АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/1061/2014
Головуючий в І інстанції
Іванищук А.А. Категорія
Доповідач: Колісниченко А.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого:Колісниченка
А.Г.,суддів:Капітан І.А., Вадзінського
П.О.,при секретарі:Грицак А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» на
рішення Дніпровського районного суду
м. Херсона від 05.02.2014 року у справі за
позовом ОСОБА_5 до публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» про визнання
недійсними окремих пунктів договору, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року до суду із
зазначеним позовом звернувся ОСОБА_5,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 25.01.2008
року між ним та публічним акціонерним
товариством комерційний банк
«Приватбанк» (далі- ПАТ КБ
«Приватбанк») було укладено
кредитно-заставний договір № HECFAA00000133,
за умовами якого ПАТ КБ "Приватбанк»
зобов'язався надати позичальникові
кредит у розмірі та на умовах,
встановлених Договором, а позичальник
ОСОБА_5 зобов'язався прийняти, належним
чином використати та повернути кредит
і сплатити проценти за користування
кредитом. ОСОБА_5 отримав кредит з метою
придбання автомобіля, що передбачено п.
17.1.3 Договору. Крім того, позивач
зазначив, що 05.08.2013 року Дніпровським
районним судом м. Херсона ухвалено
заочне рішення за позовом ПАТ КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_5 про звернення
стягнення на предмет застави, з якого
позивач ОСОБА_5 дізнався, що станом на
30.07.2012 року заборгованість становила
50947, 30 доларів США, з яких: 20632, 91 доларів
США - заборгованість за кредитом; 3031, 91
доларів США - заборгованість по
процентам за користування кредитом; 143,
39 доларів США- заборгованість по
комісії за користування кредитом; 26683, 23
доларів США - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором; 31, 29
доларів США - штраф (фіксована частина);
2424, 57 доларів США - штраф (процентна
складова). Таким чином, ПАТ КБ
«Приватбанк» застосував п. 14.2 та п. 14.3
договору та нарахував пеню у розмірі 0,
15% за кожен день прострочення
зобов'язання за кредитом, що становить
54, 75 % від суми неповерненого кредиту
та/або несплачених процентів за рік, що
порушує права ОСОБА_5, як споживача. У
зв'язку з чим, просив визнати
недійсними п. 14.2 та п. 14.3 кредитно-
заставного договору № HECFAA00000133,
укладеного 25.01.2008 року між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_5

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Херсона від 05.02.2014 року позов ОСОБА_5
задоволено частково. Змінено п. 14.2 та п.
14.3 кредитно- заставного договору №
HECFAA00000133, укладеного 25.01.2008 року між ПАТ
КБ «Приватбанк» та ОСОБА_5, вказавши « 0,
1%» замість « 0, 15%», в решті ці ж пункти
залишено без змін.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» - Сукач
А.А., у судовому засіданні проти
задоволення апеляційної скарги
заперечувала, вважаючи рішення суду
законним та обґрунтованим.

ОСОБА_5, до суду не з'явився, про причини
неявки не повідомив, заяви про розгляд
справи за його відсутності не подав. За
таких обставин, колегія суддів вважає
за можливе розглянути справу за його
відсутності на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК
України.

Заслухавши доповідача, учасника
процесу, який з'явився до суду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у визначених
цивільно-процесуальним законом межах,
колегія суддів вважає, що скарга ПАТ КБ
«Приватбанк» підлягає задоволенню.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_5, суд першої інстанції посилався
на те, що умови укладеного між
сторонами кредитного договору є
несправедливими, оскільки містять
вимоги щодо сплати споживачем
непропорційно великої суми
компенсації - 54, 75 %. Однак, з таким
висновком суду колегія суддів
погодитись не може, оскільки до нього
суд дійшов з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Тому оскаржене рішення підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
на підставі п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що
25.01.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та
ОСОБА_5 укладено кредитно-заставний
договір № HECFAA00000133, за умовами якого
ПАТ КБ «Приватбанк» надав ОСОБА_5
кредит у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а ОСОБА_5 в свою
чергу зобов'язався належним чином
використати та повернути кредит і
сплатити проценти за користування
кредитом (а.с.8-17).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Позивач виконав свої зобов'язання за
кредитно-заставним договором і надав
відповідачеві кредит для придбання
автомобіля.

Відповідно до п. 14.2 Договору
встановлено, що у випадку порушення
позичальником зобов'язань,
передбачених ст. 6.2.2 та 6.2.3 Договору,
щодо сплати винагород та процентів,
позичальник сплачує пеню в розмірі 0, 15 %
від суми простроченого платежу, але не
менше 1 (однієї) гривні за кожен день
прострочки.

Пунктом 14.3 встановлено, що у випадку
порушення позичальником зобов'язання
щодо повернення основної суми кредиту,
передбаченого статтею 6.2.4 договору,
позичальник сплачує пеню в розмірі 0, 15 %
від суми простроченого платежу, але не
менше 1 (однієї) гривні за кожен день
прострочки. При цьому проценти за
користування кредитом на суму такого
простроченого платежу додатково до
вищевказаної пені не нараховуються.

Згідно зі ст. 526 ЦК України передбачено,
що зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Проте, уклавши кредитно-заставний
договір та отримавши кредит на умовах,
встановлених договором, позичальник
зобов'язався прийняти, належним чином
використати та повернути кредит і
сплатити проценти за користування
кредитом, однак ОСОБА_5 порушив
зобов'язання, що призвело до виникнення
заборгованості.

