Провадження №4-с/761/1/2014
У Х В А Л А

іменем України

15 квітня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді
Юзькової О.Л.

при секретарі
Звонцовій О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за скаргою
ОСОБА_1, заінтересована особа: Відділ
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві на дії державного
виконавця та, -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся до суду з даною
скаргою та просить визнати дії
державного виконавця неправомірними
та скасувати постанову про закінчення
виконавчого провадження від 12.07.2012 р.,
зобов'язати ВДВС Шевченківського РУЮ у
м. Києві усунути порушення, зобов'язати
ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві
негайно виконати виконавчий лист.
Зазначає, що 25.07.2012 р. він ознайомився з
оскаржуваною постановою з якою
категорично не згоден у зв'язку із тим,
що державний виконавець при її
винесені посилався на не провірені та
недостовірні факти. В постанові
державний виконавець послався на
ухвалу Шевченківського районного суду
м. Києва від 18.06.2012 р. згідно якої
виконавчий лист № 2610/12448/2012 р.
відповідно до якого виконавчий
документ визнано таким, що не підлягає
виконанню. Дана ухвала була оскаржена в
апеляційному порядку, а тому державний
виконавець виніс постанову про
закриття виконавчого провадження за
відсутності законних підстав.

В подальшому скаржник уточнив свої
вимоги, зазначивши, що скарга ним
готувалась під час розгляду Вищим
спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ іншої судової справи і після
відхилення судом вимог позивача,
скаржник вважає за необхідне доповнити
свої вимоги щодо фактів порушення з
боку зацікавленої особи встановлені за
рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 12.11.2007 року. ВДВС
незаконно звернуло стягнення не на
грошові кошти, як того вимагав суд, а на
неіснуючі окремі квартири НОМЕР_1 та
НОМЕР_2 по АДРЕСА_1. Так судом
встановлено, що на підставі вимоги
державного виконавця від 28.09.2004 р. до
експерта, останнім було незаконно
здійснена повторна експертиза, яка в
свою чергу визнана судом недійсною.
Також під час судових розглядів справи
виявилось, що справа виконавчого
провадження незаконно та безслідно
зникла, а з'явився протокол проведення
прилюдних торгів від 16.09.2005 р. та акт про
проведення прилюдних торгів від 18.10.2005
р. Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 12.11.2007 року набрало
законної сили, висновок експерта,
складений на підставі вимоги
державного виконавця 2004 року визнано
недійсним, рішенням фактично
встановлено факт існування іншого
об'єкта нерухомості, рішення не
оскаржено, але і не виконано. За даних
обставин скаржник просить суд визнати
дії виконуючого обов'язки керівника
ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві
Жданова М.Г. протиправними з винесенням
вимоги державного виконавця від 28.09.2004
року про призначення повторного
експертного висновку, визнати
визначення в вимозі «як окремих
квартир НОМЕР_1 та НОМЕР_2 по АДРЕСА_1»
незаконним та визнати дії ВДВС по
зверненню стягнення на окремі квартири
НОМЕР_1 та НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 незаконним.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав
скаргу просив задовольнити. Зазначив,
що строк для звернення до суду з такими
вимогами не пропущений, оскільки
тільки в 2007 році Шевченківським
районним судом м. Києва було
встановлено недійсність повторного
висновку будівельно-технічної
експертизи, вчиненого на вимогу
державного виконавця недійсним. Крім
того, протягом 2005-2006 р. у
Шевченківському районному суді м.
Києва розглядалися справа про визнання
незаконними дій державного виконавця
щодо переоцінки окремих квартир.

Представник ВДВС Шевченківського РУЮ у
м. Києві заперечував щодо задоволення
скарги. Пояснив, що дане виконавче
провадження, в межах якого оскаржують
ся дії, а саме № 224/36, яке відбувалось
протягом 2004-2005 року з виконання рішення
суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь
фізичних та (або) юридичних осіб до
архіву служби не передано та на
зберіганні не знаходиться. Тому надати
дане виконавче провадження неможливо.
Крім того зазначив, що виконавчі дії
які відбувались в 2004-2005 роках не були
вчасно, як це передбачено законом,
оскаржені боржником, неправомірність
дій державного виконавця не доведена,
а тому просив відмовити у задоволенні
скарги.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з наданих ОСОБА_1 доказів
на виконанні Відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
перебувало зведене виконавче
провадження №224/36 про стягнення з
ОСОБА_1 на користь фізичних осіб та
держави сум боргів.

28.09.2004 року виконуючим обов'язки
керівника ВДВС Шевченківського РУЮ у м.
Киві Жданоим М.Г. винесено вимогу про
призначення повторного експертного
висновку, в рамках даного виконавчого
провадження. Зазначене
підтверджується копією вимоги,
долученої ОСОБА_1 до матеріалів скарги.

З вимоги державного виконавця
вбачається, що останній надав
зобов'язання, відповідно до положень
ст.ст. 6,14,88 Закону України «Про
виконавче провадження» провести
експертну оцінку квартир НОМЕР_1 та
НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 як дві окремі
квартири.

ОСОБА_1 зазначає, що така вимога
неправомірна, оскільки рішенням
Шевченківського районного суду м.
Києва від 12.11.2007 р. було визнано
недійсним висновок експерта складений
на підставі оскаржуваної вимоги з часу
її вчинення та підтверджено дійсність
попереднього висновку № 5417, його даних
щодо відсутності окремих квартир
НОМЕР_1 та НОМЕР_2 по АДРЕСА_1, що
належали до перебудови належали
скаржнику.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 12.11.2007 року задоволено
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання висновку судової
будівельно-технічної експертиз
недійсним.

Судом встановлено, що 01.11.2004 року КНДІСЕ
надійшов лист/вимога від 28 вересня 2004
року в.о. начальника ВДВС
Шевченківського РУЮ м. Києва Жданова
М.Г. щодо проведення експертної оцінки
квартир НОМЕР_1 та НОМЕР_2 по АДРЕСА_1, як
двох окремих квартир.

На виконанні вимоги відповідачами було
висновок № 6689 від 04.11.2004 р.

Позивач мотивував свої вимоги тим, що в
висновку невірно вказана площа
квартир, що потягло за собою
неправильність визначення дійсної
реальної вартості вказаних квартир.

Як пояснили в судовому засіданні
відповідачі квартири при проведенні
експертної оцінки ними не оглядались, а
оцінка проводилась методом прямого
порівняння аналогів продажу та на
підставі наданої начальником ВДВС
Шевченківського РУЮ м. Києва
документації.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що спірний висновок № 6689 від 04.11.2004 р. не
відповідає дійсним фактам щодо квартир
НОМЕР_1 та НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 за їх
реальним станом та визнав недійсним
висновок судової будівельно-технічної
експертизи № 6689 від 04.11.2004 року.

Згідно до вимог ст. 383 ЦПК України
учасники виконавчого провадження та
особи, які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутися
до суду із скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

Скаржник зазначає, що рішенням
Шевченківського районного суду м.
Києва від 12.11.2007 р. доводить
неправомірність дій в.о. керівника ВДВС
Шевченківського РУЮ у м. Києві з
винесення вимоги про призначення
повторного експертного висновку та
просить визнати такі дії протиправними
та визнати визначення у вимозі «як
окремих квартир НОМЕР_1 та НОМЕР_2 по
АДРЕСА_1» незаконними.

В своїх діях державний виконавець
керується положеннями Закону України
«Про виконавче провадження».

За приписами ст. 14 Закону України «Про
виконавче провадження» (в редакції, що
діяла на момент оскаржуваних дій), для
з'ясування питань, що виникають при
здійсненні виконавчого провадження і
потребують спеціальних знань,
державний виконавець з власної
ініціативи або за заявою сторін
призначає своєю постановою експерта
або спеціаліста, а пр. необхідності -
кількох спеціалістів або експертів.

При цього, за положеннями ст. 6 Закону
України «Про виконавче провадження»
вимоги державного виконавця є
обов'язковими для всіх органів,
організацій, посадових осіб, громадян
та юридичних осіб та території України.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні скарги, суд виходить з
того, що встановлені судовим рішенням,
прийнятим 12.11.2007 р. обставини -
невідповідність висновку № 6689 дійсним
фактам щодо квартир не свідчать про
неправомірність дій державного
виконавця щодо призначення експертної
оцінки, а також не дає підстав для
визнання незаконним визначень
зазначених в вимозі, визнання
незаконними дій по зверненню
стягнення.

Крім того, суд бере до уваги ту
обставину, що на день розгляду скарги
виконавче провадження, як свідчить Акт
проведення перевірки архівних
матеріалів від 14.05.2008 року у відділу ДВС
Шевченківського РУЮ у м. Києві відсутні
на зберіганні архівні матеріали по
виконавчому провадженню № 224/36, що не
заперечується і скаржником.

Таким чином дослідити матеріали
виконавчого провадження можливим н
видається

Також слід взяти до уваги положення ст..
385 ЦПК України, які встановлюють
можливість звернення до суду зі
скаргою у десятиденний строк з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення її прав чи
свобод.

Як вбачається з матеріалів справи і не
заперечується учасниками процесу
оскаржувані дії відбувались у 2004 році,
вважати поважними причини не звернення
у встановлений законом термін розгляд
Шевченківським районним судом м. Києва
справи щодо переоцінки окремих
квартир, на думку суду, не може
слугувати перешкодою щодо оскарження
неправомірних дій державного
виконавця.

Приписами ст. 11 ЦПК України
встановлено, що суд розглядає цивільні
справи в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Згідно до положень ч. 1 ст. 387 ЦПК України
у разі встановлення обґрунтованості
скарги суд визнає оскаржувані рішення
дії чи бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Зважаючи на все вищенаведене, беручі до
уваги, що скаржником не доведено в
судовому засіданні, що дії державного
виконавця, які відбувались у 2004 році є
неправомірними, підстави для
задоволення скарги відсутні.

Виходячи з наведеного, керуючись
ст.ст. 383, 385,387 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ

В задоволенні скарги ОСОБА_1
відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена
до Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня її
проголошення.

У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили
в разі закінчення вищезазначених
строків, або якщо її не скасовано після
розгляду справи судом апеляційної
інстанції.

Суддя: