Справа № 363/387/14-ц Головуючий у І
інстанції Підкурганний В.В.Провадження
№ 22-ц/780/2676/14 Доповідач у 2
інстанції Верланов С.М.Категорія 56
УХВАЛА

Іменем України

14 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Воробйової Н.С.,
Березовенко Р.В.,

при секретарі - Франюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду в місті Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Вишгородського районного суду
Київської області від 28 січня 2014 року у
справі за поданням державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Вишгородського
районного управління юстиції про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2014 року державний виконавець
відділу державної виконавчої служби
Вишгородського районного управління
юстиції (далі - ВДВС Вишгородського РУЮ)
звернувся до суду із вказаним
поданням, посилаючись на те, що в
провадженні ВДВС Вишгородського РУЮ
знаходиться виконавчий лист № 2-879/2011,
виданий 27 березня 2012 року
Вишгородським районним судом
Київської області про стягнення з
ОСОБА_2 на користь публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» заборгованості за
кредитним договором у розмірі 1 663 841
грн. 73 коп. та судових витрат у розмірі 1
820 грн. Оскільки ОСОБА_2 станом на 30
грудня 2013 року не вчинила жодних дій
щодо виконання рішення суду, державний
виконавець просив суд тимчасово
обмежити її у праві виїзду за межі
України до виконання своїх зобов'язань
за кредитним договором.

Ухвалою Вишгородського районного суду
Київської області від 28 січня 2014 року
подання державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Вишгородського районного управління
юстиції задоволено. Тимчасово обмежено
громадянку України ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України до виконання нею
своїх зобов'язань по виконавчому листу
Вишгородського районного суду
Київської області від 27 березня 2012 року
№ 2-879/2011, без вилучення паспортного
документа.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати ухвалу суду першої
інстанції, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, та постановити нову ухвалу, якою
відмовити у задоволенні подання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення учасників процесу, які
з`явилися в судове засідання, вивчивши
матеріали справи та перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Задовольняючи подання державного
виконавця ВДВС Вишгородського РУЮ та
обмежуючи ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України, суд першої інстанції виходив з
того, що боржник не вчинила жодних дій
щодо виконання рішення суду та в
добровільному порядку його не
виконала.

Проте з такими висновками суду першої
інстанції погодитись не можна з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

В силу ст.13 Загальної декларації прав
людини кожна людина має право вільно
пересуватися й обирати собі місце
проживання в межах любої держави. Кожна
людина має право залишати будь-яку
країну, включаючисвою власну, і
повертатися у свою країну.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Також п. 2 ст.6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» передбачено,
як підставу для тимчасового обмеження
у праві виїзду за кордон наявність
невиконаних зобов'язань, але лише до
моменту виконання зобов'язань, або
розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення зобов'язань
заставою, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України.

Пунктом 18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право, зокрема, у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи за межі
України - до виконання зобов'язань за
рішенням.

Таким чином, право державного
виконавця на звернення з поданням до
суду про тимчасове обмеження права
виїзду за межі України виникає
винятково у випадку доведення фактів
умисного ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
суду зобов'язань.

З матеріалів справи вбачається, що 03
січня 2013 року державним виконавцем
ВДВС Вишгородського РУЮ Богдан К.М.
було відкрито виконавче провадження за
виконавчим листом № 2-879/2011, виданим 27
березня 2012 року Вишгородським районним
судом Київської області про стягнення
солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості
за кредитним договором у розмірі 1 663 841
грн. 73 коп. та судових витрат у розмірі 1
820 грн.

Задовольняючи подання про обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_2,
суд першої інстанції в порушення вимог
ст.ст.212-214 ЦПК України не з`ясував усі
обставини необхідні для правильного
вирішення справи, а саме, не з`ясував чи
мало місце ухилення ОСОБА_2 від
виконання зобов`язань з моменту
відкриття виконавчого провадження до
звернення до суду з вказаним поданням,
не перевірив наявність забезпечення
кредитного договору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2А
посилається на те, що вона не
ухиляється від виконання покладених на
неї рішенням суду зобов'язань. Крім
того, на забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором
була передана в іпотеку земельна
ділянка площею 0,0990 г, що знаходиться за
адресою: Обухівський район, Українська
міська рада, садове товариство
«Луговий».

За таких обставин, обмеження у праві
виїзду за кордон судом першої
інстанції було застосовано передчасно,
без належного з`ясування фактичних
обставин, що підлягають перевірці.

Відповідно до вимог ч.3 ст.312 ЦПК
України, розглянувши скаргу на ухвалу
суду першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок,
встановлений для його вирішення.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, а ухвала суду
першої інстанції - скасуванню на
підставі ст.312 ЦПК України з передачею
питання на новий розгляд до суду першої
інстанції, оскільки постановлена з
порушенням порядку, встановленого для
його вирішення.

Під час нового розгляду справи суду
необхідно з`ясувати фактичні обставини
справи, які мають значення для
правильного вирішення справи, та
ухвалити у справі законне і
обгрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Ухвалу Вишгородського районного суду
Київської області від 28 січня 2014 року
скасувати, передати питання на новий
розгляд до того ж суду.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і оскарженню в
касаційному порядку згідно зі ст.324 ЦПК
України не підлягає, оскільки не
перешкоджає подальшому провадженню у
справі.

Головуючий

Судді