Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" квітня 2014 р. Дніпровський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -
Катющенко В.П.

при секретарі -
Нестеровському Б.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в приміщенні
Дніпровського районного суду м. Києва,
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до Приватного акціонерного
товариства «Страхова група «ТАС» про
стягнення суми страхового
відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до
Дніпровського районного суду м. Києва з
позовом, в якому просить суд: стягнути з
відповідача на її користь суму
страхового відшкодування у розмірі 136
452 гривень 00 копійок, суму пені за
прострочення виконання зобов'язання у
розмірі 4093 гривень 56 копійок.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 26 січня 2012 року між
нею та ПрАТ Страхова група «ТАС» було
укладено договір добровільного
страхування наземного транспорту ДТЗ/21
«зелений коридор» № 110252. Відповідно до
умов вказаного договору відповідач, як
страховик, прийняв на себе зобов'язання
щодо здійснення страхового
відшкодування в разі настання події, що
має ознаки страхового випадку на
умовах визначених договором. Пунктом
1.2. договору страхування встановлено,
що предметом договору є майнові
інтереси страхувальника, пов'язані з
володінням, користуванням та
розпорядженням застрахованим
транспортним засобом. Пунктом 1.3.
договору визначено застрахований
транспортний засіб - легковий пікап
«Nissan Navara Pickup» 2006 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1, дійсна
вартість 211 730 гривень 00 копійок, що
належить їй на праві власності згідно
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_2. 24 липня 2012
року на автошляху Камінь-Каширський -
Ковель відбулась дорожньо-транспортна
пригода за участю застрахованого
транспортного засобу, яким керував на
законних підставах ОСОБА_3, що
підтверджується довідкою ДАІ
Ковельського МРВ МВС України у
Волинській області. Застрахованому
транспортному засобу було завдану
шкоду, що за характером ушкоджень не
підлягав відновлюваному ремонту. 24
липня 2012 року нею було подано до офісу
ПрАТ Страхова група «ТАС» заяву про
настання страхової події, яка має
ознаки страхового випадку, а 14 серпня
2012 року заяву на виплату страхового
відшкодування по вказаному вище
страховому випадку з ознакою «Знищення
застрахованого транспортного засобу»,
але 26 серпня 2012 року на зазначені в
заяві реквізити було перераховано
часткову суму збитку у розмірі 75 278,00
гривень, завданого їй внаслідок ДТП. 28
серпня 2013 року на її адресу надійшов
лист від відповідача, в якому
зазначалось про те, що страхове
відшкодування останнім здійснено в
повному обсязі і страховик не має (на
його думку) будь-яких зобов'язань щодо
здійснення страхового відшкодування
за заявленим збитком. Відповідач в
своєму «листі-відмові» зазначає, що
згідно пункту 11.8.1.2. договору
страхування при настанні страхового
випадку «Знищення застрахованого
транспортного засобу» - дійсна
вартість застрахованого транспортного
засобу та або ЗДО на дату настання
страхового випадку визначається на
підставі висновку експерта - оцінювача
відповідно до Методики товарознавчої
оцінки автотранспортних засобів,
затвердженої Міністерством юстиції
України. Відповідач керуючись вимогами
законодавства замовив в ТОВ «УЕЦ
«Експерт-Сервіс Авто» авто
товарознавчу експертизу та визнав, що
вартість відновлювального ремонту
перевищує 70% страхової суми і погодився
з тим, що страхова подія підпадає під
ознаки страхового випадку «Знищення
застрахованого транспортного засобу».
Однак, подальші його дії свідчать про
недобросовісні стосунки із
страхувальником та маніпулювання
положеннями договору страхування, з
метою уникнення виконання взятих на
себе зобов'язань. Як зазначено у
відповіді відповідача від 28 серпня 2013
року, у відповідності з вище визначеною
автотоварознавчою експертизою,
ринкова вартість автомобіля «Nissan Navara
Pickup» 2006 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1 на дату настання
страхового випадку складає 159 778,00
гривень. Посилаючись на Висновок ТОВ
«УЕЦ «Експерт-Сервіс Авто» від 07
вересня 2012 року № 487 щодо визначення
вартості транспортного засобу у
пошкодженому стані та керуючись
положеннями підпункту 11.1.8.3.2. пункту
11.8.3. договору, відповідач в своєму
листі повідомляє її, що перерахована
сума у розмірі 75 278,00 гривень є
остаточною сумою страхового
відшкодування, не зважаючи на те, що
дійсна вартість застрахованого
транспортного засобу на момент
укладення договору страхування та
визначена в пункті 1.3 договору складає
211 730,00 гривень. Арифметичні розрахунки
відповідача щодо визначення суми
страхового відшкодування знищеного
транспортного засобу, відновлювальна
вартість якого складає більше суми
страхового відшкодування, не
відповідають дійсним зобов'язанням, що
виникають за сукупністю положень
договору страхування та Правил
добровільного страхування наземних
транспортних засобів (КАСКО), у
відповідності до яких укладено
зазначений договір. Так, пунктом 11.8.3.2.
договору передбачено, що в разі
настання страхового випадку за
ознаками «Знищення ТЗ» розмір
страхового відшкодування
розраховується за вирахуванням
вартості залишків ЗТЗ, придатних для
подальшої реалізації/використання.
Однак, чомусь відповідач не звертає
увагу на те, що у відповідності із
положеннями підпункту 3.7.1. пункту 3.7.
розділу 3 договору страхування
страхувальником при укладанні
договору страхування обрана опція «Без
врахування зносу». Пунктом 7.2.7.
договору чітко встановлено, якщо
транспортний засіб застраховано на
умовах «Без урахування зносу», то
розмір страхового відшкодування не
зменшується на розмір зносу деталей,
вузлів та агрегатів, що підлягають
заміні. В цьому ж розділі договору
страхування в пункті 7.1.1. дано чітке
поняття дійсної вартості ЗТЗ - це
вартість, за яку можливо відчуження ЗТЗ
на ринку подібного ЗТЗ на дату оцінки
за угодою, укладеною між покупцем та
продавцем, після проведення
відповідного маркетингу. Отже, у
відповідності до умов договору
страхування та обраних
страхувальником опцій, визначення
дійсної вартості застрахованого
транспортного засобу страховику
потрібно лише на момент укладання
договору страхування з метою
визначення розміру страхової суми.
Таким чином, незрозуміло, для чого
взагалі відповідач замовляє експерту
при проведенні автотоварознавчої
експертизи визначення дійсної
вартості транспортного засобу на дату
настання страхової події, якщо у
відповідності із умовами договору,
останній бере на себе зобов'язання,
щодо здійснення страхового
відшкодування в межах прямих збитків
завданих майну страхувальника при
настанні страхового випадку. Крім того,
відповідно до положення пункту 1.1.
Розділу 1 договору страхування, договір
укладено на підставі Правил
добровільного страхування наземного
транспорту (крім залізничного) від 14
жовтня 2008 року та на підставі заяви
страхувальника на страхування. Цього ж
вимагає і положення статті 16 Закону
України «Про страхування». Зазначена
норма закону передбачає, що договори
страхування укладаються відповідно до
Правил страхування. Отже, положення
зазначеного вище договору страхування
не містять уніфікованих норм, які
регулюють правовідносини, що виникають
між страховиком та страхувальником з
приводу страхування об'єкта права
власності (ЗТЗ - застрахованого
транспортного засобу). У відповідності
до підпункту 13.11.1. пункту 13.11 розділу 13
правил страхування, порядок визначення
розміру страхового відшкодування у
випадку конструктивної загибелі
застрахованого транспортного засобу
розраховується за погодженням сторін
за одним з варіантів визначених в
Правилах страхування. Даним розділом
правил встановлено, що в разі
відсутності виплат страхового
відшкодування за договором за
випадками пошкодження ЗТЗ на момент
настання його повної конструктивної
загибелі страховик повинен виплатити
100% страхової суми за договором (з
врахуванням розміру франшизи), при
цьому страхувальник повинен передати
страховикові право власності на ЗТЗ
(застрахований транспортний засіб) та
зняти його з обліку у відповідних
державних органах або установах за
власний рахунок. Відповідно до заяви на
виплату страхового відшкодування та
неодноразових письмових
повідомленнях, зокрема і останнього
від 20 серпня 2013 року нею зазначалось
відповідачу, що вона згодна на передачу
йому прав власності на ЗТЗ, в зв'язку з
чим вже зняла його з реєстраційного
обліку в органах МРЕВ УДАІ та надала
відповідачу відповідні докази. Отже,
відповідач не звертає уваги на
визначені вище диспозитивні
правовідносини, які встановлені та
узгоджені самим страховиком у
відповідних публічних документах
(Правилах страхування) та самим
договором страхування, а отже і
проігнорував її права. У відповідності
до умов договору, відповідач повинен
був сплатити їй суму страхового
відшкодування у розмірі 211 730 гривень 00
копійок, оскільки саме ця сума
визначала на момент укладання договору
страхування розмір її майнових
інтересів, пов'язаних з володінням та
користуванням наземного транспортного
засобу і це визначено в пункті 1.3.
договору страхування наземного
транспортного засобу (КАСКО).
Враховуючи часткове здійснення
страхового відшкодування у розмірі 75
278,00 гривень, сума не виконаних
зобов'язань відповідача за фінансовою
послугою «Страхування» складає 136 452
гривень 00 копійок. Згідно п.5 ст. 10 ЗУ
«Про захист прав споживачів» у разі
коли виконавець не може виконати
(прострочує виконання роботу (надання
послуги) згідно з договором, за кожен
день (кожну годину, якщо тривалість
виконання визначено у годинах)
прострочення споживачеві сплачується
пеня у розмірі трьох відсотків
вартості роботи (послуги), якщо інше не
передбачено законодавством, а це
складає від суми страхового
відшкодування, яке вона мала отримати -
4 093 гривні 56 копійок.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала в повному обсязі, з
підстав викладених у позовній заяві,
просила позов задовольнити. Пояснила
суду, що після її звернення до
відповідача за виплатою страхового
відшкодування представник відповідача
усно повідомив їй, що спочатку страхова
компанія сплатить одну частину
відшкодування, після чого вона має
зняти авто з обліку та віддати залишки
авто страховій компанії, і отримати
другу частину відшкодування.
Зазначила, що страхова сума визначена у
договорі в розмірі 211 730 гривень,
визначалася страховим агентом,
будь-яких власних правок щодо розміру
страхової суми вона не вносила. Коли ж
вона дізналася, що сума відшкодування
становить менше 200 000 гривень, вона не
погодилася з даним розміром страхового
відшкодування та написала відповідачу
заяву, яку було передано представнику
страхової компанії з врегулювання
збитків. Крім того, зазначила, що з
договором страхування вона була
ознайомлена, а з Правилами страхування
її ознайомлено не було, жодних
роз'яснень з приводу випадків, коли
враховуються в рахунок страхового
відшкодування знос авто, а коли ні, їй
надано не було. Також пояснила, що
страховою компанією їй було
запропоновано два варіанти виплати
страхового відшкодування, а саме:
сплата однієї частини страхової суми у
випадку залишення авто у її власності,
або ж виплата всієї суми відшкодування
за умови передачі залишків автомобіля
страховій компанії. Суму коштів у
розмірі 75 278 гривень вона отримала 29
вересня 2012 року, при цьому зі страховим
актом від 26 вересня 2012 року та
розрахунком страхового відшкодування
її ознайомлено не було. Зазначила, що
авто нею було знято з обліку та
перебуває на території автомобільної
бази, нею були виконані умови договору,
укладеного між нею та відповідачем.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, з підстав, викладених у
позовній заяві, просив позов
задовольнити. Додатково пояснив, що
страхове відшкодування має бути
виплачено відповідачем на користь
позивача в розмірі прямих дійсних
збитків. Зазначив, що у разі не
визначення окремих положень договором
страхування, страховик мав би
керуватись правилами страхування, що є
невід'ємним додатком до договору.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав, з
підстав викладених у письмових
запереченнях на позов (а.с.98-101, 175-175а),
просив суд відмовити у задоволенні
позовних вимог. Додатково пояснив, що
розрахунок страхового відшкодування
було проведено відповідачем у
відповідності до умов укладеного з
позивачем договору. Відповідно до ЗУ
«Про страхування» конкретні умови
страхування визначаються при
укладенні договору. Обов`язку прийняти
та оплатити залишки автомобіля за
умови передачі таких залишків
страхувальником, на страховика не
покладено.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали цивільної справи,
оцінивши зібрані у справі докази в їх
сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, автомобіль «Nissan
Navara Pickup», реєстраційний номер НОМЕР_1
належить на праві власності ОСОБА_1
(а.с.32-33).

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу
України за договором страхування одна
сторона (страховик) зобов'язується у
разі настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України
«Про страхування», договір страхування
- це письмова угода між страхувальником
і страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 26
січня 2012 року між Приватним
акціонерним товариством «Страхова
група «ТАС» та ОСОБА_1 було укладено
договір добровільного страхування
наземного транспорту, предметом якого
є майнові інтереси страхувальника, що
не суперечить закону, пов'язані з
володінням, користуванням і
розпорядженням застрахованим
транспортним засобом та застрахованим
додатковим обладнанням до
застрахованого транспортного засобу.
За даним договором предметом договору
виступає легковий пікап марки «Nissan Navara
Pickup» 2006 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1, кольору чорного, дійсною
вартістю 211 730,00 гривень. Строк дії
договору становить з 27 січня 2012 року по
26 січня 2013 року.

Статтею 16 Закону України «Про
страхування» передбачено, що договори
страхування укладаються відповідно до
правил страхування.

Відповідно до п.п. 1.1. п.1 договору,
договір укладено на підставі Правил
добровільного страхування наземного
транспорту (крім залізничного) від 14
жовтня 2008 року (зі змінами), та на
підставі заяви страхувальника на
страхування.

Відповідно до п. 3 даного договору,
загальна страхова сума становить 211 730,00
гривень, страхова премія - 13 275 гривень
50 копійок.

Як вбачається з матеріалів справи, 24
липня 2012 року о 01 годині 20 хвилин на
автошляху Камінь - Каширський - Ковель
сталася дорожньо-транспортна пригода
за участю автомобіля «Nissan Navara Pickup» 2006
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1.

Відповідно до довідки Ковельського
міськрайонного райвідділу Управління
МВС України у Волинській області,
автомобіль «Nissan Navara Pickup» 2006 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 24
липня 2012 року внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди отримав
механічні пошкодження (а.с.27).

24 липня 2012 року позивач ОСОБА_1
звернулася до відповідача ПрАТ
«Страхова група «ТАС» з заявою про
настання події (КАСКО) (а.с.112).

Згідно Звіту № 232 про оцінку автомобіля
Nissan Navara номерний знак НОМЕР_1 від 03
серпня 2012 року, складеного Товариством
з обмеженою відповідальністю
Український експертний центр
«Експерт-Сервіс Авто», вартість
матеріального збитку (без врахування
втрати товарної вартості) завданого
власнику автомобіля Nissan Navara номерний
знак НОМЕР_1, в результаті його
пошкодження при ДТП, складає 159 778,00
гривень (а.с.35-41).

Відповідно до довідки виданою
Експертною компанією
Укравтоекспертиза від 07 вересня 2012
року №487, відповідно до маркетингового
дослідження ринку транспортних
засобів, які знаходяться в
пошкодженому стані, вартість
транспортного засобу в пошкодженому
стані Nissan Navara 2006 року випуску станом на
17 серпня 2012 року становить 84 500 гривень
(а.с.148).

14 серпня 2012 року позивач звернулася до
відповідача із заявою на виплату
страхового відшкодування (а.с.147).

Відповідно до п.п. 2.17. розділу 2 Правил
добровільного страхування наземного
транспорту (крім залізничного), дійсна
вартість застрахованого транспортного
засобу для цілей договору - вартість
відтворення (вартість заміщення) або
ринкова вартість застрахованого
транспортного засобу, визначені
відповідно до умов договору, а саме:
вартість заміщення, вартість
відтворення та ринкова вартість, якщо
договором не встановлено інше.

Згідно п.п. 2.17.3. п. 2.17. розділу 2 Правил
добровільного страхування наземного
транспорту (крім залізничного), ринкова
вартість - це вартість, за яку можливе
відчуження застрахованого
транспортного засобу на ринку
подібного транспортного засобу на дату
укладення договору за угодою,
укладеною між покупцем та продавцем,
після проведення відповідного
маркетингу за умови, що кожна із сторін
діяла із знанням справи, розсудливо і
без примусу.

Статтею 9 Закону України «Про
страхування» передбачено, що страхова
сума - грошова сума, в межах якої
страховик відповідно до умов
страхування зобов'язаний провести
виплату при настанні страхового
випадку. Страхова виплата - грошова
сума, яка виплачується страховиком
відповідно до умов договору
страхування при настанні страхового
випадку.

Відповідно до п.п.8.4.7 п.8 договору, в
цілях цього договору страховий випадок
«Знищення ЗТЗ» має місце, якщо
внаслідок настання будь-якого
страхового ризику із групи «Інші
ризики» витрати на відновлюваний
ремонт ЗТЗ дорівнюють або перевищують
70% його дійсної вартості на дату
настання страхового випадку.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
випливає з висновків викладених у
Звіті №232 від 03 серпня 2012 року, вартість
відновлюваного ремонту транспортного
засобу, без урахування коефіцієнту
фізичного зносу складових КТЗ,
становить 215 755,10 гривень, що перевищує
вартість автомобіля до страхового
випадку - 211 730,00 гривень - страхова сума.
Вартість транспортного засобу на
момент настання страхового випадку - 159
778 гривень. З наведеного вбачається, що
вартість відновлюваного ремонту
транспортного засобу перевищує його
вартість на дату страхового випадку, у
зв`язку з чим внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, яка
мала місце 24 липня 2012 року, у
відповідності до умов п. 8.4.7 договору,
настав страховий випадок «Знищення
ЗТЗ».

Відповідно до п. 13.11.1 розділу 13 Правил
добровільного страхування наземного
транспорту (крім залізничного), у
випадку повної конструктивної
загибелі застрахованого ТЗ розмір
страхового відшкодування
розраховується за погодженням сторін
за одним з варіантів: у разі
відсутності виплат страхового
відшкодування за договором за
випадками пошкодження застрахованого
ТЗ на момент настання повної
конструктивної загибелі
застрахованого ТЗ або у разі
поновлення страхової суми за договором
після здійсненої виплати страхового
відшкодування за договором за випадком
пошкодження цього застрахованого ТЗ
відповідно до умов пунктів 6.4.2. та 10.4.4.
Правил:

- 100,0 % страхової суми за договором за
вирахуванням відповідної франшизи, при
цьому страхувальник повинен передати
страховикові право власності на
застрахований ТЗ та зняти
застрахований транспортний засіб з
обліку у відповідних державних органах
або установах за власний рахунок;

- 100,0 % страхової суми за договором за
вирахуванням відповідної франшизи та
вартості застрахованого ТЗ у
пошкодженому стані, при цьому право
власності на застрахований
транспортний засіб залишається у
страхувальника.

Відповідно до п.п. 11.8.1.2. п. 11.8 договору, у
випадку настання страхового випадку
«Знищення ЗТЗ» або страхового ризику
«Незаконне заволодіння» - дійсна
вартість ЗТЗ та/або ЗДО на дату
настання страхового випадку, яка
визначається на підставі висновку
експерта-оцінювача відповідно до
Методики товарознавчої оцінки
автотранспортних засобів,
затвердженої Міністерством юстиції
України.

Згідно п.п. 11.8.3.2. п. 11.8.3. договору, розмір
страхового відшкодування у випадку
настання страхового випадку «Знищення
ЗТЗ» розраховується за наступною
формулою: ССВ (сума страхового
відшкодування) = ДВТЗ (дійсна вартість
ЗТЗ (та ЗДО) на дату настання страхового
випадку) * КПС - Ф (франшиза, встановлена
цим договором) - СОВЗЗ ( суми отримані
від осіб, відповідальних за завдані
збитки) - НП (несплачені
страхувальником частини страхової
премії) - ВЗ ( вартість залишків ЗТЗ
та/або ЗДО, придатних для подальшої
реалізації /використання. Вартість
залишків визначається на підставі
висновку експерта-оцінювача
відповідно до чинної на дату настання
страхового випадку Методики
товарознавчої оцінки автотранспортних
засобів, затвердженої Міністерством
юстиції України, або у розмірі,
письмово погодженому сторонами) - ПВ
(виплати страхових відшкодувань,
здійснені за передніми страховими
випадками за період дії договору) + ДВ
(додаткові витрати, передбачені
умовами договору), але не більше СС
(страхова сума (загальна страхова сума),
вказана в п. 3.2. договору (п. 3.3. договору).

Згідно розрахунку суми страхового
відшкодування від 26 вересня 2012 року,
розмір страхового відшкодування, що
підлягає виплаті становить 75 278,00
гривень, де ринкова вартість
автомобіля становить 159 778,00 гривень,
вартість транспортного засобу у
пошкодженому стані становить 84 500,00
гривень (а.с.155).

На підставі страхового акту від 26
вересня 2012 року позивачу було сплачено
суму страхового відшкодування, яка
становить 75 278,00 гривень, що
підтверджується платіжним дорученням
№ 56363 від 28 вересня 2012 року (а.с.154, 157).

В обґрунтування заявлених позовних
вимог, позивач посилається на те, що
відповідачем не правильно здійснено
розрахунок страхового відшкодування,
всупереч положенням п. 13.11.1.1 Правил
добровільного страхування наземного
транспорту (крім залізничного).

Статтею 14 Цивільного кодексу України
визначено, що цивільні обов'язки
виконуються у межах, встановлених
договором або актом цивільного
законодавства. Виконання цивільних
обов'язків забезпечується засобами
заохочення та відповідальністю, які
встановлені договором або актом
цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 Цивільного
кодексу України, страховик здійснює
страхову виплату відповідно до умов
договору на підставі заяви
страхувальника (його правонаступника)
або іншої особи, визначеної договором,
і страхового акта (аварійного
сертифіката).

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України
«Про страхування», здійснення
страхових виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі,
що визначається страховиком.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
страхування», страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів фізичних
осіб та юридичних осіб у разі настання
певних подій (страхових випадків),
визначених договором страхування або
чинним законодавством, за рахунок
грошових фондів, що формуються шляхом
сплати фізичними особами та
юридичними особами страхових платежів
(страхових внесків, страхових премій)
та доходів від розміщення коштів цих
фондів.

Частиною першою статті 6 цього ж Закону
визначено, що добровільне страхування -
це страхування, яке здійснюється на
основі договору між страхувальником і
страховиком. Загальні умови і порядок
здійснення добровільного страхування
визначаються правилами страхування, що
встановлюються страховиком самостійно
відповідно до вимог цього Закону.
Конкретні умови страхування
визначаються при укладенні договору
страхування відповідно до
законодавства.

Відповідно до статті 6 Цивільного
кодексу України сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Під час укладення договору
страхування, позивач була ознайомлена
з умовами страхування, а також з
умовами здійснення страхового
відшкодування.

Таким чином, з боку відповідача
проведення визначення розміру
страхового відшкодування
здійснювалося у відповідності до вимог
договору страхування, укладеного між
позивачем та відповідачем, що не є
порушенням у визначенні суми
страхового відшкодування, оскільки
страховик при визначенні суми
страхового відшкодування керувався
договором страхування, з яким позивач
була ознайомлена, що підтверджується
підписом у даному договорі.

Аналізуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про
необґрунтованість позовних вимог
ОСОБА_1 про стягнення з відповідача
суми страхового відшкодування у
розмірі 136 452 гривень 00 копійок, в тому
числі пені, у зв'язку з чим позов ОСОБА_1
до Приватного акціонерного товариства
«Страхова група «ТАС» про стягнення
суми страхового відшкодування не
підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи, що суд дійшов
обґрунтованих висновків, щодо відмови
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, то
з урахуванням положень статті 88
Цивільного процесуального кодексу
України, відшкодування судового збору,
у разі відмови у позові не підлягають.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 6,
14, 979, 990 Цивільного кодексу України, ст.
ст. 1, 6, 9, 16, 25 Закону України «Про
страхування», ст. ст. 3, 10, 11, 56, 58, 60, 61, 79, 84
88, 208, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного
процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Приватного
акціонерного товариства «Страхова
група «ТАС» про стягнення суми
страхового відшкодування - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: