Справа № 1416/3285/12
Номер провадження 2/489/500/14
РІШЕННЯ

Іменем України

08 квітня 2014 року
місто
Миколаїв

Ленінський районний суд міста
Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

за участю позивача ОСОБА_2, її
представника ОСОБА_1, відповідача
ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4,
відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, треті особи -
Адміністрація Ленінського району
Миколаївської міської ради,
Миколаївська міська рада, ОСОБА_6 про
усунення перешкод у користуванні
власністю, знесення побудованої
прибудови та відшкодування моральної
шкоди,

встановив

В жовтні 2008 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про
усунення перешкод у користуванні
майном та відшкодування моральної
шкоди мотивуючи свої вимоги тим, що
вона є власником квартири АДРЕСА_2

Власником квартириАДРЕСА_1 в
зазначеному будинку, яка знаходиться
на першому поверсі є відповідач ОСОБА_5,
яка самовільно збудувала прибудову до
належної їй квартири без погодження з
відповідними державними службами, без
проекту та з порушенням будівельних
норм і правил, використавши при цьому
належний їй балкон у якості даху
прибудови. Рішенням Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 30.04.2007
за відповідачкою визнано право
власності на прибудову, після чого
остання продала квартиру з цією
прибудовою відповідачу ОСОБА_3 В
подальшому вказане рішення суду було
скасовано у зв'язку із нововиявленими
обставинами та під час нового розгляду
справи 16.09.2008 за заявою ОСОБА_5 її
позовні вимоги про визнання права
власності на самочинно збудовану
прибудову було залишено без розгляду.

Посилаючись на викладене та на те, що
самочинно забудована прибудова
перешкоджає їй повноцінно
користуватися належною їй квартирою,
порушує її права та завдає моральних
страждань, позивач просила суд усунути
перешкоди в користуванні належною їй
квартирою шляхом зобов'язання
відповідачів знести прибудову до
квартири АДРЕСА_1 та стягнути з
відповідачів на її користь 5 000 грн.
моральної шкоди.

Ухвалами Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 06.05.2009 та 09.10.2012 до участі
у справі як третіх осіб залучено ВАТ
«Кредитпромбанк» та Миколаївську
міську раду.

08.01.2014 позивач надала суду уточнену
позовну заяву та збільшила розмір
моральної шкоди до 30 000 грн.,
посилаючись на те, що свої права
власника житла вона захищає з 2007 року.

В судовому засіданні позивач свої
позовні вимоги підтримала, посилаючись
на обставини викладені нею у позові.

Представник позивача позов підтримав.

Відповідач ОСОБА_5 позов не визнала,
просила відмовити в задоволенні вимог,
посилаючись на те, що позивач була не
проти добудови, рішенням суду було
визнано право власності на добудову та
в подальшому це право було
зареєстровано.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав,
просив відмовити в задоволенні вимог.

Представник відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 в судовому засіданні просив
відмовити в задоволенні вимог
посилаючись на те, що права позивача не
порушено.

Треті особи представників в судове
засідання не направили.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлено такі обставини та
відповідні правовідносини.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

На підставі свідоцтва про право
власності на житло від 14.06.2006, виданого
фондом комунальної власності міської
ради, квартира АДРЕСА_2, яка розташована
на другому поверсі зазначеного
будинку, належить на праві спільної
часткової власності позивачу - ОСОБА_2 ?
частина та ОСОБА_6 - ? (Т. 1, а. с. 14; 15).

Власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3
Квартира належить йому на підставі
договору купівлі-продажу від 14.02.2008,
посвідченого приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 (Т. 1, а. с. 55; 56).

Попереднім власником квартири АДРЕСА_1
буда відповідач ОСОБА_5 (Т. 1, а. с. 57), яка
здійснила будівництво прибудови до
зазначеної квартири.

Право власності на квартиру з
прибудовою визнано за ОСОБА_5 рішенням
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 30.04.2007 (Т. 1, а. с. 44). В
подальшому це рішення було скасовано й
під час нового розгляду справи 16.09.2008 за
заявою ОСОБА_5 її позовні вимоги про
визнання права власності на самочинно
збудовану прибудову було залишено без
розгляду (Т. 1, а. с. 164).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Позивач зазначає, що самочинно
забудована прибудова перешкоджає їй
повноцінно користуватися належною їй
квартирою, порушує її права та завдає
моральних страждань та просить суд
усунути перешкоди в користуванні
належною їй квартирою шляхом
зобов'язання відповідачів знести
прибудову до квартири АДРЕСА_1.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про те, відповідачами
не створюються перешкоди позивачу у
користуванні її власністю, а саме
квартирою АДРЕСА_1

Натомість ч. 4 ст. 376 ЦК України
встановлено, що якщо власник
(користувач) земельної ділянки
заперечує проти визнання права
власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво на його земельній ділянці,
або якщо це порушує права інших осіб,
майно підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок.

Як вбачається з висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 51/13
від 28.03.2013, прибудова до квартири
АДРЕСА_1 збудована без належно
затвердженого проекту та з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.

При здійсненні прибудови забудовником
в тому числі порушені п. п. 4.1.3; 4.1.6; 4.1.7;
4.4.1 ДБН В.1.2-14-2009 "Загальні принципи
забезпечення надійності та
конструктивної безпеки будівель,
споруд, будівельних конструкцій та
основ", а саме внаслідок того, що
залізобетонна плита балкону кв. № 26
розміщена в площині даху прибудови до
кв. № 22 існують перешкоди у встановлені
цілісності конструктивного елементу
балкону - залізобетонної плити балкону,
а також перешкоди при необхідності її
ремонту, та визначені стану її
надійності, несучої спроможності та
можливості безпечного користування
балконом (Т. 2, а. с. 120-133).

Відповідно до положень статей 16, 386, 391
ЦК України власник вправі звернутися
до суду з вимогою про захист порушеного
права будь-яким способом, що є
адекватним змісту порушеного права,
який ураховує характер порушення та
дає можливість захистити порушене
право, в тому числі шляхом знесення
будівлі у разі порушення прав власника
і неможливості усунення цих порушень
іншим способом.

Відповідно до ч. 5 Постанови Пленуму
вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику
застосуваннястатті 376 Цивільного
Кодексу України (про правовий режим
самочинного будівництва)» від 30
березня 2012 року № 6, відповідно до вимог
статті 376 ЦК України право на звернення
до суду з позовом про знесення або
перебудову самочинно збудованого
об'єкта нерухомості мають як органи
державної влади, так і органи місцевого
самоврядування. У випадках порушення
прав інших осіб право на звернення до
суду належить і таким особам за умови,
що вони доведуть наявність порушеного
права.

Позивач вказує, що наявність
незаконної прибудови порушує її права,
а саме в літню пору року від
розпеченого металевого покриття даху
прибудови підвищується температура на
балконі та у квартирі. Відповідно до
висновку експерта це є наслідком
порушення п. 10.31 ДБН 360-92
"Містобудування. Планування і забудова
міських і сільських поселень".

Також був проведений демонтаж частини
несучої залізобетонної панелі в
приміщенні кухні "3" без розрахунку
несучої здатності стінового
огородження.

З наданих позивачем фотографій
вбачається, що руйнується
залізобетонна плита балкону, однак
наявність прибудови унеможливлює
дослідження її цілісності, жорсткості
та надійності, необхідності її ремонту.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про те, що позовні вимоги про знесення
самільно побудованої прибудови
підлягають задоволенню.

Стосовно вимог позивача, про стягнення
моральної шкоди з відповідачів, то суд
вважає за необхідне відмовити в цій
частині позовних вимог виходячи з
такого.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Згідно з п. 5 зазначеної вище Постанови
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка завдала, за
наявності її вини.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України позивач
не довела тих обставин справи, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог про стягнення з відповідачів
моральної шкоди.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України з
відповідачів на користь позивача
підлягають стягненню витрати по оплаті
судового збору в сумі 16 грн. по 8 грн. з
кожного, що були понесені позивачем у
справі і документально підтверджені,
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України суд

вирішив

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, треті
особи - Адміністрація Ленінського
району Миколаївської міської ради,
Миколаївська міська рада, ОСОБА_6 про
усунення перешкод у користуванні
власністю, знесення побудованої
прибудови та відшкодування моральної
шкоди задовольнити частково.

Зобов"язати ОСОБА_3 протягом трьох
місяців з дня набрання рішенням суду
законної сили за рахунок ОСОБА_5 знести
самочинно збудовану прибудову до
квартири АДРЕСА_1

В задоволенні позовних вимог про
стягнення компенсації моральної шкоди
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2
судові витрати у сумі 8 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
судові витрати у сумі 8 грн.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області через Ленінський районний суд
м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
В. В.
Кокорєв