РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року
м.
Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Бондаренка Ю.О.,

суддів: Павліченка С.В.,
Собослой Г.Г.,

при секретарі: Чейпеш С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгород справу за
апеляційною скаргою ПАТ КБ
«ПриватБанк» на заочне рішення
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 09 жовтня 2014
року,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» в
особі Закарпатського регіонального
управління, яким просить стягнути з
відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» на
його користь безпідставно отримані
грошові кошти в сумі 33 606,20 грн.

Позовні вимоги мотивував тим, що 21
квітня 2011 року о 01 годині 30 хвилин на
трасі А4 93.800 км. в Польщі, керуючи
автомобілем марки "TOYOTA" державний номер
НОМЕР_1, він став учасником
дорожньо-транспортної пригоди,
внаслідок чого страховою компанією WARTA
м. Варшава на його користь нараховане
та виплачено страхове відшкодування в
розмірі 2 974 Євро, яке 11 серпня 2011 року
надійшло на його розрахунковий рахунок
в Мукачівському відділенні №9
Закарпатського управлінні ПАТ КБ
«ПриватБанк»., однак, 16 серпня 2011 року
згідно кредитної виписки програми
«Приват 24» ПАТ КБ «ПриватБанк» провів
договірне списання вказаних грошових
коштів в рахунок погашення кредиту
НОМЕР_2, відкритого за програмою «Авто в
кредит» зарахуванням вищезазначених
грошових коштів в розмірі 33 606,20 грн.
(еквівалент суми 2974 Євро). Вважає дії
ПАТ КБ «ПриватБанк» безпідставними у
зв'язку з нецільовим використанням
коштів страхового відшкодування,
тобто, не на відновлення застрахованої
власності.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 09
жовтня 2014 року позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ
«ПриватБанк» - задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду
представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подала
апеляційну скаргу, якою просить
скасувати рішення Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 09 жовтня 2014 року і ухвалити
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову ОСОБА_1. Апеляційна
скарга мотивована порушенням судом
норм матеріального та процесуального
права, а також, неправильно встановлено
обставини, які мають суттєве значення
для розгляду справи.

В судовому засіданні представник
апелянта підтримала доводи
апеляційної скарги з підстав наведених
в апеляційній скарзі.

Представник позивача в судовому
засіданні заперечив щодо задоволення
апеляційної скарги, вважає, що банк не
мав права грошима, які виплачені на
ремонт автомобіля, погашати кредитні
зобов'язання позивача.

Заслухавши суддю-доповідача,
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення у рішенні, колегія суддів
апеляційного суду дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.2, 3 ст.213 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення не відповідає вказаним вимогам
закону з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.626, 627 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямованих на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків, а сторони
є вільними в укладанні договору, виборі
контрагента та визначені умов договору
з урахуванням вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.528 ЦК України
зобов'язання повинно виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимогам ЦК України, інших
актів цивільного законодавства.

Судом першої інстанції встановлено та
відповідає матеріалам справи, що 21
квітня 2011 року о 01 годині 30 хвилин на
трасі А4 93.800 км. в Польщі, керуючи
автомобілем марки TOYOTA державний номер
НОМЕР_1, ОСОБА_1 став учасником
дорожньо-транспортної пригоди,
внаслідок чого внаслідок чого виникло
право на отримання страхового
відшкодування та страховою компанією
WARTA м. Варшава на його користь було
нараховане та виплачено страхове
відшкодування для проведення ремонту
автомобіля в розмірі 2 974 Євро, яке 11
серпня 2011 року надійшло на його
розрахунковий рахунок в Мукачівському
відділенні №9 Закарпатського РУ ПАТ КБ
«ПриватБанк» та 16 серпня 2011 року згідно
кредитної виписки програми «Приват 24»
ПАТ КБ «ПриватБанк» списано в рахунок
погашення кредиту НОМЕР_2, відкритого
за програмою «Авто в кредит»
зарахуванням вищезазначених грошових
коштів в розмірі 33 606,20 грн. (еквівалент
суми 2 974 Євро) (а.с.5-11). 16 серпня 2005 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1
виникли договірні правовідносини на
підставі укладеного кредитного
договору №MKAWAR02460305 непоновленої
кредитної лінії у розмірі 51 990,00 грн. з
відсотковою ставкою 1,48% в місяць з
розрахунку 360 днів у році і з строком
повернення до 13.08.2010 року (а.с.46-47).

Згідно п.1.1 вказаного кредитного
договору позивач зобов'язався для
погашення заборгованості здійснювати
щомісячний платіж в розмірі 2,5% від суми
витрачених в рахунок кредитного ліміту
коштів з 01 по 20 число кожного місяця та
нарахованих відсотків на залишок
заборгованості.

Однак, позивач зобов'язання за вказаним
Договором не виконав у строки,
передбачені графіком погашення
кредиту, кредитні кошти повернув лише
частково, як вбачається із розрахунку
(а.с.9), який сторонами не оспорено,
позивач не вносив щомісячні платежі за
договором та мав прострочену
заборгованість за тілом кредиту у
розмірі 12 796,94 грн. та прострочених
відсотків у сумі 11 030,81 грн. (а.с.10).

Статтею 1071 ЦК України передбачено, що
банк може списати грошові кошти з
рахунка клієнта на підставі його
розпорядження. Грошові кошти можуть
бути списані з рахунку клієнта без його
розпорядження на підставі рішення
суду, а також у випадках, встановлених
договором між банком і клієнтом.

В свою чергу ст.26 Закону України «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні» визначає, що платник при
укладенні договорів із банком має
право передбачити договірне списання
грошей зі своїх рахунків на користь
банку платника або третіх осіб. Також
відповідно до п.6.1-6.6 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженій
Постановою Правління НБУ від 21.01.2004
року №22 та Умов та правил надання
банківських послуг, якщо кредитором по
договору є банк, обслуговуючий
платника, то право цього банку на
здійснення договірного списання
передбачається в договорі
банківського рахунку або в іншому
договорі про надання банківських
послуг. Договір може містити
інформацію, необхідну банку для
списання коштів з рахунку платника.
Списання коштів з будь-якого рахунку
клієнту, відкритого банком,
оформлюється меморіальним ордером.

Підставою для списання грошових коштів
з карткового рахунку позивача є
отримана згода на списання грошових
коштів, оскільки між позивачем та
відповідачем був укладений договір
про надання банківських послуг від
16.08.2005 року, згідно Договору №MKAWAR02460305
про відкриття і обслуговування
карткового рахунку «Авторозстрочка».
Також, між тими самими сторонами 27.04.2011
року було укладено Договір №SAMDN4981
про відкриття і обслуговування
карткового рахунку.

У відповідності до умов договору про
надання банківських послуг, останні
складаються із Заяви, Умов та правил
надання банківських послуг, Тарифів
банку, які разом є договором приєднання
згідно зі ст.634 ЦК України (надаються у
додатку).

У відповідності до п.6.3 "Умов та правил
надання банківських послуг", які є
невід'ємною частиною укладеного між
сторонами договору банківського
обслуговування, зазначено, що у разі
прострочення заборгованості клієнт по
кредитному ліміту, Банк має право на
примусове списання коштів в грошовій
одиниці України/ іноземній валюті з
будь-якого розрахунку клієнта в
розмірі, еквівалентному сумі
заборгованості в іноземній валюті/
національній валюті України по
договору.

Таким чином, сторони, користуючись
своїм правом на свободу договору (ст.627
ЦПК України), самостійно на власний
розсуд визначились з усіма істотними
умовами договору.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Таким чином, аналізуючи вищенаведене,
колегія суддів приходить до висновку,
що відповідач мав право на здійснення
операції по списанню грошових коштів з
карткового рахунку позивачки без
отримання його розпорядження або
згоди.

Заперечення представника позивача в
судовому засіданні щодо
безпідставного списання банком з
карткового рахунку ОСОБА_1 грошових
коштів страхового відшкодування для
проведення ремонту автомобіля не
заслуговують на увагу, оскільки такі
спростовуються умовами договору.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції в частині задоволення
позовних вимог не можна визнати
законним й обґрунтованим, а тому
скасуванню на підставі п.п.3, 4 ч.1 ст.309
ЦПК України в зв'язку з невідповідністю
висновків суду обставинам справи,
порушенням норм матеріального права, з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.215 ЦПК України
суд при ухвалені рішення зазначає про
розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог ч.5 ст.88 ЦПК України
якщо суд апеляційної або касаційної
інстанції, не передаючи справи на новий
розгляд, змінює рішення або ухвалює
нове, суд відповідно змінює розподіл
судових витрат. Стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати (ч.1 ст.88 ЦПК України).

У зв'язку з цим з позивача на користь
ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає
стягненню судовий збір у розмірі 168,03
грн. (а.с.49).

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК
України судова колегія, -

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу - задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 09
жовтня 2014 року, - скасувати, по справі
ухвалити нове рішення, яким в позові
ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі
Закарпатського регіонального
управління ПАТ КБ «ПриватБанк» про
стягнення безпідставно отриманих
коштів - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» сплачений судовий збір у
розмірі 168,03 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді: