РІШЕННЯ

іменем України

„23" січня 2014 року

Амур-Нижньодніпровський районний
суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Спаї В.В.,

секретар - Шахназарян М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську у
порядку заочного розгляду цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із даним
позовом, в його обґрунтування
посилаючись на те, що 15.08.2002 р. був
укладений договір № 1016 між Публічним
акціонерним товариством Комерційним
банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1,
відповідно до якого 15.08.2002 р. відповідач
отримав кредит у розмірі 3 240,00 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 28,00% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Як зазначається позивачем при
зверненні до суду позивач зобов'язання
за даним договором виконав у повному
обсязі, утім, відповідач не надавав
своєчасно банку грошові кошти для
погашення заборгованості за кредитом,
відсотками, а також іншими витратами
відповідно до умов договору.

Зазначаючи у позові про те, що ст.ст. 526,
527, 530 ЦК України та умов договору
зобов'язання з боку позичальника за
кредитним договором не виконані, та
відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором кредитодавець
зобов'язується надати грошові кошти
позичальнику в розмірах та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки, та відповідно до ч. 2
ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України
наслідками порушення відповідачем
зобов'язання щодо повернення чергової
суми кредиту є право позивача
достроково вимагати повернення всієї
суми кредиту, зазначене й стало
приводом для цього звернення до суду
та заявлення у позові вимоги про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, розмір якої станом на 19.08.2013
р. складає 45 704,55 грн., яка складається з
наступного: 4 877,18 грн. - заборгованість
по процентам за користування кредитом;
40 827,37 грн. - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором та
про вирішення питання про розподіл
судових витрат.

Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України,
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і в термін передбачений
договором, одностороння відмова від
виконання зобов'язання не
допускається, боржник не звільняється
від відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання.

У судове засідання позивач не з'явився,
утім, в особі представника за
довіреністю надав до суду заяву про
розгляд справи у його відсутності, не
заперечував проти заочного розгляду
справи, зазначив, що позов підтримує
повністю.

За ст. 224 ЦПК України у разі неявки в
судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

У судове засідання відповідач, який
був повідомлений належним чином про
розгляд справи, не з'явився, причини
неявки суду не повідомив та не надав
заяви про розгляд справи за його
відсутності, у зв'язку з чим суд у
порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України за згодою
позивача вирішує справу у порядку
заочного розгляду на підставі наявних
у справі доказів.

Врахувавши заяву позивача та
дослідивши докази, суд дійшов до
висновку про наявність підстав для
задоволення позову повністю з огляду
на такі встановлені обставини.

15.08.2002 року між банком та
відповідачем був укладений договір №
1016, за яким позивальник отримав кредит
в розмірі 3240,00 грн. Утім, на порушення
ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України та умов
договору зобов'язання з боку
позичальника за кредитним договором не
виконані, та відповідно до ч. 2 ст. 1054 та
ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками
порушення відповідачем зобов'язання
щодо повернення чергової суми кредиту
є право позивача достроково вимагати
повернення всієї суми кредиту; розмір
заборгованості станом на 19.08.2013 р.
складає 45 704,55 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язання є правовідношення, в якому
одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають із
підстав, установлених ст. 11 цього
Кодексу, зокрема: договорів та інших
правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Зобов'язання перестає діяти в разі
його припинення з підстав,
передбачених договором або законом (ч. 1
ст. 598 ЦК України), та ці підстави
зазначені в ст.ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК
України, та за відсутності інших
підстав припинення зобов'язання,
передбачених договором або законом,
зобов'язання припиняється його
виконанням, проведеним належним чином
(ст. 599 ЦК України).

Належним виконанням зобов'язання є
виконання, прийняте кредитором, у
результаті якого припиняються права та
обов'язки сторін зобов'язання.

Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться; боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти виконання особисто, якщо інше
не встановлено договором або законом,
не випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК).
Утім, з боку боржника було допущено
порушення умов виконання зобов'язання,
що призвело до утворення
заборгованості, розмір якої станом на
станом на 19.08.2013 р. складає 45 704,55 грн., та
через що для суду задля поновлення
порушених прав позивача вбачаються
підстави для ухвалення рішення про
присудження до стягнення на користь
позивача з відповідача суми
заборгованості. Утім, визначаючи
розмір такої заборгованості, суд
керується тим, що згідно ч. 3 ст. 551 ЦК
України розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. Таким чином, оскільки
розмір неустойки значно перевищує
розмір збитків, для суду наявні
підстави для зменшення розміру пені до
розміру збитків (4 877,18 грн.).

Питання про розподіл судових
витрат вирішено у відповідності до ст.
ст. 88 та 215 ЦПК України.

Керуючись ст. 11, 15, ч. 1 ст. 88, ст.ст. 212,
214-215, 224 та ст. 226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер фізичної особи
НОМЕР_1) на користь Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» (, місце
знаходження юридичної особи: м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, буд. 50) заборгованість за
кредитним договором №1016 від 15.08.2002 р. в
розмірі 9 754,36 грн., яка склалася станом
на 19.08.2013 р., та складається з
наступного: 4 877,18 грн. - заборгованість
по процентам за користування кредитом,
4 877,18 грн. пеня.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер фізичної особи
НОМЕР_1) на користь Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» (, місце
знаходження юридичної особи: м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, буд. 50) судові витрати,
пов'язані зі сплатою судового збору в
розмірі 243,60 грн.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного
рішення може бути подано протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому ЦПК України: рішення
може бути оскаржено в апеляційному
порядку до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подання
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя