АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/747/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 19, 27 Корман О. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Магда Л. Ф. РІШЕННЯ
03 квітня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоМагда Л. Ф. суддівМіщенко С.
В. , Трюхан Г. М. при секретаріПосипайко
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра»
на рішення Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 21 січня 2014
року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_6, третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_7,
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, вивчивши
матеріали справи, -
в с т а н о в и л а :
Публічне акціонерне товариство
«Комерційний банк «Надра» 18 вересня 2013
р. звернулося до суду з позовом до
ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог - ОСОБА_7, про
стягнення заборгованості за кредитним
В позовній заяві зазначалось, що 4
квітня 2008 року між ВАТ «Комерційний
банк «Надра» та ОСОБА_7 було укладено
кредитний договір № 78п/10/2009-840, за яким
позичальнику у тимчасове користування
на умовах забезпеченості, повернення,
строковості та платності надано під
споживчі цілі грошові кошти (кредит) у
сумі 27 000 доларів США, під 14,49 % річних, із
щомісячною платою за користування
кредитом із розрахунку 0,10 % від розміру
фактичного залишку заборгованості за
кредитом, з кінцевим терміном
повернення до 20 березня 2018 р.
Сторонами кредитного договору було
передбачено, що позичальник повертає
кредит та сплачує банку передбачені
договором платежі у сумі мінімально
необхідного платежу - 448,21 доларів США
до 20 числа щомісячно.
Позивачем своє договірне зобов'язання
перед позичальником щодо надання
кредитних коштів виконано у повному
30 квітня 2010 р. між банком та
позичальником було укладено додаткову
угоду № 1 до кредитного договору №
78п/10/2008-840 від 4 квітня 2008 р., якою сторони
виклали кредитний договір в новій
редакції. Відповідно до додаткової
угоди № 1 умови щодо суми кредиту,
розміру відсотків за користування
кредитом, плати за управління кредитом
та кінцевого терміну повернення
кредиту залишились незмінними. Було
змінено умови щодо суми мінімально
необхідного платежу, яка на відміну від
кредитного договору визначалась
графіком, що міститься у додатку № 1, а
фактично позичальнику на строк 12
місяців надано відстрочення по сплаті
тіла кредиту, починаючи з 20 травня 2011 р.
сума платежу повинна складати 489,11
Позичальник взяті на себе зобов'язання
по кредитному договору не виконав, а
тому станом на 15 серпня 2013 р.
заборгованість по кредитному договору
становить 21 673,73 доларів США,
заборгованість по відсоткам - 3399,38
доларів США, заборгованість по пені -
408,47 доларів США, штраф в сумі 752,19
доларів США. Таким чином, загальна сума
заборгованості по кредитному договору
становить 26 507,60 доларів США, що в
гривневому еквіваленті становить 211
Позивач вказав також, що 4 квітня 2008 р.
між банком та ОСОБА_6 було укладено
договір поруки, відповідно до умов
якого остання поручилась перед
позивачем за належне виконання
позичальником взятих на себе
зобов'язань за кредитним договором. При
підписанні додаткової угоди № 1
поручитель підтвердила взятий на себе
обов'язок забезпечити належне
виконання позичальником зобов'язань
щодо повернення кредиту, сплати
процентів за користування кредитом,
плати за управління кредитом та
можливих штрафних санкцій. Поручитель
та позичальник відповідають перед
банком як солідарні боржники.
Крім того, на момент укладення
кредитного договору позичальник та
поручитель перебували у
зареєстрованому шлюбі, і відповідачка,
як дружина позичальника, була обізнана
та дала згоду на отримання кредиту,
кредитні кошти витрачено в інтересах
сім'ї, які згідно з вимогами ст. 61 СК
України стали об'єктом спільної
сумісної власності подружжя.
Також ч. 4 ст. 65 СК України передбачено,
що договір, укладений одним з подружжя
в інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно (гроші),
одержане за договором, використане в
Позивач направив відповідачу письмову
вимогу про усунення порушень та
дострокове виконання зобов'язань за
кредитним договором, однак кошти
відповідачем не повернуто, а
зобов'язання не припинено.
Тому позивач просив суд стягнути з
ОСОБА_6 на користь ПАТ «Комерційний
банк «Надра» заборгованість за
кредитним договором № 78п/10/2008-840 від 4
квітня 2008 р. в сумі 26 507,60 доларів США та
понесені судові витрати.
Рішенням Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 21 січня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
представник ПАТ КБ «Надра» подав
апеляційну скаргу в якій просить про
його скасування та ухвалення нового
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на те, що рішення суду
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Зокрема апелянт посилається на те, що
суд безпідставно не прийняв до уваги
докази, надані позивачем, тоді як
неналежні, не перевірені доводи
відповідача поклав в основу свого
рішення про відмову у задоволенні
позову.

