Справа №
Провадження № 2/201/974/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2014 року
Жовтневий
районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

головуючого судді Браги А.В.,

при секретарі - Лампіки О.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу №
201/2129/14ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на повнолітню
дитину, -

ВСТАНОВИВ:

17 лютого 2014 року позивач звернулась до
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська із позовною заявою до
ОСОБА_2, в якій просила суд стягнути з
відповідача на користь позивача
аліменти на утримання сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у
розмірі 1000, 00 гривень щомісячно,
починаючи стягувати з дня пред'явлення
позову до суду і до закінчення навчання
або досягнення ним 23 років. В
обґрунтування своїх позовних вимог
позивач послалась на те, що з 23 квітня
1994 року між позивачем та відповідачем
був зареєстрований шлюб. Від шлюбу
сторони мають дитину - сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час проживає
разом із позивачем і знаходиться на її
утриманні. В травні 2009 року шлюб між
сторонами було розірвано. 22 лютого 2012
року Жовтневим районним судом
м.Дніпропетровська було задоволено
позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів
на утримання неповнолітньої дитини та
зобов'язано відповідача сплачувати на
користь позивача аліменти на утримання
сина в твердій грошовій сумі 1000, 00
гривень до досягнення сином
повноліття. ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_3
виповнилось 18 років, після чого від
відповідача не надходило будь-якої
допомоги. З 01 вересня 2013 року ОСОБА_3
навчається в Придніпровській
Державній Академії будівництва та
архітектури на денній формі навчання
за кошти фізичних осіб. Згідно з
договором з ВНЗ про надання освітніх
послуг позивач повинна сплачувати 11000,
00 гривень на рік, у зв'язку з чим
матеріальне становище останньої
погіршилось. Відповідач ухиляється від
свого обов'язку щодо утримання свого
сина.

14 березня 2014 року позивач в судове
засідання з'явилась, позовні вимоги у
розмірі 1000, 00 гривень підтримала в
повному обсязі та просила суд їх
задовольнити.

14 березня 2014 року відповідач в судове
засідання з'явився, заперечував проти
позовних вимог у розмірі 1000, 00 гривень
та погодився сплачувати частково суму
200, 00 гривень щомісячно. Зазначив, що
позивач не погоджувала з ним питання
укладення договору про навчання на
платніх умовах, а також вказав на те, що
зараз не працевлаштований та не має
регулярного доходу. Наголошував, що
сума у розмірі 200, 00 гривень на місяць є
посильною для реальної виплати
аліментів.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що 23 квітня 1994 року
між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, відділом
реєстрації актів цивільного стану
Жовтневого райвиконкому м.
Дніпропетровська було укладено шлюб,
про що було зроблено актовий запис 1-КИ
№? 264379.

23 червня 2010 року Жовтневим відділом
реєстрації актів цивільного стану
Дніпропетровського міського
управління юстиції у
Дніпропетровській області шлюб між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, про що було
зроблено актовий запис 1-КИ №? 166770.

01 листопада 1995 року від шлюбу у
подружжя народилась дитина - син
ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом
про народження серії НОМЕР_3 від 22
грудня 1995 року.

Відповідно до довідки виданої
Державним вищим навчальним закладом
«Придніпровська державна академія
будівництва та архітектури» № 218 від 04
лютого 2014 року, вбачається, що ОСОБА_3
дійсно є студентом першого курсу
архітектурного факультету

В матеріалах справи наявний договір №
638305 про підготовку фахівця з вищою
освітою освітньо-кваліфікаційного
рівня «бакалавр» від 12 серпня 2013 року, у
якому зазначено, що ціна договору
навчання складає 49500, 00 гривень за весь
строк надання освітньої послуги і не
може змінюватись.

Також, в матеріалах справи знаходиться
квитанція № BDN 56272311 від 27 серпня 2013 року
про сплату за навчання на першому курсі
ОСОБА_3 у сумі 11000 гривень, яку сплатила
ОСОБА_1

Правовідносини, які виникли між
сторонами, врегульовані нормами
Сімейного кодексу України, Законом
України «Про державний бюджет України
на 2013 рік».

