Справа № 204/8580/2013-ц
Провадження № 2/204/554/2014 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючої судді
Самсонової В.В.

при секретарі
Калініченко М.В.

за участю позивачки
ОСОБА_1

за участю відповідачки
ОСОБА_2

за участю представника відповідачки
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
спонукання для укладення договору
купівлі-продажу квартири та оплату
комунальних послуг,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2013 року позивачка
звернулася з позовом до суду, в якому
просила зобов'язати ОСОБА_2 укласти
договір купівлі-продажу квартири, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та
стягнути з ОСОБА_2 на її користь за
комунальні та квартирні послуги суму у
розмірі 2872,42 грн. В обґрунтування
позову позивачка вказала на те, що вона
є власником квартири, яка знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1. 26 вересня 2011 року
між нею та ОСОБА_2 був укладений
попередній договір купівлі-продажу
квартири, який був нотаріально
посвідчений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4
Відповідно до п. 1 цього Договору ОСОБА_1
та ОСОБА_2 зобов'язалися терміном до
10.11.2011 року укласти договір
купівлі-продажу нерухомого майна, а
саме квартири, яка знаходиться за
адресою АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 на
праві власності на підставі свідоцтва
про право на спадщину за заповітом,
виданого 25.01.2011 року П'ятою
Дніпропетровською державною
нотаріальною конторою за реєстровим №
3-291, за ціну 388000 грн., що на момент
укладання попереднього договору
згідно курсу 8 грн. за 1 долар США є
еквівалентом суми 48500,00 доларів США. На
момент оформлення договору
купівлі-продажу ОСОБА_1 зобов'язалась
підготувати всі необхідні документи
для укладання та підписання договору
купівлі-продажу квартири. Відповідно
до умов п. 2 цього Договору
відповідачкою було передано позивачці
грошові кошти в сумі 16000,00 грн., що
відповідно до умов договору є
попередньою сплатою частки вартості
квартири в рахунок майбутнього
укладення договору купівлі-продажу, що
на той час було еквівалентно 2000,00
доларів США. Передача грошей була
проведена при підписанні цього
договору. Укладання договору
купівлі-продажу не відбулося не з вини
позивачки, а у зв'язку з наявністю
заборони прокуратури на здійснення
будь-яких дій щодо квартири. Відповідно
до листа Комунального підприємства
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації» від 03.11.2011
року № 13723 в матеріалах
інвентаризаційної справи на вказану
квартиру знаходився лист прокуратури
Бабушкінсьокго району м.
Дніпропетровська від 27.09.2011 року щодо
призупинення видачі документів, що
стало перешкодою для проведення
Комунальним підприємством
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації»
інвентаризації квартири та надання
витягу з Реєстру права власності на
квартиру, а так само унеможливило
укладання договору її купівлі-продажу.
Встановлено, що дія цього листа була
дійсною до червня 2012 року. Отже даний
лист було направлено до Комунального
підприємства «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» після укладання
попереднього договору, тобто позивачка
не могла дізнатися в момент укладання
договору. Щодо продажу квартири
позивачка ніколи не заперечувала та на
даний час також не заперечує, вона
неодноразово наполягала ОСОБА_2 про
укладання договору купівлі-продажу,
але вона відмовлялася. Відповідно до п.
4 попереднього договору в разі
необґрунтованого без поважних причин
ухилення від кладення договору
купівлі-продажу ОСОБА_2 у вигляді
відмови від купівлі квартири,
недодержання строку у виплаті залишку
суми договору до строку, вказаному в п. 1
ОСОБА_1 може звернутися до суду з
вимогою про спонукання ОСОБА_2 для
укладення договору купівлі-продажу
квартири, тобто у неї залишається сума
попередньо оплаченої частки вартості
вказаної квартири. Проте, ні в указаний
строк, ні в подальшому договір
купівлі-продажу квартири між сторонами
укладений не був. Відповідачка
проживала у вказаній квартирі з 01.10.2011
року по 01.06.2012 року, але за комунальні
послуги не сплачувала. Сума
комунальних платежів за період
проживання відповідачки складає у
розмірі 2872,42 грн., яка складається з
наступного: квартирна плата - 627,48 грн.;
водопостачання і водовідведення - 416,18
грн.; теплопостачання - 1600,21 грн.; за
природний газ - 75,35 грн.; послуги за ліфт
- 153,20 грн., які позивачка просить
стягнути на її користь з відповідачки.

В судовому засіданні позивачка свої
позовні вимоги підтримала та просила
їх задовольнити в повному обсязі,
посилалися на обставини викладені в
позовній заяві.

Відповідачка та її представник ОСОБА_3
в судовому засіданні заперечували
проти задоволення даного позову та
просили відмовити позивачці в повному
обсязі, при цьому пояснили, що
позивачка обрала спосіб захисту своїх
прав, який нормами Цивільного кодексу
України не передбачений. Що стосується
позовних вимог позивачки про стягнення
з ОСОБА_2 на її користь оплату за
комунальні та квартирні послуги в сумі
2872,42 грн., то ці вимоги задоволенню
також не підлягають, оскільки
позивачка з власної волі надала
квартиру відповідачці для проживання,
договору найму (оренди) житла між
сторонами укладено не було. Також суду
не надано доказів звернення позивачки
до відповідачки у досудовому порядку
щодо сплати боргу за комунальні
послуги та отримання відмови від
останньої.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають по наступним
підставам.

У судовому засіданні було встановлено,
що ОСОБА_1 належить на праві власності
квартира за адресою: АДРЕСА_1, на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 25 січня 2001
року, виданого П'ятою
Дніпропетровською державною
нотаріальною конторою за реєстровим №
3-291 (а.с.10).

26 вересня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
був укладений попередній договір
купівлі-продажу квартири, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).

Відповідно до п. 1 цього Договору ОСОБА_1
та ОСОБА_2 зобов'язалися терміном до
10.11.2011 року укласти договір
купівлі-продажу нерухомого майна, а
саме квартири, яка знаходиться за
адресою АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 на
праві власності на підставі свідоцтва
про право на спадщину за заповітом,
виданого 25.01.2011 року П'ятою
Дніпропетровською державною
нотаріальною конторою за реєстровим №
3-291, за ціну 388000 грн., що на момент
укладання попереднього договору
згідно курсу 8 грн. за 1 долар США є
еквівалентом суми 48500,00 доларів США. На
момент оформлення договору
купівлі-продажу ОСОБА_1 зобов'язалась
підготувати всі необхідні документи
для укладання та підписання договору
купівлі-продажу квартири.

Відповідно до умов п. 2 цього Договору
відповідачкою було передано позивачці
грошові кошти в сумі 16000,00 грн., що
відповідно до умов договору є
попередньою сплатою частки вартості
квартири в рахунок майбутнього
укладення договору купівлі-продажу, що
на той час було еквівалентно 2000,00
доларів США. Передача грошей була
проведена при підписанні цього
договору.

Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 18 квітня
2013 року по справі № 403/12834/2012
(провадження № 2/403/5066/2012) було
встановлено, що укладання основного
договору купівлі-продажу квартири, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 не
відбулося саме з боку ОСОБА_1 з поважних
причин.(а.с.5-8).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено
перелік способів захисту цивільних
прав та інтересів особи, яка вважає, що
її права та інтереси порушені, проте
чинним законодавством не передбачений
такий порядок захисту своїх прав та
інтересів, як спонукання для укладення
договору купівлі-продажу квартири.
Таким чином, позовні вимоги позивачки в
цій частині не ґрунтуються на законі.

Що стосується вимог позивачки про
стягнення з ОСОБА_2 на її користь за
комунальні та квартирні послуги суми у
розмірі 2872,42 грн., то ці вимоги також
задоволенню не підлягають.

Так, позивачка вказала, що ОСОБА_2
проживала у належній їй квартирі з
01.10.2011 року по 01.06.2012 року, але за
комунальні послуги не сплачувала. Сума
комунальних платежів за період
проживання відповідачки складає у
розмірі 2872,42 грн., яка складається з
наступного: квартирна плата - 627,48 грн.;
водопостачання і водовідведення - 416,18
грн.; теплопостачання - 1600,21 грн.; за
природний газ - 75,35 грн.; послуги за ліфт
- 153,20 грн., на підтвердження чого надала
виписки з рахунків (а.с.12-16).

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України,
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Проте, позивачкою не було надано суду
належних, у встановленому законом
порядку, доказів того, що ОСОБА_2
проживала у належній їй квартирі за
адресою: АДРЕСА_1, та повинна була
сплачувати за комунальні послуги.

За таких обставин, з урахуванням всього
вищевказаного, суд вважає за необхідне
відмовити позивачці в задоволенні її
позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 3, 15, 16, 570-571, 635 ЦК України, ст. ст. 10,
11, 57-61, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про спонукання для укладення
договору купівлі-продажу квартири та
оплату комунальних послуг - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.В.
Самсонова