В засідання апеляційного суду третя
особа ОСОБА_7 не з'явився, про час і
місце розгляду справи був повідомлений
у встановленому законом порядку, про що
свідчить поштове повідомлення про
вручення йому повістки.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника апелянта, який підтримав
апеляційну скаргу та уточнив розмір
сум, що підлягають до стягнення,
заперечення проти доводів апеляційної
скарги представника ОСОБА_6,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційна скарга підлягає
до задоволення, а рішення суду повинно
бути скасовано і по справі ухвалено
нове рішення про задоволення позову
виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
вимоги цивільного судочинства, вирішив
справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Однак, рішення суду зазначеним вимогам
закону в повній мірі не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову банку
про стягнення боргу за кредитним
договором, суд послався на те, що
позивачем не надано суду належних
доказів щодо розміру сплачених
позичальником коштів на погашення
кредиту.

Проте з такими висновками суду колегія
суддів погодитися не може, оскільки
вони не ґрунтуються на вимогах чинного
законодавства та матеріалах справи.

Так, на підставі ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачає, що якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
у абз. 1 п. 29 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ № 5 від
30.03.2012 року при вирішенні спорів про
дострокове повернення кредиту суд має
враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК
і виходити з того, що якщо договором
встановлено обов'язок позичальника
повернути кредит частинами (із
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
кредитодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
кредиту, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому від суми
кредиту.

Також, відповідно до ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Договором або законом можуть бути
встановлені інші види забезпечення
виконання зобов'язання.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 549 ЦК України
пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

З матеріалів справи вбачається, що 4
квітня 2008 року між ВАТ «Комерційний
банк «Надра» та ОСОБА_7 було укладено
кредитний договір № 78п/10/2009-840, за яким
позичальнику у тимчасове користування
на умовах забезпеченості, повернення,
строковості та платності надано під
споживчі цілі грошові кошти (кредит) у
сумі 27 000 доларів США, під 14,49 % річних, із
щомісячною платою за користування
кредитом із розрахунку 0,10 % від розміру
фактичного залишку заборгованості за
кредитом, з кінцевим терміном
повернення до 20 березня 2018 р.

П. п. 5.1., 5.2. укладеного між сторонами
договору були передбачені штрафні
санкції у разі прострочення та
неналежного виконання позичальником
умов договору кредиту.

30 квітня 2010 р. між банком та
позичальником було укладено додаткову
угоду № 1 до кредитного договору №
78п/10/2008-840 від 4 квітня 2008 р., якою сторони
виклали кредитний договір в новій
редакції. Відповідно до додаткової
угоди № 1 умови щодо суми кредиту,
розміру відсотків за користування
кредитом, плати за управління кредитом
та кінцевого терміну повернення
кредиту залишились незмінними.

Було змінено умови щодо суми
мінімально необхідного платежу, яка на
відміну від кредитного договору
визначалась графіком, що міститься у
додатку № 1, а фактично позичальнику на
строк 12 місяців було надано
відстрочення по сплаті тіла кредиту,
починаючи з 20 травня 2011 р. сума платежу
повинна складати 489,11 доларів США.

Відповідно до умов, що містяться у п. 3.3
договору кредиту, повернення кредиту
здійснюється щомісячно до 20 числа
поточного місяця, згідно з графіком, у
складі щомісячного платежу по кредиту
в розмірі 44,21 дол. США, та щомісячних
процентів, нарахованих на залишок
заборгованості за користування
кредитом.

З метою забезпечення виконання
зобов'язання позичальника щодо
погашення кредиту 4 квітня 2008 р. між
банком та ОСОБА_6 - дружиною
позичальника, було укладено договір
поруки, відповідно до умов якого
остання поручилась перед позивачем за
належне виконання ним взятих на себе
зобов'язань за кредитним договором.

Згідно із вимогами ст. ст. 553-554 ЦК
України за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Крім того, відповідно до роз'яснень, що
містяться у абзацах 2, 3 п. 24 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 року, при вирішенні
таких спорів суд має враховувати, що
згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору. Отже, якщо
кредитним договором не визначено інші
умови виконання основного
зобов'язання, то у разі неналежного
виконання позичальником своїх
зобов'язань за цим договором строк
пред'явлення кредитором до поручителя
вимоги про повернення отриманих у
кредит коштів має обчислюватися з
моменту настання строку погашення
зобов'язання згідно з такими умовами,
тобто з моменту настання строку
виконання зобов'язання у повному
обсязі або у зв'язку із застосуванням
права на повернення кредиту
достроково. Таким строком не може бути
лише несплата чергового платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

З матеріалів справи також вбачається,
що позичальник взяті на себе
зобов'язання по кредитному договору не
виконав, а тому станом на 15 серпня 2013 р.
заборгованість по кредитному договору
становить 21 673,73 доларів США,
заборгованість по відсоткам - 3 399,38
доларів США, заборгованість по пені -
408,47 доларів США, штраф в сумі 752,19
доларів США. Таким чином, загальна сума
заборгованості по кредитному договору
становить 26 507,60 доларів США, що в
гривневому еквіваленті становить 211
875,25 грн.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
у п. 12 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ № 5 від
30.03.2012 року у разі якщо кредит
правомірно наданий в іноземній валюті
та кредитодавець (позивач) просить
стягнути кошти в іноземній валюті, суд
у резолютивній частині рішення
зазначає про стягнення таких коштів
саме в іноземній валюті, що відповідає
вимогам частини третьої статті 533 ЦК.

Разом із тим як за пред'явлення позову,
так і при його вирішенні судом, ціна
якого визначається в іноземній валюті,
судовий збір сплачується позивачем або
стягується судом у гривнях із
урахуванням офіційного курсу гривні до
іноземної валюти, встановленого
Національним банком України на день
сплати.

Вирішуючи спір сторін, суд першої
інстанції наведених вимог закону та
обставин справи і відповідних їм
доказів до уваги не прийняв, ухвалив
рішення про відмову в задоволенні
позову банку, яке не може залишатися
без змін.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
заявлений банком позов до поручителя -
відповідачки у справі, поданий на
законних підставах, обґрунтований
належними доказами по справі, тому
підлягає до задоволення, а рішення суду
повинно бути скасовано з ухваленням по
справі нового рішення про задоволення
позовних вимог банку.

Визначаючи суму боргу за кредитним
договором, що підлягає до стягнення з
відповідача на користь банку, колегія
суддів приймає до уваги розрахунок
суми боргу за кредитом та процентами за
користування ним, наданий
представником банку, який був
уточнений банком на вимогу колегії
суддів та визначений станом на 15 серпня
2013 р., і складається із: заборгованості
по кредитному договору та по відсотках
за користування кредитом - 25 346,94
доларів США, заборгованості по пені в
сумі 3 264 грн. 90 коп. та штрафу в сумі 6012
грн. 25 коп.

З відповідача на користь позивача
відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК
України підлягають стягненню понесені
банком судові витрати по справі в
розмірі 3 178,13 грн. (судовий збір,
сплачений при подачі позову в сумі 2118
грн. 75 коп. та судовий збір, сплачений
при подачі апеляційної скарги на
рішення суду в сумі 1059 грн. 38 коп.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» задовольнити, рішення
Уманського міськрайонного суду
Черкаської області від 21 січня 2014 року
по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_6, третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_7,
про стягнення заборгованості за
кредитним договором скасувати.

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_6, третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_7,
про стягнення заборгованості за
кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра»
заборгованість за кредитом та
нарахованих відсотках в розмірі 25 346,94
(двадцять п'ять тисяч триста сорок
шість) доларів США, 3 264 (три тисячі
двісті шістдесят чотири) грн. 90 коп.
пені та 6 012 (шість тисяч дванадцять) грн.
25 коп. штрафу.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» 3 178 (три
тисячі сто сімдесят вісім) грн. 13 коп.
судових витрат по справі.

Рішення набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :