Справа №
Провадження № 2/642/293/14
17 лютого 2014 року Ленінський районний
суд м. Харкова в складі:
Головуючого - судді Грінчук О.П.,
за участі секретаря Потеніхіній О.О.
розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові в залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
позивач звернувся в суд з позовом в
якому просить стягнути з відповідача
заборгованість за договором позики в
сумі 7000,00 гривень, посилаючись на те, що
17.05.2012 року між ОСОБА_1 та відповідачем
було укладено договір позики, згідно
якого останнім отримано 7000,00 гривень зі
строком повернення суми позики до
17.06.2012 року. У зазначений строк
відповідач суму позики не повернув, що
змусило позивача звернутися з позовом
до суду. Крім того, позивач просить
стягнути з відповідача на свою користь
проценти за користування позикою у
виплат в розмірі 77,00 гривень та суму
сплаченого судового збору у розмірі
У судове засідання позивач не з'явився,
надав заяву про розгляд справи у його
відсутність, позовні вимоги підтримав
та просив їх задовольнити з підстав
викладених у позові.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, причини своєї неявки суду
не повідомив, про день та час розгляду
справи сповіщений належним чином, що
підтверджується оголошенням у газеті
«Слобітьський край» від 04.02.2014 року № 15
(а.с. 29). Заяв від відповідача до суду не
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст.224 ЦПК
Суд, провівши у сукупності
дослідження матеріалів справи, вважає,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав:
у відповідності до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до ЦПК
України, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Так, 17.05.2012 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 було укладено договір позики,
згідно якого відповідач отримав
грошову суму у розмірі 7000,00 гривень
строком до 17.06.2012 року та сплатити 1 % за
кожен день користування позикою, що
підтверджується розпискою ОСОБА_2 від
17.05.2012 року (а.с.5).
Згідно ст.1046 ЦК України, за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики вважається
укладеним з моменту передання грошей
або інших речей, визначених родовими
Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.
Частиною п. 1 ст. 1048 ЦК України
передбачено, що позикодавець має право
на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором.
Відповідач своїх зобов'язань за
договором позики у зазначеній в
розписці строк не виконав, в результаті
чого за період з 18.05.2012 року по 19.11.2013
року утворилась заборгованість, яка
- 7000,00 гривень - сума боргу;
- 70,00 гривень - 1% від суми боргу;
користування позикою.
Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог ЦК України, інших
актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушення
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
Враховуючи що відповідач свої
зобов'язання за договором позики у
встановлений строк не виконав, суд
вважає, що сума боргу підлягає
примусовому стягненню з відповідача на
користь позивача, а позов задоволенню в
Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.
На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 169, 174, 209, 212,
214, 215, 224-226 ЦПК України; ст. ст. 526, 530, 610, 612,
625, 1046, 1048, 1049 ЦК України, суд, -
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики, -
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
заборгованість за договором позики від
17.05.2012 року в сумі 7000 (сім тисяч) гривень
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
проценти за користування позикою в
п'ятсот сімдесят ) гривень 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму інфляційних витрат в розмірі 77
(сімдесят сім) гривень 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 456 (чотириста
п'ятдесят шість) гривень 48 коп.
Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через Ленінський районний суд м.
Харкова шляхом подачі апеляційної
скарги в десятиденний строк з дня його
проголошення, а особами які були
відсутні при його оголошенні в той же
самий строк з часу його отримання.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, по письмовій
заяві відповідача, представленої
протягом десяти днів від дня одержання
його копії.

Головуючий: