Справа №485/2477/13-ц 15.04.2014 15.04.2014 15.04.2014
Провадження № 22-ц/784/1105/14
інстанції: Устіченко К.І.
Суддя-доповідач
апеляційного суду: Базовкіна Т.М.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 квітня 2014 року колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого:
Базовкіної Т.М..,

суддів:
Кушнірової Т.Б., Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання:
Романенко Ю.О.,

за участю позивача ОСОБА_2, його
представника - ОСОБА_3, відповідача
ОСОБА_4, його представника - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Миколаєві цивільну
справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_4

на рішення Снігурівського районного
суду Миколаївської області від 03
березня 2014 року за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про стягнення безпідставно
отриманих коштів,

в с т а н о в и л а :

11 жовтня 2013 р. ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення
грошових коштів.

Уточнивши в суді підстави позову,
позивач, посилаючись на те, що 01 липня
2008 р. уклав з ОСОБА_6 договір оренди
трьох земельних ділянок загальною
площею 50 га на строк 49 років за умови
сплати ним орендної плати 18242 грн. 30 коп.
на рік, але ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла
і за позовом її спадкоємця ОСОБА_4
рішенням Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ розірвано договір
оренди земельних ділянок, просив на
підставі положень ст. ст. 653, 1281 ЦК
України стягнути з відповідача оренду
плату (окрім оплати за 4 роки, протягом
яких позивач користування орендованою
земельною ділянкою) в розмірі 509032 грн.,
яка була передана спадкодавцеві після
укладення договору.

Рішенням Снігурівського районного
суду Миколаївської області від 03
березня 2014 р. позов задоволено. З
відповідача на користь позивача
стягнуто 509032 грн. шляхом звернення
стягнення на земельну ділянку площею 50
га, кадастровий №
:28:000:0036, що розташована у межах
Горохівської сільської ради
Снігурівського району Миколаївської
області для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
належну на праві власності ОСОБА_4, та
3441 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4,
посилається на невідповідність
рішення суду положенням матеріального
та процесуального права і просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
відповідача, його представника,
позивача, його представника,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню із
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та
судом встановлено, що 1 липня 2008 р. між
ОСОБА_6 (орендодавець) та ОСОБА_2
(орендар) був укладений договір оренди
трьох земельних ділянок загальною
площею 50 га., які належали ОСОБА_6 на
підставі акту на право власності на
земельну ділянку, виданого
Горохівською сільською радою
Снігурівського району Миколаївської
області 28 січня 1994 року. Договір
укладено на 49 років з орендною платою
18242 грн. 30 коп. щорічно, тобто 3% від
нормативної вартості землі в 608076 грн. 98
коп. Згідно з п. 4.3 договору орендна
плата повинна була внесена за всі 49
років одразу після підписання
договору. В п.12.6 договору зазначалося,
що перехід права власності на
орендовану земельну ділянку до другої
особи є підставою для розірвання
договору.

ОСОБА_6 оспорювала договір оренди
землі: рішенням Снігурівського
районного суду Миколаївської області
від 5 серпня 2009 р. в задоволенні її
позову про визнання договору
недійсним відмовлено.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, за життя
вона склала заповіт на користь
відповідача, свого чоловіка, який
отримав свідоцтво про право спадщину
на частину спадкового майна. Рішенням
Снігурівського районного суду
Миколаївської області від 1 липня 2011 р.
за ОСОБА_4 визнано право власності на
земельну ділянку площею 50 га в порядку
спадкування за законом.

Задовольняючи позов, суд вважав, що для
цього є передбачені ст. ст. 653, 1281-1282 ЦК
України підстави, оскільки
спадкодавець за життя та відповідач
отримали оренду плату за 49 років
наперед.

Однак, до такого висновку суд дійшов
без дотримання вимог матеріального та
процесуального права.

В силу ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі
розірвання договору зобов'язання
сторін припиняються.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України
кредиторові спадкодавця належить
протягом шести місяців від дня, коли
він дізнався або міг дізнатися про
відкриття спадщини, пред'явити свої
вимоги до спадкоємців, які прийняли
спадщину, незалежно від настання
строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не
міг знати про відкриття спадщини, він
має право пред'явити свої вимоги до
спадкоємців, які прийняли спадщину,
протягом одного року від настання
строку вимоги.

Частиною 1 ст. 1282 ЦК України
передбачено, що спадкоємці зобов'язані
задовольнити вимоги кредитора
повністю, але в межах вартості майна,
одержаного у спадщину.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 23 травня 2013
р. в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
визнання частково недійсним договору
оренди землі та стягнення отриманих за
договором сум в порядку реституції
відмовлено.

При цьому в рішенні
суду зазначені як встановлені наступні
обставини. Зокрема, що гроші в рахунок
орендної плати були отримані ОСОБА_7,
сином ОСОБА_6 Останній отримав 120 000
доларів США, діючи від імені ОСОБА_6 на
підставі довіреності від 7 серпня 2007
року виданої йому матір'ю, що ОСОБА_7 не
узгоджував з матір'ю ні суму грошей
орендної плати, ні порядок їх передачі,
ні розпорядження ними. Отриманими ним
поза волею матері грошима він
розпорядився на власний розсуд. У
зв'язку з чим, відсутні підстави
вважати, що орендодавцю передані гроші
по спірному договору оренди.

Довіреність не
надавала повноважень ОСОБА_7 на
отримання грошей по договору оренди.
Довіреність обмежувала його права
зверненням від імені ОСОБА_6 до
різного роду установ, в тому числі
банку.

Викладені обставини свідчать
про те, що відповідач як спадкоємець
ОСОБА_6 не повинен сплачувати
безпідставно отримані ОСОБА_7 від
ОСОБА_2 гроші.

Оскільки зазначеним судовим
рішенням, яке набрало законної сили,
встановлено, що ОСОБА_6 не отримувала
від ОСОБА_2 орендну плату за весь час
дії договору, такі обставини в силу
положень ст. 61 ЦПК України не
підлягають доказуванню.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

За таких обставин суд
безпідставно вважав, що на відповідача
як на спадкоємця ОСОБА_6 може бути
покладено обов'язок з повернення
грошових коштів, отриманих в якості
орендної плати, оскільки спадкодавець
цих коштів не отримувала.

З урахуванням викладеного
рішення суду постановлено з
порушеннями вимог процесуального та
матеріального закону і в силу пункту 4
ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у позові.

Виходячи з положень ст. 88 ЦПК
України у зв'язку з відмовою у позові з
ОСОБА_2 необхідно стягнути на користь
ОСОБА_4 1721 грн. сплаченого останнім
судового збору при зверненні з
апеляційною скаргою (квитанція на а.с.
167).

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
задовольнити.

Рішення Снігурівського районного
суду Миколаївської області від 03
березня 2014 року скасувати, ухвалити
нове рішення.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
стягнення боргу кредитора спадкодавця
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_4 1721 (тисячу сімсот двадцять одну)
грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і можу бути
оскаржено у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: