Справа № 437/3662/14-ц
У Х В А Л А

« 18» березня 2014 року

м. Луганськ

Суддя Ленінського районного суду м.
Луганська Женеску Е.В., розглянувши
скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції в
Луганській області при виконанні дій
по виконавчому листу № 2-165/07 від 08.05.2007
року, -

В С Т А Н О В И В :

11 березня 2014 року заявник ОСОБА_1
звернувся до суду з зазначеною скаргою
у якій просить визнати бездіяльність
ВДВС ГУЮ в Луганській області при
виконанні дій по виконавчому листу №
2-165/07 від 08.05.2007 року про стягнення а
його користь в рахунок відшкодування
збитків у зв'язку із невиплатою
винагороди за використання винаходу у
сумі 16385, 24 грн.; зобов'язати ВДВС ГУЮ в
Луганській області негайно розпочати
і виконати постанову про відкриття
провадження ВП № 37178568 від 26.03.2013 року
про примусове виконання виконавчого
листа № 2-165/07, виданого 19.03.2013 року;
стягнути з ВДВС ГУЮ в Луганській
області на його користь відшкодування
заподіяної шкоди в сумі 20 000 грн.

Дана скарга підлягає залишенню без
руху виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Враховуючи положення ч.8 ст.8 ЦПК
України до скарги на дії державного
виконавця застосовуються загальні
правила позовного провадження із
врахуванням особливостей передбачених
Розділом VII ЦПК України.

Відповідно до ст. 3 постанови Пленуму
Верховного суду України № 14 від 26.12.2003
року «Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
органів і посадових осіб державної
виконавчої служби та звернень
учасників виконавчого провадження»,
скарги, заяви, подання мають
відповідати загальним вимогам щодо
форми та змісту позовної заяви,
передбаченим положеннями ЦПК.

У разі відсутності спеціальної норми
щодо вирішення певних питань, які
виникають при розгляді скарг на
рішення, дії або бездіяльність
посадових осіб державної виконавчої
служби до скарг учасників виконавчого
провадження, застосовуються положення
ЦПК, якими врегульовані аналогічні
питання.

Учасниками виконавчого провадження є
державний виконавець, сторони
(стягував, боржник), представники
сторін, експерти, спеціалісти,
перекладачі, суб'єкти оціночної
діяльності - суб'єкти господарювання.

Відповідно до статті 26 ЦПК особа,
залучена до проведення виконавчих дій,
яка звернулась до суду зі скаргою,
заявою (поданням), бере участь у їх
розгляді як заявник, а інші учасники
цього провадження, прав і обов'язків
яких безпосередньо стосується
зазначене звернення, - як
заінтересовані особи.

Окрім заявника та суб'єкта оскарження
доцільним та обґрунтованим є
залучення до участі у розгляді скарги
інших осіб, заінтересованих у
вирішенні питання, прав та інтересів
яких може торкнутись судове рішення,
зокрема слід залучати в обов'язковому
порядку всі сторони виконавчого
провадження, статус яких слід
визначити за аналогією до норм
окремого провадження.

Як вбачається з матеріалів скарги
ОСОБА_1 зазначає себе як позивача, а в.о.
начальника відділу ПВР ВДВС ГУЮ в
Луганській області Воронкіна В.А. як
відповідача.

А тому, необхідно правильно визначити
склад учасників процесу з зазначенням
їх відповідного статусу.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України, у разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії
чи бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити
вимогу заявника та усунути порушення
або іншим шляхом поновлює його
порушені права чи свободи. Якщо
оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби і права чи свободи
заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

До того ж, заявлені скаржником вимоги
не відповідають ст. 387 ЦПК України.

Що стосується вимог про стягнення в
рахунок відшкодування заподіяної
шкоди в сумі 20 000 грн., слід зазначити,
що вимоги скаржника (заявника) не
можуть мати характеру вимог позовного
провадження.

Враховуючи суб'єктивний склад осіб,
зазначених у скарзі, та зміст її
прохальної частини, заявник не
обмежений в праві звернутися до
адміністративного суду з відповідним
позовом на підставі ст. 17 КАС України.

У відповідності з п. 1) ч. 2 ст. 17 КАС
України компетенція адміністративних
судів поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Відповідно до п. 7 ст. 3 КАС України
суб'єктом владних повноважень є орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в
тому числі на виконання делегованих
повноважень.

Позовна заява може бути подана,
відповідно до ч.1 ст.181 КАС України,
згідно якої учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду
із позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Адміністративний позов подається до
адміністративного суду у формі
письмової позовної заяви, яка за
формою та змістом повинна відповідати
вимогам ст. ст. 105, 106 КАС України.

Відповідно до ст.385 ЦПК України скаргу
може бути подано до суду у десятиденний
строк з дня, коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення
її прав чи свобод. Пропущений з
поважних причин строк для подання
скарги може бути поновлено судом.

За змістом правила ч. 2 ст. 72 ЦПК
України на особу, яка пропустила
встановлений законом процесуальний
строк, покладається обов'язок подати
клопотання про його поновлення,
оскільки за зазначеним правилом
документи, подані після закінчення
процесуальних строків, залишаються без
розгляду, якщо суд за клопотанням
особи, що їх подала, не знайде підстав
для поновлення такого строку.

Викладеною вище статтею встановлено
право суду поновити строк для подання
скарги, що пропущено заявником з
поважних причин. На особу, яка
пропустила встановлений законом
процесуальних строк, покладається
обов'язок подати клопотання (у вигляді
письмової заяви) про його поновлення.

У разі якщо подано клопотання про
поновлення строку на оскарження
рішення, дії чи бездіяльності
державного виконавця, то у будь-якому
випадку це клопотання вирішується в
судовому засіданні відповідно до вимог
статті 73 ЦПК.

Згідно ст. 73 ЦПК України, суд поновлює
строк, встановлений законом або судом,
за клопотанням (у вигляді письмової
заяви) сторони або іншої особи у разі
його пропущення з поважних причин.
Питання про поновлення чи продовження
пропущеного строку вирішує суд, у
якому належало вчинити процесуальну
дію або до якого потрібно було подати
документ чи доказ. Про місце і час
розгляду цього питання повідомляються
особи, які беруть участь у справі.
Присутність цих осіб не є обов'язковою.
Одночасно з клопотанням про
поновлення чи продовження строку
належить вчинити ту дію або подати той
документ чи доказ, стосовно якого
заявлено клопотання.

Як вбачається з тексту скарги, ОСОБА_1
клопоче про поновлення пропущеного ним
строку на подання скарги, при цьому
клопотання не оформлено у вигляді
письмової заяви, а також скаржником не
зазначено посилання на відповідні
докази, які б підтвердили поважність
причин пропуску встановленого законом
строку для подання скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України
суддя, встановивши, що позовну заяву
подано без додержання вимог,
викладених у статтях 119,120 ЦПК України,
або не сплачено судовий збір,
постановляє ухвалу, в якій
зазначаються підстави залишення заяви
без руху, про що повідомляє позивача і
надає йому строк для усунення
недоліків.

Враховуючи викладене, суд вважає за
необхідне залишити скаргу без руху,
надавши заявнику строк для усунення
недоліків.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст.ст. 72, 383-385, 121 ЦПК України,
суддя, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції в
Луганській області при виконанні дій
по виконавчому листу № 2-165/07 від 08.05.2007
року, - залишити без руху, надавши
заявнику строк для усунення недоліків
тривалістю п'ять днів з дня отримання
ухвали, в іншому випадку, - скарга буде
вважатися неподаною та буде повернута
заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ:
Е.В.
Женеску