Справа № 367/7921/13-ц Головуючий у І
інстанції Мікулін А.В.Провадження №
22-ц/780/1604/14 Доповідач у 2 інстанції
СержанюкКатегорія 47
РІШЕННЯ

Іменем України

14 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі головуючого судді -
Сержанюка А.С., членів колегії - суддів
Білоконь О.В., Коцюрби О.П., із участю
секретарів Токар Т.Ю., Ромашини І.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві матеріали
цивільної справи за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Ірпінського
міського суду Київської області від 10
січня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
неустойки у зв'язку із несплатою
аліментів,

В С Т А Н О В И Л А :

23 жовтня 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із позовом, де просила стягнути із
ОСОБА_1 22 897,76 грн. неустойки у зв'язку із
несплатою аліментів.

Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням
Ірпінського міського суду Київської
області від 05 березня 2012 року із ОСОБА_1
стягнуті аліменти на утримання сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частки з
усіх видів його заробітку ( доходу )
щомісячно, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 30 січня 2012 року і до
повноліття дитини.

Проте, відповідач не сплачував
аліменти вчасно та в повному обсязі,
унаслідок чого у нього виникла
заборгованість по сплаті аліментів у
розмірі 8 566,20 грн., а у позивачки,
відповідно, - право на стягнення
неустойки у розмірі одного відсотка
від суми несплачених аліментів за
кожен день прострочення.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 10 січня 2014 року
зазначений позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 22 897,76 грн. пені по
сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 та
229,40 грн. судового збору - на користь
держави.

На обґрунтування ухваленого рішення
суд першої інстанції зазначив, що
заборгованість по сплаті аліментів
виникла з вини відповідача, а тому з
останнього необхідно стягнути
неустойку ( пеню ).

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу,
посилаючись на його незаконність та
необгрунтованість, неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення матеріального та
процесуального права при його
ухваленні.

Просить рішення Ірпінського міського
суду Київської області від 10 січня 2014
року скасувати та ухвалити нове про
відмову у задоволенні позову по
виплаті пені.

Суд, з'ясувавши обставини і перевіривши
їх доказами у межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, вислухавши
учасників процесу у судових дебатах,
вважає за необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково, керуючись
наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтвердженими тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що
підтверджується і матеріалами справи,
14 липня 2001 року сторони
зареєстрували шлюб від якого мають
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 3 ).

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 05 березня 2012 року
із ОСОБА_1 стягнуті аліменти на
утримання сина у розмірі ? частки з усіх
видів його заробітку ( доходу )
щомісячно, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 30 січня 2012 року і до
повноліття дитини -ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 4 ).

Проте, відповідач несвоєчасно та не в
повному обсязі виконував, покладені на
нього рішенням суду обов'язки по їх
сплаті, унаслідок чого виникла
заборгованість по сплаті аліментів на
утримання сина, за жовтень 2012 року - 441,75
грн., листопад - 241,75 грн., грудень - 441,75
грн., січень 2013 року - 276,26 грн., лютий -
476,25 грн., березень 476,25 грн., квітень - 476,25
грн., травень - 476,25 грн., червень - 476,25
грн., липень 476,25 грн., серпень - 476,25 грн.,
вересень - 476,25 грн. ( а.с. 7, 8 ).

Таким чином, неустойка по несплаченим
аліментам на утримання дитини за
період часу з 1 жовтня 2012 року по 23
жовтня 2013 року становить, зокрема, за
жовтень 2012 року - 1 577,05 ( 441,75 х 1 : 100 х 357 )
грн., листопад - 790,52 ( 241,75 х 1 : 100 х 327 )
грн., грудень - 1 307,58 ( 441,75 х 1 : 100 х 296 )
грн., січень 2013 року - 732,09 ( 276,26 х 1 : 100 х 265
) грн., лютий - 1 128,71 ( 476,25 х 1 : 100 х 237 )
грн., березень 981,08 ( 476,25 х 1 : 100 х 206 )
грн., квітень - 838,20 ( 476,25 х 1 : 100 х 176 ) грн.,
травень - 690,56 ( 476,25 х 1 : 100 х 145 ) грн.,
червень - 547,69 ( 476,25 х 1 : 100 х 115 ) грн.,
липень - 400,05 ( 476,25 х 1 : 100 х 84 ) грн.,
серпень - 93,41 ( 176,25 х 1 : 100 х 53 ) грн.,
вересень - 109,54 ( 476,25 х 1 : 100 х 23 ) грн.

Загальна сума неустойки у зв'язку із
несплатою аліментів відповідачем
становить 9 196,48 ( 1 577,05 + 790,52 + 1 307,58 + 732,09 +
1 128,71 + 981,08 + 838,20 + 690,56 + 547,69 + 400,05 + 93,41 + 109,54 )
грн.

За таких обставин, суд першої
інстанції обґрунтовано прийшов до
висновку про необхідність стягнення з
відповідача неустойки ( пені ) по
виплаті аліментів і ухвалив у цій
частині, з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
зокрема, ст. 196 СК України, ст. 213 ЦПК
України, законне та обґрунтоване
рішення.

Однак, визначаючи розмір
неустойки ( пені ), що підлягає
стягненню з відповідача, ним ( судом ) не
були належним чином враховані
положення ст. 196 СК України, згідно якої
неустойка ( пеня ) нараховується у
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення, а не окремо за кожен
місяць як це зазначила позивач і з цим
погодився суд першої інстанції.

Відтак, суд апеляційної інстанції
прийшов до переконання, з урахуванням
усіх обставин по справі, що відповідач
зобов'язаний сплатити на користь
позивачки неустойку ( пеню ) по виплаті
аліментів на утримання дитини у сумі 9
196,48 грн.

А тому, у зв'язку із викладеним,
рішення суду підлягає зміні в частині
визначення розміру стягнення
неустойки ( пені ) по несплаті аліментів
відповідно до положень ст. 196 СК
України.

Таким чином, доводи апелянта про
незаконність та необгрунтованість
рішення, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення процесуального права при
його ухваленні, на переконання
апеляційного суду, знайшли своє
підтвердження лише у визначенні
розміру пені по несплаченим аліментам.

Інші доводи ОСОБА_1, зокрема, про
утворення заборгованості по сплаті
аліментів з незалежних від нього
причин, неправильне її оформлення,
неотримання постанови про відкриття
виконавчого провадження за рішенням
суду, як і розрахунку заборгованості,
яка утворилась через дії (
бездіяльність ) працівників ДВС, та
надані ним докази, на переконання
апеляційного суду, не спростовують
висновок суду першої інстанції про
необхідність сплати ним пені і суду
другої інстанції - про її розмір.

Окрім цього, вони ( доводи )
повністю спростовуються матеріалами
виконавчого провадження, отриманих
судом другої інстанції ( а.с. 66-85 ),
згідно яких на адресу боржника 22
березня 2012 року була направлена копія
постанови про відкриття виконавчого
провадження, наявний у справі
розрахунок заборгованості,
затверджений в.о. начальника ВДВС
Бучанського МУЮ, не суперечить
зазначеному в позовній заяві ОСОБА_2.

У решті рішення суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Зокрема, стягнення судового збору
проведено у відповідності до положень
ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України
«Про судовий збір».

Таким чином, зазначені доводи апеляції
ОСОБА_1 не спростовують висновки суду у
цій частині рішення, а тому -
апеляційні вимоги не підлягають
задоволенню.

Відтак, підстав для скасування
оскаржуваного рішення, у зазначеній
частині, суд апеляційної інстанції не
вбачає у відповідності до положень ст.
308 ЦПК України, згідно положень якої не
може бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч.
3 ст. 309 ЦПК України порушення норм
процесуального права можуть бути
підставою для скасування або зміни
рішення, якщо порушення призвело до
неправильного вирішення справи, чого
судом не виявлено при ухваленні
рішення щодо судових витрат.

Враховуючи наведене та керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково. Рішення Ірпінського міського
суду Київської області від 10 січня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення неустойки у
зв'язку із несплатою аліментів,
змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
неустойку по несплачених аліментах у
сумі 9 196,48 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням апеляційного суду
законної сили.

Головуючий
А.С. Сержанюк

Судді:
О.В. Білоконь

О.П. Коцюрба