НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/368/14-ц
№ 2/183/1782/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.04.2014 року Новомосковський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області, у складі:

головуючої судді Березюк В.В..

при секретарі Тен І.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

представника
відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Новомосковського
міськрайонного суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Новомосковської
районної державної лікарні
ветеринарної медицини, третя особа -
ОСОБА_3 про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Новомосковської районної
державної лікарні ветеринарної
медицини, в якому просить поновити його
на роботі на посаді завідуючого
Голубівським ветпунктом, ведучого
ветлікаря епізоотолога, стягнути на
його користь заробітну плату за час
вимушеного прогулу, допустити негайне
виконання рішення суду в частині
поновлення його на роботі і стягнення
заробітної плати, але не більше, ніж за
один місяць.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1
зазначив, що з 08.12.2005 року він був
прийнятий на посаду завідуючого
Голубівським ветпунктом, ведучого
ветлікаря епізоотолога, де працював до
27.12.2013 року, коли його було звільнено у
зв'язку з набуттям чинності Постановою
про притягнення до адміністративної
відповідальності.

Вважає, що його звільнено незаконно,
оскільки до відповідальності його було
притягнуто, як депутата Голубівської
сільської ради, а не як завідуючого
Голубівським ветпунктом, ведучого
ветлікаря епізоотолога. Його було
визнано винним та притягнуто до
відповідальності у вигляді штрафу.
Даний вид і розмір покарання суд визнав
достатньою мірою покарання, тобто до
нього була застосована санкція, не
пов'язана із застосуванням трудового
законодавства.

Однак адміністрація Новомосковської
районної державної лікарні
ветеринарної медицини, складаючи наказ
про звільнення керувалась ст. 172-6 КУпАП
та ч.2 ст.22 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції».

На підставі вищевикладеного вважає
його звільнення незаконним, у зв'язку з
чим, просив поновити його на роботі на
посаді завідуючого Голубівським
ветпунктом, ведучого ветлікаря
епізоотолога, стягнути на його користь
заробітну плату за час вимушеного
прогулу, допустити негайне виконання
рішення суду в частині поновлення його
на роботі і стягнення заробітної плати,
але не більше, ніж за один місяць.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримали, мотивуючи їх обставинами,
викладеними у позовній заяві, надавши
детальні пояснення по суті позову,
просили суд позов задовольнити у
повному обсязі. При цьому представник
зазначила, що ОСОБА_1 було притягнуто до
відповідальності як депутата. Посада
завідуючого Голубівським ветпунктом,
ведучого ветлікаря епізоотолога є його
основним місцем роботи і не
відноситься до переліку посад,
займання яких передбачає подання
декларації про доходи, а тому
звільнення ОСОБА_1 є незаконним і він
підлягає поновленню на зазначеній
посаді.

Представник відповідача та третя особа
- ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не
визнала, проти його задоволення
заперечувала, пояснивши, що після того,
як Постанова суду, якою ОСОБА_1 було
притягнуто до адміністративної
відповідальності, набрала чинності, їх
установа звернулась із запитом до
Начальника Новомосковського
міськрайонного управління юстиції з
приводу надання пояснень щодо
подальших дій начальника лікарні та
перебування ОСОБА_1 на займай посаді. На
зазначене звернення Начальник
Новомосковського міськрайонного
управління юстиції надав відповідь,
якою зазначив, що у відповідності до ч.2
ст.22 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції»
ОСОБА_1, як особа, яку притягнуто до
адміністративної відповідальності за
корупційне правопорушення підлягає
звільненню з займаної посади у
триденний строк з дня отримання
органом державної влади, органом
місцевого самоврядування,
підприємством, установою, організацією
копії відповідного рішення, яке
набрало законної сили. Вважала
звільнення законним, просила відмовити
суд в задоволенні позову в повному
обсязі.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, дійшов до
наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 07.12.2005 року
був прийнятий на посаду завідуючого
Голубівським ветпунктом, ведучого
ветлікаря епізоотолога (а.с.6-об, 34), де
працював до 27.12.2013 року, коли його було
звільнено з займаної посади у зв'язку з
набуттям чинності Постанови суду про
притягнення до адміністративної
відповідальності (ч.1 ст.172-6 КУпАП)
(а.с.6-об).

Постановою Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 06.12.2013 року ОСОБА_1
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст.172-6 КупАП та
накладено стягнення у вигляді штрафу
на користь держави у розмірі 340,00
гривень (а.с.7).

Наказом №9 від 27.12.2013 року завідуючого
Голубівським ветпунктом, ведучого
ветлікаря епізоотолога ОСОБА_1
звільнено з займаної посади у зв'язку з
набуттям чинності постанови суду від
19.12.2013 року (ч.1 ст.172-6 КупАП, згідно ч.2
ст.22 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції»)(а.с.8).

Дійсно, Постановою Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 06.12.2013 року ОСОБА_1
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст.172-6 КупАП та
накладено стягнення у вигляді штрафу
на користь держави у розмірі 340,00
гривень (а.с.7). Як зазначено в самій
постанові: «в період часу з 01.01.2013 року
по 24.10.2013 року ОСОБА_1, як депутат
Голубівської сільської ради, будучи
відповідно до підпункту «б» пункту 1
частини 1 статті 4 Закону України "Про
засади запобігання і протидії
корупції" суб'єктом відповідальності
за корупційні правопорушення, на якого
згідно зі статтею 12 Закону України "Про
засади запобігання і протидії
корупції" покладено обов'язок щорічно
до 1 квітня подавати за місцем роботи
(служби) декларацію про майно, доходи,
витрати та зобов'язання фінансового
характеру за попередній рік, маючи
реальну можливість своєчасно подати
вказану декларацію, в порушення вимог
вищезазначеної норми закону, не подав
до сільської ради чи за основним місцем
роботи декларацію про майно, доходи,
витрати та зобов'язання фінансового
характеру за 2012 рік, таким чином,
порушив вимоги ч.1 ст.12 Закону України
"Про засади запобігання і протидії
корупції", чим вчинив адміністративне
корупційне правопорушення» (а.с.7).

Згідно з ч.1 ст.172-6 КупАП, неподання або
несвоєчасне подання декларації про
майно, доходи витрати і зобов'язання
фінансового характеру, передбаченої
Законом України «Про засади
запобігання і протидії корупції» тягне
за собою відповідальність у вигляді
штрафу. Крім того, дна норма Закону має
примітку ( Примітка. Суб'єктом
правопорушень у цій статті є особи,
зазначені у пункті 1, підпункті "а"
пункту 2 частини першої статті 4 Закону
України "Про засади запобігання і
протидії корупції").

Відповідно, пункт 1, підпункт "а" пункту 2
частини першої статті 4 Закону України
"Про засади запобігання і протидії
корупції" містить перелік посад,
займаючи які, особи стають суб'єктами
правопорушення, передбаченого ст. 172-6
КУпАП.

Посада завідуючого, ведучого ветлікаря
епізоотолога даним переліком не
передбачена, в той час, як передбачена
посада депутата місцевої ради.
Виходячи з вищевикладеного, суд
приходить до висновку про те, що ОСОБА_1
було притягнуто до адміністративної
відповідальності, як депутата селищної
ради. Даний факт не спростовується і
самою постановою про притягнення його
до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч.2 ст. 22 Закону України "Про
засади запобігання і протидії
корупції", інші особи, яких притягнуто
до кримінальної або адміністративної
відповідальності за корупційні
правопорушення, пов'язані з порушенням
обмежень, передбачених цим Законом,
підлягають звільненню з роботи (служби)
у триденний строк з дня отримання
органом державної влади, органом
місцевого самоврядування,
підприємством, установою, організацією
копії відповідного судового рішення,
яке набрало законної сили, якщо інше не
передбачено законом.

Згідно зі ст.3 Кодексу України про працю
законодавство про працю регулює
трудові відносини працівників усіх
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, виду
діяльності і галузевої належності, а
також осіб, які працюють за трудовим
договором з фізичними особами.
Особливості праці членів кооперативів
та їх об'єднань, колективних
сільськогосподарських підприємств,
фермерських господарств, працівників
підприємств з іноземними інвестиціями
визначаються законодавством та їх
статутами. При цьому гарантії щодо
зайнятості, охорони праці, праці жінок,
молоді, інвалідів надаються в порядку,
передбаченому законодавством про
працю.

Згідно зі ст.4 Кодексу України про працю
законодавство про працю складається з
Кодексу законів про працю України та
інших актів законодавства України,
прийнятих відповідно до нього.

Таким чином, посилання роботодавця в
Наказі про звільнення на ст. 172-6 КУпАП є
таким, що не відповідає нормам діючого
законодавства, оскільки дана стаття не
регулює трудові правовідносини, а
визначає склад адміністративного
правопорушення. Порядок звільнення
передбачений нормами КЗПП, однак на
його норми посилання в Наказі про
звільнення відсутні взагалі.

З гідно з п. 7-1 ч.1 ст.36 КЗПП, підставами
припинення трудового договору є
набрання законної сили судовим
рішенням, відповідно до якого
працівника притягнуто до
відповідальності за корупційне
правопорушення, пов'язане з порушенням
обмежень, передбачених Законом України
"Про засади запобігання і протидії
корупції".

Проаналізувавши відповідні норми
законодавства та надані сторонами
докази, суд приходить до наступного.

Як зазначено в постанові про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності,
ОСОБА_1, як депутат Голубівської
сільської ради, будучи відповідно до
підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 4
Закону України "Про засади запобігання
і протидії корупції" суб'єктом
відповідальності за корупційні
правопорушення, маючи реальну
можливість своєчасно подати вказану
декларацію, в порушення вимог
вищезазначеної норми закону, не подав
до сільської ради чи за основним місцем
роботи декларацію про майно, доходи,
витрати та зобов'язання фінансового
характеру за 2012 рік, таким чином,
порушив вимоги ч.1 ст.12 Закону України
"Про засади запобігання і протидії
корупції", чим вчинив адміністративне
корупційне правопорушення

В свою чергу, підпункт «б» пункту 1
частини 1 статті 4 Закону України "Про
засади запобігання і протидії
корупції" передбачає, що суб'єктами
відповідальності за корупційні
правопорушення є народні депутати
України, депутати Верховної Ради
Автономної Республіки Крим, депутати
місцевих рад, з чого, відповідно,
слідує, що ОСОБА_1 вищезазначеною
постановою було притягнуто до
відповідальності, як депутата
Голубівської сільської ради, а не як
завідуючого Голубівським ветпунктом,
ведучого ветлікаря епізоотолога.

А тому, суд приходить до висновку про
те, що ОСОБА_1 був звільнений з посади
завідуючого Голубівським ветпунктом,
ведучого ветлікаря епізоотолога
незаконно та підлягає поновленню на
зазначеній посаді з усіма витікаючими
з цього наслідками

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у
разі звільнення без законної підстави
або незаконного переведення на іншу
роботу працівник повинен бути
поновлений на попередній роботі
органом, який розглядає трудовий спір.

Виходячи з вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача в частині поновлення
його на роботі обґрунтовані та
підлягають задоволенню і позивач
повинен бути поновлений на посаді
завідуючого Голубівським ветпунктом,
ведучого ветлікаря епізоотолога з
моменту його звільнення, тобто з 27
грудня 2013 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при
винесенні рішення про поновлення на
роботі орган, який розглядає трудовий
спір, одночасно приймає рішення про
виплату працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи. На
підставі чого, позовні вимоги про
стягнення з відповідача середнього
заробітку підлягають задоволенню,
оскільки виплата середнього заробітку
безпосередньо пов'язана з поновленням
на роботі.

Відповідно до ч.5 п.6 Постанови пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці», задовольняючи вимоги
про оплату праці, суд має навести в
рішенні розрахунки, з яких він виходив
при визначенні сум, що підлягають
стягненню. Згідно п.32 зазначеної
Постанови при присудженні оплати за
час вимушеного прогулу зараховується
заробіток за місцем нової роботи
(одержана допомога по тимчасовій
непрацездатності, вихідна допомога,
середній заробіток на період
працевлаштування, допомога по
безробіттю), який працівник мав у цей
час.

Суду надана довідка про доходи ОСОБА_4,
згідно з якою за період з травня 2013 року
по жовтень 2013 року нарахована
заробітна плата у загальному розмірі 19
611,89 грн. (а.с.9), середня з якої складає 3
268, 65 грн.

А тому, суд приймає розрахунок, наданий
позивачем, в остаточній редакції,
оскільки згідно з ч.2 ст.31 ЦПК України
позивач має право збільшити або
зменшити розмір позовних вимог
протягом усього часу розгляду справи.
Виходячи з вищевикладеного суд вважає
за необхідне сягнути з відповідача на
користь позивача кошти в сумі 11 382,08 грн.

В судовому засіданні, судом також
досліджена відповідь
Дніпропетровської обласної
профспілкової організації працівників
агропромислового комплексу (а.с.11-12),
відповідь начальника Новомосковського
міськрайоного управління юстиції
(а.с.23), посадові інструкції завідуючого
ветеринарним пунктом (а.с.26-30), зведений
штатний розпис (а.с.35-40), однак дані
документи не спростовують обставин,
встановлених в судовому засіданні.

У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України
з відповідача на користь держави слід
стягнути судовий збір у розмірі 243,60
грн.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 235, 236, 237-1 КЗпП
України, ст.ст. 10,60,213-215 ЦПК України, суд,
-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Новомосковської
районної державної лікарні
ветеринарної медицини, третя особа -
ОСОБА_3 про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу - задовольнити
частково.

Поновити ОСОБА_1 на посаді завідуючого
Голубівським ветпунктом, ведучого
ветлікаря епізоотолога з 27 грудня 2013
року.

Стягнути з Новомосковської районної
державної лікарні ветеринарної
медицини на користь ОСОБА_1 заробітну
плату за час вимушеного прогулу в
розмірі 11 382,08 грн. (одинадцять тисяч
триста вісімдесят дві грн., 08 коп.).

Стягнути з Новомосковської районної
державної лікарні ветеринарної
медицини на користь держави судовий
збір у розмірі 243,60 грн.

Допустити негайне виконання рішення
суду в частині поновлення на роботі
ОСОБА_1 та стягнення з Новомосковської
районної державної лікарні
ветеринарної медицини на користь
ОСОБА_1 заробітної плати, але не більше,
ніж за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана в апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Новомосковський міськрайонний суд в
десятиденний термін після його
проголошення. Особи, що не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
В.В.Березюк