Так, відповідно до положень ст. 180 СК
України, батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 17 Постанови «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» від 15 травня 2006
року № 3, за відсутності домовленості
між батьками про сплату аліментів на
дитину той із них, з ким вона проживає,
вправі звернутися до суду з
відповідним позовом.

Згідно ст. 181 СК України, за рішенням
суду кошти на утримання дитини
(аліменти) присуджуються у частці від
доходу її матері, батька і (або) у
твердій грошовій сумі.

Положеннями ст. 182 СК України визначено,
що при визначенні розміру аліментів
суд враховує стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення. Мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 185 СК України, той з
батьків з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов'язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами (розвитком здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення.

Нормою ст. 191 СК України передбачено, що
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову.

Згідно ст. 199 СК України передбачено, що
якщо повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. Право на
утримання припиняється у разі
припинення навчання. Право на
звернення до суду з позовом про
стягнення аліментів має той з батьків,
з ким проживає дочка, син, а також самі
дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму
ВСУ «Про застосування судами окремих
норм Сімейного кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
обов'язок батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК
право на звернення до суду з позовом
про стягнення аліментів мають самі
дочка, син, які продовжують навчатися, а
також той із батьків, з яким вони
проживають.

Відповідно до ст. 200 СК України, суд
визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у ст.
182 ЦПК України. При визначенні розміру
аліментів з одного з батьків суд бере
до уваги можливість надання утримання
другим з батьків, своїми дружиною,
чоловіком та повнолітніми дочкою,
сином.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму
ВСУ «Про застосування судами окремих
норм Сімейного кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, суд повинен ураховувати:
стан здоров'я, матеріальне становище
дитини і платника аліментів; наявність
в останнього інших неповнолітніх
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, повнолітніх дочки,
сина; інші обставини, що мають істотне
значення. Розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж
зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому
необхідно мати на увазі, що зміна
законодавства в частині визначення
мінімального розміру аліментів на одну
дитину не є підставою для перегляду
постановлених раніше судових рішень
про їх стягнення. Що ж до максимального
розміру аліментів, які стягуються з
боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70
Закону України від 21 квітня 1999 року №
606-XIV «Про виконавче провадження» він не
повинен перевищувати 50 відсотків
заробітної плати цієї особи. Порядок
стягнення аліментів визначено у ст. 74
Закону «Про виконавче
провадження», а також у статтях 194 - 197,
274 СК.

Відповідно до ст. 201 СК України до
відносин між батьками і дочкою, сином
щодо надання їм утримання
застосовуються норми статей 187, 189-192 і
194-197 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 367 ч. 2 ЦПК України, суд
допускає негайне виконання рішень у
справах про стягнення аліментів - у
межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Статтею 58 ЦПК України закріплено, що
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Оцінюючи дослідженні в судовому
засіданні докази в їх сукупності, суд
вважає їх належними, допустимими та
достатніми для прийняття рішення у
справі по суті.

Враховуючи, що позивач просить
стягнути аліменти на утримання дитини,
яка продовжує навчання та є
працездатною у твердій грошовій сумі у
розмірі 1000, 00 гривень щомісяця до
закінчення нею навчання або досягнення
дитиною 23 років, а відповідач має
фінансову можливість, за відсутності
регулярного доходу сплачувати 200, 00
гривень на місяць, суд приходить до
висновку про часткове задоволення
позову, в межах визначеної
відповідачем суми.

В решті вимог слід відмовити, як
заявлені надлошково, в силу ст. 199 СК
України.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд на підставі ч. 2 ст. 88
ЦПК України, враховуючи результат
вирішення справи, вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь
держави судові витрати по сплаті
судового збору у сумі 243,60 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 180, 182, 185, ч. 1 ст. 191, ч. 2 ст. 199, 200
Сімейного Кодексу України, ст. ст. 10, 11,
31, 57, 60, 77, 88, 169, 212 - 215, 367 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
аліменти на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання повнолітньої
дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на
період навчання дитини, у розмірі 200
гривень щомісячно, з індексацією у
відповідності до діючого
законодавства України, допустивши
негайне виконання рішення суду в
частині стягнення аліментів у розмірі
місячного платежу.

В іншій частині позову, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
243,60 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з дня отримання
копії рішення шляхом подачі
апеляційної скарги через Жовтневий
районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя:
А.В. Брага