На підставі чого, ПАТ КБ «Приватбанк»
звернулося до ОСОБА_5 з позовом про
звернення стягнення. Заочним рішення
Дніпровського районного м. Херсона від
05.08.2013 року позов ПАТ КБ «Приватбанк»
задоволено. В рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ HECFAA00000133 від 25.01.2008 року у розмірі 50
947, 30 доларів США з ОСОБА_5 на користь
ПАТ КБ «Приватбанк» звернуто
стягнення на предмет застави:
автомобіль MERCEDES - BENZ, модель: S 320, рік
випуску: 1999, тип ТЗ: Седан легковий, №
кузова/шасі:НОМЕР_1, реєстраційний
номер: НОМЕР_2 що належить на праві
власності відповідачеві ОСОБА_5 шляхом
продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ
«Приватбанк» з укладенням від імені
ОСОБА_5 договору купівлі- продажу
будь-яким способом з іншою особою -
покупцем, з наданням повноважень на
отримання дублікату свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
замість втраченого, зі зняттям
вказаного автомобіля з обліку в
органах ДАІ України, по свідоцтву про
реєстрацію транспортного засобу або
його дублікату для його подальшої
реалізації, а також наданням ПАТ КБ
«Приватбанк» всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу та
зняття вказаного автомобіля з обліку в
органах ДАІ України; зобов'язано ОСОБА_5
передати в заклад ПАТ КБ «Приватбанк»
предмет застави: автомобіль MERCEDES - BENZ,
модель: S 320, рік випуску: 1999, тип ТЗ:
Седан легковий, № кузова/шасі:НОМЕР_1,
реєстраційний номер: НОМЕР_2 що
належить на праві власності
відповідачеві ОСОБА_5; зобов'язано
ОСОБА_5 передати ПАТ КБ «Приватбанк»
комплект ключів, свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу
(технічний паспорт) від автомобіля MERCEDES
- BENZ, модель: S 320, рік випуску: 1999, тип ТЗ:
Седан легковий, № кузова/шасі:НОМЕР_1,
реєстраційний номер: НОМЕР_2 що
належить на праві власності ОСОБА_5;
стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» судові витрати у розмірі
3219, 00 грн. (а.с.6-7).

Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 18.12.2013 року
заочне рішення Дніпровського
районного м. Херсона від 05.08.2013 року
змінено в частині визначення розміру
заборгованості за кредитним договором,
зменшено суму з 50947, 30 доларів США до 32264,
07 доларів США, в решті рішення суду
залишено без змін. Приймаючи зазначене
рішення суд апеляційної інстанції
прийшов до висновку, про те, що оскільки
визначений судом розмір
заборгованості з пені 24683, 23 доларів США
перевищує розмір заборгованості з
кредиту, то розмір пені слід зменшити
до суми 6000 доларів США. Зазначене
рішення набрало чинності та перебуває
на стадії виконання (а.с.37-38).

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою ст. 203 цього Кодексу.

Частинами 1, 3 та 5 ст. 203 ЦК України
визначають, що зміст правочину не може
суперечити цього Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони
є вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначені умов договору
з урахуванням вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені між ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства. Договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідні для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнута згода.

Як вбачається зі змісту спірного
договору, у ньому передбачено всі
істотні умови такого виду договору
відповідно до вимог чинного на той час
цивільного законодавства. Укладаючи
договір, сторони дійшли згоди щодо
укладання договору за зазначених у
ньому умовах, а відтак, з власної
ініціативи на момент отримання коштів
сторони з власної волі на свій розсуд
визначили для себе правила подальшої
поведінки, зокрема щодо усіх ризиків,
пов'язаних зі зміною обставин, з яких
вони виходили при укладенні цього
договору. Крім того, своїм підписом
ОСОБА_5 підтвердив погодження з
умовами укладеного договору.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги про
визнання частково недійсним
кредитно-заставного договору №
HECFAA00000133, укладеного між сторонами
25.01.2008 року, позивач посилався на п.3 ч.5
ст.18 Закону України «Про захист прав
споживачів» як на підставу позову.
Однак, належних доказів, які б
підтверджували його позовні вимоги
ОСОБА_5 не надав. Також колегія суддів
відзначає, що і на час укладення
оспорюваного договору і під час його
виконання ОСОБА_5 не ставив під сумнів
справедливість його умов. Таке питання
постало лише після звернення ПАТ «КБ
«Приватбанк» до суду із позовом про
стягнення заборгованості.

Колегія суддів вважає, що
кредитно-заставний договір відповідає
вимогам ЗУ «Про захист прав
споживачів», Цивільного кодексу
України та інших актів цивільного
законодавства. Тому підстав для
визнання недійсними окремих пунктів
договору відповідно до вимог ст.ст. 203,
215 ЦК України у справі не вбачається.

Окрім того, позивач пред'являв вимоги
про визнання недійсними п.п.14.2 та 14.3
кредитно-заставного договору, проте на
порушення ч.1 ст.11 ЦПК України суд
вийшов за межі заявленого позивачем
предмету позову і прийняв рішення про
зміну умов договору. Таке порушення
норм процесуального права призвело до
неправильного вирішення спору.

За таких обставин оскаржуване рішення
суду не може лишатись в силі і підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309,316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Херсона від 05.02.2014 року скасувати та
ухвалити нове, яким ОСОБА_5 у
задоволенні позовних вимог відмовити
за необгрунтовністю.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає чинності з дня його
проголошення і може бути оскаржено
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подачі касаційної скарги .

Головуючий:

Судді: