АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/23/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Мовчан Д.В. Доповідач - Чубуков О.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

Судді-головуючого:
Чубукова О.П.

Суддів колегії:
Михайловської С.Ю., Красвітної Т.П.

при секретарі Яловій
Ю.О.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_5
на рішення Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 21 лютого 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6,
приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_8, треті
особи, що не заявляють самостійних
вимог на предмет спору - Друга
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора, ОСОБА_10 про визнання заповіту
недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 21 лютого 2013 року
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до
ОСОБА_6, приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_8, треті
особи, що не заявляють самостійних
вимог на предмет спору - Друга
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора, ОСОБА_10 про визнання заповіту
недійсним - відмовлено.

Не погодившись з рішенням, ОСОБА_5
подала апеляційну скаргу в якій
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове, посилаючись на
необґрунтованість і незаконність.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає
за необхідне апеляційну скаргу
відхилити, рішення суду залишити без
змін з наступних підстав.

Відповідно до вимоги ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Матеріалами справи встановлено, що 09
травня 2011 року ОСОБА_11 помер, про що в
Книзі реєстрації смерті Відділом
реєстрації смерті Дніпропетровського
міського управління юстиції
Дніпропетровської області 12 травня 2011
року зроблено відповідний актовий
запис за № 2314 (а.с.15).

Як вбачається із матеріалів справи, за
життя ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, склав
заповіт 06 серпня 2003 року, посвідчений
Приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_8, яким все
своє майно, де б воно не було і з чого б
воно не складалось і взагалі все те, що
на день смерті буде йому належати та на
що матиме право за законом, заповідав
ОСОБА_6 (а.с. 57).

Окрім цього, суд зазначає, що порушення
форми та порядку посвідчення заповітів
являють собою неврахування будь-яких
імперативних вимог закону, підзаконних
актів щодо складання заповіту
(відсутність нотаріального
посвідчення або посвідчення особами,
яке прирівнюється до нотаріального,
складання заповіту представником,
відсутність у тексті заповіту дати,
місця його складання, тощо). Загальні
вимоги до форми заповіту встановлені
ст. 1247 ЦК України. Зокрема, заповіт
складається у письмовій формі, із
зазначенням місця та часу його
складення; має бути особисто
підписаний заповідачем, а якщо особа не
може особисто підписати заповіт, він
підписується відповідно до ч. 4 ст. 207
цього Кодексу; заповіт має бути
посвідчений нотаріусом або іншими
посадовими, службовими особами,
визначеними у ст. ст. 1251, 1252 цього
Кодексу.

Оглядом спірного заповіту встановлено,
що вказані вимоги чинного
законодавства при його посвідченні
Приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 були
дотримані. Заповіт містить
розпорядження заповідача не стосовно
конкретного нерухомого майна -
квартири за адресою: АДРЕСА_1 а
стосовно всього майна заповідача, де б
воно не було і з чого б воно не
складалося, і взагалі те, що йому буде
належати на день його смерті і на що за
законом він матиме право.

Обравши способом захисту пред'явлення
позову про визнання заповіту недійсним
з огляду на порушення порядку його
посвідчення, позивачем не враховано те,
що відповідно до п. 17 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування» заповіт, складений із
порушенням вимог щодо його форми та
посвідчення, згідно із ч. 1 ст. 1257 ЦК
України є нікчемним, тому на підставі
ст. 215 ЦК України визнання такого
заповіту недійсним судом не
вимагається.

Колегія суддів погоджується з рішенням
суду першої інстанції і вважає, що його
ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.
Вивчивши досконало всі обставини
справи, судді дійшли висновку, що
доводи апеляційної скарги є
переоцінкою доказів, які важливого
значення для справи не мають.

За таких обставин колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
відхилити, а рішення Ленінського
районного суду м.Дніпропетровська від
21 лютого 2013 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 -
відхилити.

Рішення Ленінського районного
суду м.Дніпропетровська від 21 лютого 2013
року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає
чинності з моменту її оголошення і з
цього ж дня може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів.

Судді колегії: