача з вересня 2011 року по
травень 2012 року щомісячні платежі на
загальну суму 6666,70 грн. та 2144 грн.
адміністративних витрат, але грошей
так і не отримав.

Позивач зазначав про те, що
укладений договір від 17.08.2011 року не
відповідає його інтересам, вводить в
оману щодо можливості задоволення його
потреб, шляхом надання вказаних в
договорі послуг, є нечесною
підприємницькою діяльністю,
несправедливим та не відповідає
чинному законодавству, в тому числі,
Закону України «Про захист прав
споживачів».

Також зазначав, що
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів в групах є
фінансовою послугою, однак відповідач
здійснює діяльність без відповідної
ліцензії.

У ході судового розгляду справи
позивач уточнив позовні вимоги та
просив суд установити, що договір №000248
від 17.08.2011 року, є нечесною
підприємницькою практикою з боку
товариства, як такий, що вводить
споживача в оману, оскільки заснований
на принципах утворення, експлуатації,
сприяння розвитку пірамідальних схем,
заборонених п.7 ч.3 ст.19 Закону України
«Про захист прав споживачів» і в силу
положення закону є нікчемним.
Застосувати до договору наслідки
недійсності правочину, стягнути з
товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія Просто
Фінанс» на його користь подвійний
розмір збитків на суму 17621,40 грн. та
моральну шкоду в сумі 10000 грн.

Заочним рішенням Високопільського
районного суду Херсонської області від
04 січня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Херсонської
області від 20 травня 2013 року, позов
ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з
товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія Просто
Фінанс» на користь ОСОБА_4 грошові
кошти в сумі 8810 грн. 70 коп., сплачені за
нікчемним правочином. У решті позовних
вимог відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 02 жовтня 2013року, заочне
рішення Високопільського районного
суду Херсонської області від 04 січня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Херсонської області від 20 травня 2013
року скасовано, справу передано на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Останнім рішенням Високопільського
районного суду Херсонської області від
12 лютого 2014 року у задоволенні позову
ОСОБА_4 до товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія Просто
Фінанс» про захист прав споживача,
стягнення суми та відшкодування
моральної шкоди відмовлено за
необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, діючий від
імені ОСОБА_4 просить рішення суду
першої інстанції скасувати і ухвалити
нове про задоволення позовних вимог у
повному обсязі, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи та порушення норм
матеріального та процесуального права.

Письмових заперечень на подану
апеляційну скаргу до суду апеляційної
інстанції не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення в межах,
передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів дійшла висновку, що подана
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Відповідно до частини першої
статті 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання
стороною (сторонами) вимог, які
встановлені статтею 203 ЦК України, саме
на момент вчинення правочину. Згідно
до ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Судом установлено, що 17 серпня 2011
року між ОСОБА_4 та товариством з
обмеженою відповідальністю «Компанія
Просто Фінанс» укладено договір про
надання йому, як учаснику системи
послуг, спрямованих на придбання
учасником програми товару, зазначеного
в додатку №1 до даного договору, на
умовах визначених цим договором та
програмою «Просто Фінанси». Додатком
№1 до договору визначена вартість
товару в сумі 40000 грн.

Відповідно додатку №2 укладеного
договору товаром за вказаним договором
є об'єкти нерухомості, земельні
ділянки, транспортні засоби, інші
товари вітчизняного та іноземного
виробництва (окрім харчових товарів),
які не вилучені із цивільного обороту
або не обмежені в обороті, згідно вимог
чинного законодавства.

Статтею 1 договору передбачено, що
відповідач зобов'язується надати
систему послуг, зокрема формує групу
учасників та оформляє учасника
програми у відповідну групу, організує
та проводить асигнаційні заходи щодо
надання дозволу на отримання товару
учаснику програми, здійснює оплату
товару в інтересах учасника,
організовує та проводить процедуру з
передачі товару учаснику програми у
власність.

Статтею 4 договору укладеного між
сторонами, зазначено, що учасник
програми своїм підписом засвідчує, що
отримав усі пояснення від представника
адміністратора, уважно прочитав та
зрозумів всі положення цього договору
та додатків до нього.

За умовами договору позивач щомісячно
сплачував внески за товар, який
передається йому після одержання
дозволу на його отримання, відтак, він в
рамках укладеного договору сплачував
за товар, а не за можливість його
отримання.

На виконання умов договору ОСОБА_4
сплатив 8810,70 грн.

Відповідно до положень, закріплених у
ч.1, п.7, ч.3, ч.6 ст.19 Закону України «Про
захист прав споживачів», забороняється
здійснення нечесної підприємницької
практики. Нечесна підприємницька
практика включає в себе будь - яку
діяльність (дії або бездіяльність), що
вводять споживача в оману або є
агресивною. Зокрема, відповідно до п.7
ч.3 ст.19 цього Кодексу забороняються як
такі, що вводять в оману: утворення,
експлуатація або сприяння розвитку
пірамідальних схем, коли споживач
сплачує за можливість одержання
компенсації, яка надається за рахунок
залучення інших споживачів до такої
схеми, а не за рахунок продажу або
споживання продукції. Правочини,
здійснені з використанням нечесної
підприємницької практики, є
недійсними.

Аналіз п.7 ч.3 ст.19 Закону України «Про
захист прав споживачів», дає підстави
для висновку, що поняття «пірамідальна
схема» у розумінні цієї норми має такі
обов'язкові ознаки: а) здійснення
сплати за можливість одержання
учасником компенсації; б) компенсація
надається за рахунок залучення
учасником інших споживачів схеми; в)
відсутність продажу або споживання
товару.

Таким чином, для кваліфікації
«пірамідальної схеми» необхідна
наявність усіх зазначених ознак.

Відсутність вищевказаних ознак
виключає можливість визнання схеми як
«пірамідальної», тобто такої, що
порушує норми чинного законодавства
України.

Така правова позиція, викладена в
постанові Верховного Суду України від
11 вересня 2013 року №6- 40цс13, яка згідно
ст.360 ЦПК України є обов'язковою для
судів.

Враховуючи, що при новому розгляді
справи судом першої інстанції не
встановлено наявність у фінансовій
діяльності товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія Просто
Фінанс» усіх ознак, що дають підстави
для висновку про визнання схеми як
«пірамідальної», тобто такої, що
порушує норми чинного законодавства
України, колегія суддів погоджується
із висновком суду першої інстанції про
наявність правових підстав для відмови
в задоволенні позовних вимог.

Висновки суду відповідають
обставинами справи в межах наданих
сторонами доказів та нормам
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини.

Обставини, які б дали суду апеляційної
інстанції підстави для спростування
висновків суду щодо цього, апеляційна
скарга не містить, тому доводи
апеляційної скарги, як такі, що
висновки суду не спростовують
підлягають відхиленню.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права і підстав для
його скасування не має.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія
суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, діючого від
імені ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Високопільського районного
суду Херсонської області від 12 лютого
2014 року у залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили негайно з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів, шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: