Справа №752/906/14-ц
Провадження № 2/752/2081/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10.04.2014 року Голосіївський
районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді -
Колдіної О.О.

з участю секретаря -
Овдій А.В.,

провівши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду розгляд
цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зобов»язання не
чинити перешкоди у користуванні
квартирою та вселення,-

в с т а н о
в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зобов»язання ОСОБА_3
не чинити перешкоди в користування
квартирою АДРЕСА_1 та вселення його в
квартиру.

Позовні вимоги обгрунтовані
тим, що спірна квартира належала на
праві власності ОСОБА_3, а з 22.03.2013 р.
власником квартири на підставі
договору купівлі-продажу стала ОСОБА_2

Позивач посилається на те, що
відповідно до рішення Голосіївського
районного суду м.Києва від 01.08.2013 р. він
був вселений до АДРЕСА_1 та зобов»язано
ОСОБА_2 не чинити йому перешкоди в
користуванні даною квартирою.

При розгляді справи було
встановлено, що він як член сім»ї
власника квартири вселився в лютому 2009
р. і набув право користування даним
жилим приміщенням.

16.12.2013 р. ст.державним
виконавцем Галасом П.В. ВДВС
Голосіївського районного управління
юстиції у м.Києві було примусово
виконано рішення суду від 01.08.2013 р. та
вселено позивача до спірної квартири,
про що складено відповідний акт.

Однак, позивач зазначає, що
прибувши 16.12.2013 р. о 20.00 год. до АДРЕСА_1
він не зміг потрапили в квартиру,
оскільки ОСОБА_3 відмовилась його
впускати.

З даного приводу він
звернувся до державного виконавця,
однак йому було відмовлено у
примусовому вселенні, оскільки ОСОБА_3
не є боржником за рішенням
Голосіївського районного суду м.Києва
від 01.08.2013 р., і рекомендували
вирішувати даний спір в судовому
порядку.

В ході судового розгляду
позивач та його представник підтримали
позовні вимоги і обґрунтування позову
в повному обсязі та просили суд позов
задовольнити, з підстав, зазначених в
позовній заяві, посилаючись на те, що
ОСОБА_3 чинить позивачу перешкоди у
користуванні спірною квартирою, однак
він має право користування даним
житлом, що встановлено судовим
рішенням і повинен бути вселений до
АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_2

Представник відповідача
ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення
позову, обґрунтовуючи тим, що ОСОБА_2 не
створює будь-яких перешкод позивачу у
користуванні квартирою і не є належним
відповідачем у даному спорі. Також
представник зазначила, що, на її думку,
позивачем не надані належні докази на
підтвердження існування перешкод у
користуванні спірним житлом.

Відповідач ОСОБА_3 в судове
засідання повторно не з»явилась,
надіславши клопотання про відкладення
розгляду справи в зв»язку з хворобою.

Оскільки відповідач була
повідомлена належним чином про місце і
час судового розгляду належним чином і
повторно не з»явилась в судове
засідання, суд вважає за можливе
слухати справу у її відсутність.

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира
АДРЕСА_1 належала на праві власності
ОСОБА_3. яка є бабусею позивача.

ОСОБА_1 був вселений в
зазначену квартиру за її згодою в
лютому 2009 року та зареєстрований за
даною адресою.

З серпня 2012 року ОСОБА_1 почали
чинити перешкоди у користуванні
АДРЕСА_1.

В подальшому, 22.03.2013 р. між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

На час розгляду даної справи
власником спірної квартири є ОСОБА_2

Оскільки у ОСОБА_1, починаючи з
серпня 2012 р. існував спір щодо права
користування АДРЕСА_1 він звернувся до
Голосіївського районного суду м.Києва
з позовом до ОСОБА_2 про зобов»язання
відповідача не чинити перешкоди у
користуванні спірним жилим
приміщенням та вселення.

Відповідно до рішення
Голосіївського районного суду м.Києва
від 01.08.2013 р. позов був задоволений в
повному обсязі.

В ході розгляду справи за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
зобов»язання не чинити перешкоди у
користуванні квартирою та вселення
судом було встановлено, що позивач на
відповідній правовій підставі набув
право користування АДРЕСА_1 і після її
відчуження ОСОБА_3 не втратив зазначене
право.

На підставі ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи, або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

Судом встановлено, що на
підставі рішення Голосіївського
районного суду м.Києва від 01.08.2013 р.
примусове вселення ОСОБА_1 було
призначено на 05.12.2013 р., однак рішення
виконано не було, оскільки ОСОБА_3
відмовила у вселенні позивача, про що
був складений відповідний акт
державного виконавця.

ОСОБА_1 були роз»яснені
положення ст.79 Закону України «Про
виконавче провадження» щодо
неможливості проведення вселення
оскільки ОСОБА_3 не є боржником у
виконавчому провадженні.

З матеріалів справи
вбачається, що рішення Голосіївського
районного суду м.Києва від 01.08.2013 р. було
примусово виконано ВДВС
Голосіївського районного управління
юстиції у м.Києві 16.12.2013 р. о 12.00 год.,
ОСОБА_1 був вселений в квартиру АДРЕСА_1,
про що складено відповідний акт.

На момент вселення в квартирі
знаходилась ОСОБА_3

В ході розгляду справи судом
встановлено, що після примусового
вселення ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1
замки у вхідних дверях до квартири були
змінені і 16.12.2013 р. позивач не зміг
потрапити до квартири, оскільки ОСОБА_3
перешкоджає його проживанню там.

З даного приводу позивач
звернувся з заявою до ВДВС
Голосіївського районного управління
юстиції у м.Києва 24.12.2013 р., однак йому
було відмовлено у вчиненні будь-яких
дій з боку державної виконавчої служби,
оскільки особа, яка чинить перешкоди в
користуванні квартирою не є боржником
за рішенням Голосіївського районного
суду м.Києва від 01.08.2013 р.

Будь-яких доказів на
спростування того, що з боку
відповідача ОСОБА_3 позивачу чиняться
перешкоди у користуванні квартирою
АДРЕСА_1, суду не надано.

Враховуючи викладене, позовні
вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 є
обґрунтованими і підлягають
задоволенню.

Як зазначалось судом вище,
позивач в зв»язку з відчуженням
квартири в березні 2013 року не втратив
право користування жилим приміщення,
що було встановлено судовим рішенням і
не підлягає доказуванню.

На момент розгляду даної справи
новий власник спірної квартири ОСОБА_2
відповідно до положень ст.406 ЦК України
не зверталась з вимогами про
припинення права користування
позивача квартирою АДРЕСА_1.

Однак, матеріали справи не
містять доказів, що після примусового
вселення позивача в спірну квартиру
відповідач ОСОБА_2 чинить йому
перешкоди у користуванні нею.

Крім того, позивач у своїй
позовній заяві зазначає, що спору між
ним та ОСОБА_2 щодо користування
квартирою не має.

З огляду на викладені
обставини, суд вважає, що вимоги до
ОСОБА_2 є необґрунтованими та не
підлягають задоволенню.

Питання щодо судових витрат
суд вирішує на підставі ст..88 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст.3, 10, 60, 88, 209, 213-215
ЦПК України, суд

в и р і ш и
в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
зобов»язання не чинити перешкоди у
користуванні квартирою та вселення
задовольнити частково.

Зобов»язати ОСОБА_3 не
чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні
АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_1 в АДРЕСА_1.

В задоволенні позовних вимог
до ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення
суду може бути подана сторонами
протягом десяти днів з дня його
проголошення до Апеляційного суду
м.Києва через Голосіївський районний
суд м.Києва.

Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя