Справа № 541/256/14-ц
Номер провадження 2/541/236/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 квітня 2014 року
місто Миргород

Миргородський міськрайонний суд
Полтавської області у складі:

головуючого судді - Городівського О.А.,

при секретарі - Ніколаєнко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Миргород
справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до
територіальної громади м. Миргорода в
особі Миргородської міської ради
Полтавської області та ОСОБА_4 про
визнання права власності на нерухоме
майно за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В :

31 лютого 2014 року позивачі звернулися до
суду з вищевказаним позовом.

Вимоги позовної заяви мотивують тим, що
ОСОБА_1 була надана житлова площа в
гуртожитку - будинку АДРЕСА_1, згідно
ордеру №1 на зайняття житлової площі в
гуртожитку.

10 травня 1988 року позивачі як подружжя
вселилися у вказаний будинок та
зареєстрували своє місце проживання у
ньому.

В квітні 2013 року при вирішенні питання
про можливість приватизації займаного
гуртожитку в порядку, визначеному
Законом України «Про забезпечення
реалізації житлових прав мешканців
гуртожитків» з'ясувалося, що будинок до
комунальної власності міста не
передано, а 25 квітня 2013 року проведено
державну реєстрацію припинення ВАТ
«Миргородських комбінат
хлібопродуктів № 2» у зв'язку з
визнання його банкрутом.

Позивачі вважають, що набули право
власності на будинок на підставі ст.344
ЦК за набувальною давністю, оскільки
безперервно володіли та користувалися
житловим будинком починаючи з 10 травня
1988 року.

25 лютого 2014 року ухвалою
Миргородського міськрайонного суду
залучено в якості співвідповідача
ОСОБА_4. Причиною залучення даної особи
в якості співвідповідача стало
встановлення судом, що спірний
житловий будинок розташований за
адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований за
ОСОБА_4, як одноособовим власником з 1983
року. В судовому засіданні ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали
повністю.

Відповідач Миргородська міська рада, в
особі свого представника - ОСОБА_5,
позов визнала, просить задовольнити
позовні вимоги Позивача.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився
надавши на адресу суду заяву в якій
розгляд справи просить провести без
своєї участі, просить суд задовольнити
позовні вимоги позивачів.

Проаналізувавши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_1 знаходився в трудових
відносинах з ВАТ «Миргородський
комбінат хлібопродуктів №2».

Рішенням виконавчого комітету
Миргородської міської Ради народних
депутатів від 16 лютого 1988 року № 42 «Про
використання будинків під гуртожиток»
дозволено комбінату хлібопродуктів № 2
переобладнати будинок АДРЕСА_1 та
тимчасово використовувати його як
гуртожиток для працівників комбінату.
(а.с.5)

Згідно ордеру №1 від 25 лютого 1988 року
про зайняття жилої площі в гуртожитку
(а.с.6) ОСОБА_1 на період роботи на
підприємстві було надано житловий
будинок розташований за адресою
АДРЕСА_1, в який він вселився разом зі
своєю дружиною, ОСОБА_2, та в якому
подружжя проживає і по сьогоднішній
день.

Згідно довідки №91 від 20 лютого 2014 року
наданої на запит суду ДКП
«Миргородтехінвентарізація» спірний
житловий будинок зареєстрований за
ОСОБА_4 згідно свідоцтва № 56 про право
власності на будівлю від 12 липня 1983
року, виданого Миргородським відділом
комунального господарства, згідно
рішення міської ради народних
депутатів №389 від 15.06.1983 року. (а.с.26)

Предметом даного позову є вимога
позивачів про визнання за ними за
набувальною давністю права власності
на вказаний вище житловий будинок. При
цьому позивачі вказують на те, що у
даному приміщенні вони проживають з 1988
року.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Набувальна давність визначається як
засіб закріплення майна за суб'єктами,
що ним володіють, у випадках, коли вони
не мають можливості через певні
обставини підтвердити підстави
виникнення прав, а також в інших
ситуаціях. Право власності за
набувальною давністю може бути набутим
як на безхазяйні речі, так і на майно,
яке належить за правом власності іншій
особі.

Відповідно до частини 1 статті 344 ЦК
України особа, яка добросовісно
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володітє
нерухомим майном протягом десяти років
або рухомим майном - протягом п'яти
років, набуває право власності на це
майно (набувальна давність), якщо інше
не встановлено цим Кодексом.

Право власності за набувальною
давністю на нерухоме майно,
транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду (частина 4
статті 344 ЦК України).

За змістом даної правової норми, окрім
іншого, підставою для визнання у
судовому порядку за особою права
власності на майно за набувальною
давністю є добросовісність володіння
даним майном протягом визначеного
Законом строку і відсутність будь-яких
правовідносин із його власником щодо
користування ним.

Судом встановлено, факт того, що
позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 понад десять
років проживають та доглядають за
житловим будинком, з господарськими
будівлями та спорудами, який
розташований за адресою АДРЕСА_1,
належний на праві приватної власності
ОСОБА_4, а отже за правилами ч.1 ст 344 ЦК
України набули право власності на це
майно.

Право власності на нерухоме майно, що
підлягає державній реєстрації, виникає
з моменту державної реєстрації.

Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі
визнання відповідачем позову, суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення позову
за умови, що визнання відповідачем
позову не суперечить закону або не
порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб.

Відповідно до вимог п.1 та 8 Прикінцевих
та перехідних положень ЦК України, цей
Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004
року. Правила ст. 344 ЦК України про
набувальну давність поширюються також
на випадки, коли володіння майном
почалося за три роки до набрання
чинності цим Кодексом (тобто з 01 січня
2001 року).

Отже, суд приходить до висновку про
законність вимог позивачів, які
підлягають задоволенню.

На підставі ст. 47 Конституції України;
ст.ст. 328, 344, 392 ЦК України і керуючись ст.
7,10,15,16,60,61,88,209,213-218,223 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

Задовольнити позовну заява ОСОБА_1 та
ОСОБА_2

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на 1/2 частину
будинковолодіння АДРЕСА_1 на підставі
набувальної давності.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право
власності на 1/2 частину
будинковолодіння АДРЕСА_1 на підставі
набувальної давності.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання апеляційної скарги протягом 10
днів з дня його проголошення через
Миргородський міськрайонний суд до
Апеляційного суду Полтавської області.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: О.А.
Городівський