Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №290/1518/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді:
Гансецької І.А.

суддів:
Микитюк О.Ю.,

Товянської О.В.

при секретарі:
Гуковій О.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Житомирі справу за
позовом ОСОБА_2 до Печанівської
сільської ради Романівського району
Житомирської області, ОСОБА_3 про
визнання незаконним рішення, усунення
перешкод в користуванні
будинковолодінням

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Романівського районного суду
Житомирської області від 19 лютого 2014
року,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернулася
до суду з даним позовом. Просила
визнати незаконним та скасувати
рішення Печанівської сільської ради
від 17.10.2012 року №143 «Про затвердження
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки в оренду», як таке, що
винесене з порушенням вимог ст.ст.6,50
Закону України «Про землеустрій» та
порушує її майнові і земельні права.
Також просила зобов'язати відповідачку
усунути перешкоди в користуванні
будинковолодінням, шляхом знесення
металевого паркану. В обгрунтування
позовних вимог зазначила, що їй
належить речове право на чуже майно і
відповідно до вимог ст.396 ЦК України
вона має право на його захист.

Рішенням Романівського районного
суду Житомирської області від 19 лютого
2014 року ОСОБА_2 відмовлено в
задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати дане рішення суду та
ухвалити нове про задоволення позовних
вимог. Посилається на незаконність та
необгрунтованість судового рішення.
Зазначає, що є законним користувачем
будинковолодіння АДРЕСА_1
Романівського району і має право на
захист свого порушеного права.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 303 ЦПК України, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України
передбачено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що
будинок АДРЕСА_1 Романівського району
Житомирської області належав на праві
власності ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Позивач з дозволу
дітей померлої з 21.10.2003 року
зареєстрована і проживає у вказаному
будинку.

Відповідач ОСОБА_3 є власником
магазину, що розташований по АДРЕСА_2
Романівського району Житомирської
області, відповідно до договору
купівлі-продажу від 03.03.2003 року. 06.05.2010
року ОСОБА_3 уклала з Романівським
районним відділом Житомирської
регіональної філії ДП «Центру ДЗК»
договір на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки в оренду. 19.07.2012 року комісія з
розгляду питань, пов'язаних з
погодженням документації із
землеустрою Романівської районної
державної адміністрації Житомирської
області погодила проект землеустрою,
щодо відведення земельної ділянки в
оренду для розширення під'їзних шляхів,
необхідністю проведення
водовідведення до приміщення магазину
- кафе «Діско» площею 0,0126 га ОСОБА_3 із
земель запасу на території
Печанівської сільської ради в АДРЕСА_1
Житомирської області. 17.10.2012 року
Печанівською сільською радою прийнято
рішення про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення ділянки в
оренду, а 12.11.2012 року між Печанівською
сільською радою та ОСОБА_3 укладено
договір оренди землі строком на 15
років. Надану в оренду земельну ділянку
відповідач обгородила металевим
парканом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції правильно виходив з
того, що позивач не надала суду доказів
на підтвердження того, що вона є
власником чи користувачем
будинковолодіння або земельної
ділянки за адресою АДРЕСА_1

Так, реєстрація у будинку АДРЕСА_1
Романівського району дає право
позивачу користуватися лише будинком.
Право на користування земельною
ділянкою за цією адресою та іншими
будівлями, що знаходяться на даній
земельній ділянці у позивача відсутнє.
Як користувач будинку, позивач має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування.
Однак, ОСОБА_2 не надала суду жодного
доказу на підтвердження того, що
відповідач чинить їй перешкоди у
користуванні будинком АДРЕСА_1
Романівського району, що побудований
нею паркан перекриває підходи та
під'їзди до зазначеного будинку.

Наданий представником позивача суду
апеляційної інстанції лист відділу
архітектури та будівництва
Романівської районної державної
адміністрації про те, що огорожа,
встановлена ПП ОСОБА_3 на межі
земельних ділянок з порушенням ДБН та
перешкоджає користуванню традиційно
встановленим проходом від вулиці до
житлового будинку заявниці, не є
належним і допустимим доказом
наявності будь-яких перешкод у
користуванні будинком. Крім
зазначеного, огляд спірної садиби
відділом архітектури та будівництва
було проведено майже через два місяці
після ухвалення рішення, 11.04.2014 року.

Судом апеляційної інстанції
представнику позивача в судовому
засіданні 08.04.2014 року було роз'яснено її
право заявити клопотання про
призначення експертизи на
підтвердження наявності перешкод у
користуванні будинком і в зв'язку з цим
оголошено перерву у судовому засіданні
до 14.04.2014 року, однак ні позивач, ні її
представник таким правом не
скористалися.

Також безпідставними є вимоги позивача
щодо визнання незаконним та скасування
рішення Печанівської сільської ради
від 17.10.2012 року №143 «Про затвердження
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки в оренду», оскільки
вона не є землекористувачем земельної
ділянки по АДРЕСА_1 Романівського
району, і , відповідно, не є особою, з
якою слід було погоджувати межі
земельної ділянки для відведення її в
оренду відповідачу.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що рішення районного суду є
законним і обґрунтованим та ухвалене
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи, вірно визначеному
характеру правовідносин із правильним
застосуванням норм матеріального
права та з дотриманням вимог
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 315, 317, 319,
324, 325 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Залишити без змін рішення
Романівського районного суду
Житомирської області від 19 лютого 2014
року.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий: Судді: