Справа № 755/6497/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2014 р. Дніпровський районний
суд міста Києва у складі:

Головуючого судді - Чех Н.А.,

при секретарі: Кузьменко А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Дніпровського
районного суду міста Києва заяву
ОСОБА_1, про скасування рішення
постійно діючого Третейського суду при
асоціації Українських банків № 1002/11
від 22.12.2011 року по справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,

встановив:

До Дніпровського районного суду міста
Києва надійшла заява ОСОБА_1 про
скасування рішення Постійно діючого
третейського суду при асоціації
українських банків від 22.12.2011 року по
справі № 1002/11 за позовом ПАТ «Універсал
Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості. Вказане рішення
просила скасувати. Свої вимоги
обґрунтувала тим, що 24.03.2008 року між ВАТ
«Універсал Банк» та ОСОБА_2 було
укладено кредитний договір № СL26980 від
24.03.2008 року, за яким банк надав грошові
кошти в розмірі 20 000,00 доларів США. В
забезпечення виконання зобов'язання за
кредитним договором, між банком та нею
було укладено договір поруки № СL26980
від 24.03.2008 року. В подальшому договір
поруки був змінений шляхом укладення
додаткової угоди від 26.05.2009 року. 22.12.2011
року Постійно діючий Третейський суд
при Асоціації українських банків
ухвалив рішення про стягнення з неї та
ОСОБА_2 суми боргу в сумі 205 995,04 грн. та
третейський збір в сумі 2533,88 грн. Однак,
при прийнятті позову до свого
провадження третейський суд не звернув
увагу на те, що договір поруки не
містить третейського застереження.
Пунктом 5.4 договору поруки визначено,
що усі спори при відсутності згоди,
вирішуються у судовому порядку
відповідно до чинного законодавства
України. Таким чином, третейський суд
ухвалив рішення по спору, який не
підлягає розгляду в третейському суді,
що є підставою для скасування рішення
третейського суду. Крім того, суд
порушив принцип змагальності сторін,
прийняв рішення за відсутності
відповідачів, та в матеріалах справи
відсутні докази належного їх
повідомлення.

В судовому засіданні представник
заявника підтримав усі обставини
викладені в заяві та вимоги, просив їх
задовольнити. Додатково пояснив, що
поручитель несе відповідальність за
своїм договором, а з нею третейська
угода не підписувалася. Крім того, їй не
було відомо про наявність боргу за
кредитним договором. Підтвердив, що
заявниця перебувала в шлюбі з ОСОБА_2

Представник зацікавленої особи ПАТ
«Універсал Банк» в судовому засіданні
із заявою не погодився, просив
відмовити у її задоволенні. Вважає
рішення третейського суду
обґрунтованим та законним. Зазначив, що
кредитний договір від 24.03.2008 року
дійсно не мав третейського
застереження, як і не має його договір
поруки, але 26.05.2009 року було укладено
додаткову угоду з ОСОБА_2, де п. 3.2
містить в собі третейське
застереження. В додатковій угоді, яка
укладена з поручителем 26.05.2009 року, в п.
1.2 зазначено, що поручителю добре
відомі усі умови основного (кредитного)
договору, і він погоджується з ними.

Дослідивши матеріали справи № 1002/11
Постійно діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків,
дослідивши матеріали, оцінивши наявні
у справі докази, суд приходить до
наступного.

Судом встановлено, що 22.12.2011 року
Постійно діючим третейським судом при
Асоціації українських банків у складі
третейського судді Волошинович О.П.,
винесено рішення, на підставі якого
позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2,
ОСОБА_1 про стягнення боргу задоволено
частково, на користь ПАТ «Універсал
Банк» стягнуто заборгованість за
договором кредиту в сумі 205 995,04 грн. та
третейський збір в сумі 2 533,88 грн.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про
третейські суди» рішення третейського
суду є остаточним і оскарженню не
підлягає, крім випадків, передбачених
Законом.

Рішення третейського суду може бути
оскаржено стороною у випадках,
передбачених цим Законом, до
компетентного суду відповідно до
встановлених законом підвідомчості та
підсудності справ.

Рішення третейського суду може бути
оскаржене та скасоване, серед іншого,
якщо справа, по якій прийнято рішення
третейського суду, не підвідомча
третейському суду відповідно до
закону.

Як вбачається зі змісту поданої від
імені ОСОБА_1, вона вважає рішення
третейського суду незаконним,
мотивуючи це тим, що рішення прийнято з
порушенням вимог діючого
законодавства України.

Разом з тим, третейський суд діє на
договірній основі, тобто між сторонами
спору повинна існувати домовленість
про передання спору на розгляд
третейському суду. Дана третейська
угода повинна бути оформлена належним
чином і мати законну силу.

Як вбачається з матеріалів справи №
1002/11 Постійно діючого Третейського
суду при асоціації українських банків,
та підтверджується кредитним
договором від 24 березня 2008 року,
додатковою угодою до кредитного
договору від 26 травня 2009 року,
договором поруки від 24 березня 2008 року,
та додатковою угодою до договору
поруки від 26 травня 2009 року, які
укладено між ВАТ «Універсал Банк» та
ОСОБА_2 і ОСОБА_1, сторонами договорів,
погоджено питання про розгляд спорів,
які виникають з приводу укладених
договорів, а саме: суддями Постійно
діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків, що
знаходиться за адресою: м. Київ, вул. М.
Раскової, 15. Додатково угода від 26.05.2009
року, яка підписана ОСОБА_2 місить в
собі третейське застереження.
Підписуючи додаткову угоду до договору
поруки ОСОБА_1 своїм підписом
підтвердила те, що їй відомі усі умови
кредитного договору і вона з ними
погоджується.

Таким чином, суд вважає, що рішення
Постійно діючого третейського суду при
Асоціації українських банків № 1002/11
від 22.12.2011 року прийнято у
відповідності до вимог Закону України
«Про третейські суди», розгляд справи
відбувався в межах третейської угоди,
яка укладена між сторонами у справі. В
той же час, ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_1 ні під
час розгляду справи в третейському
суді, ні під час розгляду даної справи
не висували вимог про визнання
недійсною третейської угоди.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що заява ОСОБА_1 про
скасування рішення Постійно діючого
третейського суду при асоціації
Українських банків від 22 грудня 2011 року
по справі № 1002/11 за позовом ПАТ
«Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості, є
необґрунтованою, та такою, що не
підлягає задоволенню.

Суд не приймає до уваги і посилання як
на підставу скасування рішення
третейського суду, відсутність при
розгляді справи, оскільки дана
підстава не передбачена
законодавством України.

Відповідно до ст. 389-5 ЦПК України
рішення третейського суду може бути
скасовано лише у випадках передбачених
цією статтею. Рішення третейського
суду може бути скасовано у разі якщо:
справа, в якій прийнято рішення
третейського суду, не підвідомча
третейському суду відповідно до
закону; рішення третейського суду
прийнято у спорі, не передбаченому
третейською угодою, або цим рішенням
вирішені питання, які виходять за межі
третейської угоди; третейську угоду
визнано судом недійсною; склад
третейського суду, яким прийнято
рішення, не відповідав вимогам закону;
третейський суд вирішив питання про
права і обов'язки осіб, які не брали
участі у справі.

Керуючись ст.ст. 51, 56 Закону України
„Про третейські суди", ст.ст. 389-1- 389-6 ЦПК
України суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1,
про скасування рішення постійно
діючого Третейського суду при
асоціації Українських банків № 1002/11
від 22.12.2011 року по справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва через
Дніпровський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення ухвали.

Суддя: