Справа № 752/5674/14-ц
Провадження №: 2/752/3294/14
09.10.2014 року Голосіївський районний суд
головуючого судді
за участі секретаря судового засідання
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи
такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням,
22.04.2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_2 про визнання особи
такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням та
про зняття з реєстраційного обліку.
В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивачем зазначено, що
відповідно до свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 19.02.2004
року він є власником квартири АДРЕСА_1,
в якій проживає та зареєстрований у
встановленому законом порядку. З
відповідачем шлюб розірвано 15.08.2008 року
з її ініціативи, після чого ОСОБА_2
виїхала до м. Санкт-Петербург
Російської Федерації. Точне місце
перебування відповідача не відоме,
після шлюбу жодних стосунків не
підтримується. Понад шість років
відповідач знаходиться за межами
України та не збирається повертатися.
На підтвердження того, що відповідач
відсутня за місцем реєстрації понад
встановлений законом строк, комісією
ТОВ «Квартет ЛТД» складено три акти про
відсутність (не проживання) особи за
місцем реєстрації за зазначеною вище
адресою. Враховуючи той факт, що
відповідач добровільно знятися з
реєстрації не бажає, комунальні
платежі не сплачує, в квартирі відсутні
її особисті речі просив визнати ОСОБА_2
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням.
У судове засідання позивач не з»явився,
подав до суду клопотання про розгляд
справи за його відсутності,
повідомивши суд, що заявлений позов
підтримує у повному обсязі, проти
ухвалення заочного рішення не
Відповідач, у судове засідання не
з»явилася, направлений судовий виклик
за адресою зареєстрованого у
встановленому законом порядку її місця
проживання, повернуто до суду з
відміткою відділу зв»язку про
закінчення терміну зберігання, що за
правилами п. 5 ст. 74 ЦПК України є
підставою для висновку суду про
належне повідомлення сторони.
З огляду на викладене, врахувавши думку
позивача, суд ухвалив, розглянути
справу за відсутності сторін, ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у
справі даних.
Перевіривши матеріали справи, суд
прийшов до висновку про необхідність
задоволення заявлених до ОСОБА_2
позовних вимог з наступних підстав.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1,
належить на праві приватної власності
ОСОБА_1, що підтверджено свідоцтвом про
право власності від 19.02.2004 року (а.с. 7).
За даними довідки форми № 3 на квартиру
АДРЕСА_1, у квартирі зареєстровано
місце проживання ОСОБА_1 як власника з
01.04.2014 року, ОСОБА_2 як дружини власника
з 20.04.2004 року, ОСОБА_3 як матері дружини з
03.09.2013 року (а.с. 8).
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано
15.08.2008 року, про що свідчить свідоцтво
про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від
15.08.2008 року видане відділом реєстрації
актів цивільного стану Деснянського
районного управління юстиції у м. Києві
За правилами ст. 316 ЦК України, правом
власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно
до закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб, а ст. 317 цього ж
Кодексу передбачено, що власникові
належить право володіння,
користування та розпоряджання
своїм майном. Відповідно до вимог ст.
319 ЦК України, власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд, має право
вчиняти щодо свого майна будь-які
дії, що не суперечать закону.
Звертаючись в суд з позовом, позивач
стверджує, що відповідач з моменту
розірвання шлюбу з не є членом його
сім»ї, після розірвання шлюбу
припинила проживання в спірній
квартирі, однак не знялася з
реєстраційного обліку, не сплачує
комунальні платежі та не бере ніякої
участі в утриманні квартири, а також
проживає понад шість років в іншій
Крім того, за даними актів від 08.11.,
20.12.2013 року та 03.02.2014 року, складених
комісією у складі майстрів т/д № 3, 4
ОСОБА_4 таОСОБА_8 та сусідів ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, затверджених в.о.
начальника ЖЕКу щодо обстеження
квартири АДРЕСА_1 на предмет
встановлення факту не проживання гр.
ОСОБА_2, комісією встановлено, що
ОСОБА_2 у квартирі не проживає за вище
вказаною адресою протягом останніх
чотирьох років (а.с. 14, 15).
За правилами ст. 405 ЦК України, члени
сім»ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно
до закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається
його власником. Член сім»ї власника
житла втрачає право на користування
цим житлом у разі відсутності члена
сім»ї без поважних причин понад один
рік, якщо інше не встановлено
домовленістю між ним і власником
Наразі, приймаючи до уваги, що
відповідач була зареєстрована та
проживала у спірній квартирі в якості
члена сім»ї власника, який приходився
їй чоловіком, однак більше чотирьох
років не проживає у зазначеній
квартирі, а факт розірвання шлюбу з
позивачем є підставою для висновку, що
обставини за яких відповідач
поселилася до квартири АДРЕСА_1 та
проживала в ній, як дружина останнього
відпали, суд приходить до висновку
про необхідність задоволення
заявлених позовних вимог щодо
визнання особи такою, що втратила право
на користування житловим приміщенням у
На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 316,317,319,321,325,405 ЦК України, ст.ст.
10,11,60,88,208,213,224 ЦПК України, суд -
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
на користування житловим приміщенням,
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право
на користування квартирою АДРЕСА_1.
Рішення може бути оскаржено позивачами
до Апеляційного суду м. Києва.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення Апеляційна скарга
подається апеляційному суду через суд
першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, наведеному вище. У
цьому разі строк на апеляційне
оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Суддя
К.Г.
Плахотнюк