РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року Комсомольський
районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді - Скрипніка Л.А.,

за участю секретаря - Скакун Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення пені за
несвоєчасну сплату аліментів на
неповнолітню дитину, -

встановив:

Позивач звернулась до суд із позовом
до відповідача яким просить стягнути з
ОСОБА_2 на її користь, на утримання
неповнолітньої дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 пеню за прострочення
сплати аліментів в сумі 4108,28 гривень.

Свої вимоги мотивує тим, що вона
перебувала із відповідачем у шлюбі, від
якого в них народилась дитина ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає із позивачем.
19.05.2009 року за рішенням Комсомольського
районного суду м. Херсона було видано
виконавчий лист, яким на її користь із
відповідача вказано стягувати на
утримання сина ОСОБА_3 грошові кошти в
розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу,
але не менше 30 % прожиткового мінімуму
на дитину відповідного віку. Проте
відповідач належним чином свої
зобов'язання не виконував, через що за
ним утворилась заборгованість за
вказаним виконавчим листом в розмірі 13
482,14 гривень. Через заборгованість
просить, із урахуванням збільшення
позовних вимог, стягнути з відповідача
на її користь пеню за несвоєчасну
сплату аліментів в розмірі 100 438,62
гривень, на підтвердження чого надала
суду відповідні розрахунки.

Під час судового слідства позивач
повністю підтримала свої позовні
вимоги з підстав викладених нею в
розглядуваній позовній заяві а також в
заяві про збільшення позовних вимог, та
просила суд задовольнити позов у
повному обсязі.

У в судовому засіданні відповідач
щодо задоволенню позовних вимог
заперечував, вказуючи про те, що він
виконував перед позивачем свої
аліментні зобов'язання, з приводу чого
надав суду відповідні квитанції УДППЗ
«Укрпошта». Проте у судовому засіданні
не заперечував проти наданого
державним виконавцем розрахунку
заборгованості, вказуючи про те, що він
дійсно аліменти сплачував не у повному,
належному до сплати, обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи та перевіривши їх
доказами, суд приходить до наступних
висновків та відповідних ним
правовідносин.

Як вбачається зі свідоцтва про
народження, серії НОМЕР_1 виданого
31.07.2008 року, сторони по справі мають
спільну дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

За рішенням Комсомольського
районного суду м. Херсона від 07.04.2009
року із відповідача вирішено стягнути
на користь позивача по справі на
утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
аліменти у розмірі 1/6 частина від
доходу відповідача, але не менше 30%
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку починаючи з 25.12.2008
року до досягнення дитиною повноліття.

На підставі зазначеного рішення
07.04.2009 року було видано виконавчий лист.

Згідно довідки-розрахунку від 29.11.2013
року станом на 30.11.2013 року за вказаними
аліментними зобов'язаннями державним
виконавцем нараховано до сплати
відповідачу 14 362,14 гривень, з яких
фактично сплачено лише 880,00 гривень.
Таким чином, станом на 30.11.2013 року за
відповідачем рахується заборгованість
перед позивачем по аліментам в розмірі
13 482,14 гривень.

Згідно поданих відповідачем
квитанції, на даний час зазначена
заборгованість протягом грудня 2013 року
- січня 2014 року відповідачем погашена,
про що позивач у судовому засіданні не
заперечувала. Разом із тим, вказані
квитанції не спростовують неналежного
виконання відповідачем своїх
аліментних заборгованість перед
позивачем, а навпаки, вказують про
несвоєчасну сплату аліментів
відповідачем.

Відповідно до довідки державного
виконавця, наданої на запит суду,
станом на 01.01.2014 року за відповідачем
рахується борг в сумі 9,74 гривень.

Так, як вбачається із вищезгаданої
довідки-розрахунку, наданої державним
виконавцем, у період з грудня 2008 року по
грудень 2013 року відповідач свої
аліментні зобов'язання виконував
неналежним чином. Так за вказаний
період ним було сплачено аліменти лише:
у вересні 2010 року в розмірі 230,00 гривень;
у лютому 2011 року в сумі 200,00 гривень; у
жовтні-листопаді 2012 року в сумі по 150,00
гривень за кожен місяць; у
січені-березені 2013 року в сумі по 160,00
гривень за кожен місяць; в травні 2013
року в розмірі 310,00 гривень; в липні 2013
року в сумі 320,00 гривень; у
вересні-листопаді 2013 року в сумі по 160,00
гривень за кожен місяць та у грудні 2013
року, відповідно коли подано
розглядувану судом позовну заяву,
відповідачем було сплачено на
виконання його аліментних зобов'язань
перед позивачем загалом 11 892,00 гривень.

Щодо вказаних обставин відповідач по
справі не заперечував.

Відповідно до ст.196 СК України та
роз'яснень Пленуму Верховного Суду
України, викладених у п. 22 постанови №3
від 15 травня 2006 року «Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів», при виникненні
заборгованості з вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені) у
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення. Передбачена ст. 196 СК
України відповідальність платника
аліментів за прострочення їх сплати у
виді неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин, зокрема, у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками. В
інших випадках стягується неустойка за
весь час прострочення сплати
аліментів.

Разом із тим, відповідно до ч. 2 ст. 196 СК
розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

Таким чином, враховуючи матеріальний
та сімейний стан відповідача, суд
приходить до переконання про
обґрунтованість позовних вимог в
частині та, відповідно про
необхідність їх часткового
задоволенні.

При цьому, при розрахунку пені,
належної до сплати відповідачем, суд
приймає до уваги період, за який така
пені стягується, а саме з 01.12.2008 року по
30.11.2013 року, суми заборгованостей, які
утворювались у відповідача перед
позивачем за вказаний період та
кількість днів, протягом яких така
заборгованість існувала, із
урахуванням її поступового збільшення
та часткового погашення такої
заборгованості відповідачем.

Слід зазначити, що надані
відповідачем квитанції з приводу
виконання ним своїх аліментних
зобов'язань перед позивачем не
спростовують вищевикладених висновків
суду.

На підставі викладеного, та керуючись
ст. ст. 5, 11, 60, 79, 88, 212-215, 256, 364 ЦПК України,
суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
про стягнення пені за несвоєчасну
сплату аліментів на неповнолітню
дитину, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_3 пеню у зв'язку із несплатою
аліментів на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1, що утворилась станом на
01.12.2013 року, із урахуванням її
часткового зменшення судом, в сумі 80
000,00 (вісімдесят тисяч) гривень 00 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судові витрати на загальну суму 800,00
(вісімсот) гривень 00 коп..

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня його проголошення,
шляхом подання апеляційної скарги до
апеляційного суду Херсонської області
через Комсомольський районний суд м.
Херсона. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя

Л.А. Скрипнік