Справа №591/2761/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Грищенко О. В.Номер
провадження 22-ц/788/770/14 Суддя-доповідач -
Маслов В. О. Категорія - 31
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Сумської області в
складі:

головуючого-судді - Маслова В. О.,

суддів - Лузан Л. В., Сибільової Л. О.,

за участю секретаря судового засідання
- Назарової О.М. ,,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою Приватного акціонерного
товариства «Страхова Компанія «ВУСО»

на рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 07 серпня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Приватного акціонерного товариства
«Страхова Компанія «ВУСО» про
відшкодування майнової шкоди, завданої
внаслідок дорожньо - транспортної
пригоди,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом, який у подальшому
уточнила і просила стягнути з
відповідача 23 727 грн 14 коп. страхового
відшкодування, 870 грн. 41 коп. витрат на
проведення автотоварознавчої
експертизи, а також покласти на
відповідача судові витрати. Свої
вимоги обґрунтовувала тим, що 19 грудня
2011 року о 09 год. 10 хв. на проїзній
частині автошляху «Суми-Полтава» у
селі Боромля Тростянецького району з
її участю сталося зіткнення
автомобілів ЗАЗ-ТF698К, реєстраційний
номер НОМЕР_1 під керуванням водія
ОСОБА_4 та ЗАЗ-110380 «Славута»,
реєстраційний номер НОМЕР_2, під
керуванням водія ОСОБА_5, який їй
належить. Дорожньо - транспортна
пригода сталася з вини водія ОСОБА_4, що
встановлено вироком Тростянецького
районного суду Сумської області від 15
жовтня 2012 року. Внаслідок пригоди
позивачці завдана майнова шкода у
зв'язку з знищенням належного їй
автомобіля. Просила стягнути вказані
суми з страхової компанії у якій була
застрахована цивільна
відповідальність засудженої особи.

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 07 серпня 2013 року позов ОСОБА_3
задоволено, стягнуто на її користь з
ПрАТ «Страхова компанія» «ВУСО» 23 727
грн. 14 коп. на відшкодування майнової
шкоди, 870 грн. 41 коп. витрат на
проведення автотоварознавчого
дослідження, а всього 24 597 грн. 55 коп.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Страхова
компанія» «ВУСО» посилаючись на
порушення норм матеріального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове, яким
відмовити в позові ОСОБА_3 в повному
обсязі. Зазначає, що судом першої
інстанції не застосовано норму Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», яка регламентує порядок
здійснення страхового відшкодування у
випадку фізичного знищення
транспортного засобу. Суд не взяв до
уваги, що ринкова вартість
пошкодженого автомобіля складає 24043
грн. 04 коп., а вартість відновлювального
ремонту - 27070 грн. 04 коп., тому
відновлення автомобіля слід вважати
економічно необґрунтованим, а сам
транспортний засіб - фізично знищеним.
При розгляді справи суд не урахував
вимоги закону про зменшення розміру
страхового відшкодування на розмір
утилізаційної вартості знищеної
автомашини, яка складає за висновком
експертизи 6636 грн. 43 коп. Апелянт
пропонує від 24043 грн. 04 коп. відрахувати
6636 грн. 43 коп. і визначити страхове
відшкодування у розмірі 17406 грн. 61 коп.
Хоча далі просить про повну відмову у
позові не наводячи логічного
обґрунтування.

Дана справа вже була предметом
апеляційного перегляду 08 жовтня 2013
року, однак ухвала апеляційного суду
про відхилення апеляційної скарги ПрАТ
«Страхова компанія» «ВУСО» та
залишення без змін рішення Зарічного
районного суду м. Суми від 07 серпня 2013
року скасована ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 березня 2014 року, а справу
направлено на новий апеляційний
розгляд.

Заслухавши пояснення представника
позивачки ОСОБА_6, який вважав рішення
місцевого суду правильним, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення місцевого суду
зміни, виходячи з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, 19 грудня 2011 року о 09
год. 10 хв. на автодорозі «Суми-Полтава»
сталася дорожньо-транспортна пригода -
зіткнення автомобілів ЗАЗ-ТF698К,
реєстраційний номер НОМЕР_1 під
керуванням водія ОСОБА_4 та ЗАЗ-110380
«Славута», реєстраційний номер НОМЕР_2,
під керуванням водія ОСОБА_5, який
належить позивачці, дані обставини
підтверджуються вироком
Тростянецького районного суду
Сумської області від 15 жовтня 2012 року,
копія якого є на а.с. 10 -12. Вказаним
вироком ОСОБА_4 визнано винним у
скоєнні ДТП та засуджено за ч. 2 ст. 286 КК
України.

Згідно з висновком судової
автотоварознавчої експертизи № 683 від
11 червня 2013 року, складеним судовим
експертом Сумського відділення при
Харківському науково-дослідному
інституті судових експертиз ім. Засл.
проф. М.С. Бокаріуса, ринкова вартість
належного позивачці автомобіля
«Славута» без пошкоджень, тобто до ДТП,
складає 24043 грн. 04 коп., а вартість
ремонтно-відновлювальних робіт цього
автомобіля після ДТП становить 27070 грн.
04 коп. (а. с. 54-70).

З поліса № АА/6827430, копія якого є на а.с.
31, вбачається, що цивільна - правова
відповідальність водія ОСОБА_4
застрахована ПрАТ «Страхова компанія»
«ВУСО», з лімітом відповідальності на
одного потерпілого за шкоду заподіяну
майну в розмірі 50000 грн.

З вимогами щодо виплати страхового
відшкодування позивачка зверталася з
відповідними заявами до відповідача 12
листопада та 17 грудня 2012 року, у
задоволенні яких останній відмовив (а.
с. 13, 15, 32).

Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням
обставин справи суд за вибором
потерпілого може зобов'язати особу, яка
завдала шкоди майну, відшкодувати її в
натурі (передати річ того ж роду і такої
ж якості, полагодити пошкоджену річ
тощо) або відшкодувати завдані збитки у
повному обсязі. Розмір збитків, що
підлягають відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Відповідно до ст. ст. 3, 5 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та/або майну
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

Об'єктом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності є
майнові інтереси, що не суперечать
законодавству України, пов'язані з
відшкодуванням особою,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована, шкоди, заподіяної
життю, здоров'ю, майну потерпілих
внаслідок експлуатації забезпеченого
транспортного засобу.

Відповідно до ст. 30 цього ж Закону, у
редакції яка діяла на момент
виникнення спірних правовідносин,
транспортний засіб вважається фізично
знищеним, якщо його ремонт є технічно
неможливим чи економічно
необґрунтованим та власник
транспортного засобу згоден з
визнанням його фізично знищеним.
Ремонт вважається економічно
необґрунтованим, якщо передбачені
згідно з експертизою, проведеною
відповідно до законодавства, витрати
на ремонт транспортного засобу
перевищують вартість транспортного
засобу до дорожньо-транспортної
пригоди. Якщо власник транспортного
засобу не згоден з визнанням
транспортного засобу фізично
знищеним, йому відшкодовується
різниця між вартістю транспортного
засобу до та після
дорожньо-транспортної пригоди, а
також витрати по евакуації
транспортного засобу з місця
дорожньо-транспортної пригоди. Якщо
транспортний засіб визнано фізично
знищеним, відшкодування шкоди
виплачується у розмірі, який
відповідає вартості транспортного
засобу до дорожньо-транспортної
пригоди та витратам по евакуації
транспортного засобу з місця
дорожньо-транспортної пригоди. Право
на залишки транспортного засобу
отримує страховик чи МТСБУ.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3,
місцевий суд вважав, що внаслідок
страхового випадку майну позивачки
була завдана шкода, яка повинна бути
відшкодована страховою компанією.
Поряд з цим суд першої інстанції не
звернув увагу на ту обставину, що
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди автомобіль позивачки
вважається фізично знищеним, оскільки
витрати на ремонт спірного
транспортного засобу перевищують його
вартість до дорожньо-транспортної
пригоди, не з'ясував його ринкову
вартість на момент пошкодження, не
з'ясував чи згодна позивачка із
визнанням транспортного засобу
фізично знищеним та не вирішив питання
про залишки транспортного засобу та
про можливу передачу Страховику
залишків знищеного транспортного
засобу, які становлять певну цінність,
що є підставою для зміни рішення. Тобто,
судом першої інстанції допущено
неправильне застосування ст. 30
вказаного Закону.

Зважаючи на те, що при перегляді
рішення місцевого суду апеляційним
судом позивачка погодилась з визнанням
її автомашини фізично знищеною,
колегія суддів вважає необхідним
застосувати порядок відшкодування
шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням
транспортного засобу, передбачений ст.
30 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників
транспортних засобів» та вирішити
питання щодо залишків пошкодженого
транспортного засобу, шляхом
зобов'язання ОСОБА_3 передати ПрАТ
«Страхова компанія» «ВУСО» залишки
автомобіля ЗАЗ-110380 «Славута»,
реєстраційний номер НОМЕР_2.

При цьому колегія суддів ураховує
роз'яснення, які містяться у п. 15
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ 01 березня 2013 року «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів
про відшкодування шкоди, завданої
джерелом підвищеної небезпеки».

Оскільки при призначенні першої
експертизи суд першої інстанції не
поставив перед експертом питання щодо
ринкової вартості знищеного
транспортного засобу до і після його
пошкодження, то відповідно, і у
висновку експерта відсутні висновки з
цього питання. А є висновки на інші
питання, які мають значення для справи,
але є другорядними при розгляді даного
спору. Це видно з ухвали місцевого суду
і з висновків експерта, які є на а.с. 48, 54
- 59. Зокрема, оцінка ринкової вартості
автомобіля 24043 грн. 04 коп. зроблена не на
день його знищення 19 грудня 2011 року, а
на день проведення експертизи 11 червня
2013 року. Значний проміжок часу призвів
до відхилень у цій ринковій вартості,
яку суд першої інстанції поклав в
основу судового рішення. У цьому
висновку експертизи немає оцінки
залишкової вартості транспортного
засобу після його знищення.

Колегія суддів вважає за можливе
покласти в основу свого рішення щодо
ринкової вартості автомашини саме на
день її фізичного знищення 19 грудня 2011
року дані, які міститься у наданому
страховою компанією такому письмовому
доказі, як звіт № 163 експертного
автотоварознавчого дослідження про
визначення ринкової вартості
колісного транспортного засобу,
складеного суб'єктом оціночної
діяльності фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_8 29 липня 2013 року
(тобто, до рішення місцевого суду) та
долученого до апеляційної скарги на
рішення суду. Перед цим фахівцем були
постановлені питання щодо ринкової
вартості транспортного засобу на день
його фізичного знищення 19 грудня 2011
року і його утилізаційна вартість на
дату оцінки. Цей висновок, який є на а.с.
122 - 125, замовила страхова компанія -
відповідач і отримала відповідь на
перше питання 25167 грн. 88 коп., а на друге,
- 6636 грн. 43 коп. Представник позивача
також згоден з цими оцінками. Саме з них
і виходить судова колегія при
визначенні розміру страхового
відшкодування. Від першої суми колегія
відраховує 315 грн. 90 коп. франшизи, яку
не повинна сплачувати страхова
компанія, а вже сплатив позивачці
безпосередній заподіювач шкоди -
ОСОБА_4 Отже, з страхової компанії
підлягає стягненню страхове
відшкодування у розмірі 24851 грн. 98 коп.
Після отримання цієї суми позивачка
зобов'язана передати страховій
компанії залишки знищеної автомашини
вартістю 6636 грн. 43 коп., які
зберігаються на майданчику
Тростянецького райвідділу міліції, для
використання відповідачем на свій
розсуд. Такий спосіб колегія суддів
обирає з метою найповнішого урахування
інтересів позивачки, яка є людиною
похилого віку, постраждалою у дорожньо
- транспортній пригоді, яка і раніше
сама не керувала цим транспортним
засобом, а зараз і поготів не має ні
наміру, ні можливості ремонтувати, ні
експлуатувати фізично знищену
автомашину.

З відповідача підлягає стягненню на
користь держави судовий збір у розмірі
1 відсотка від стягнутої суми за суд
першої інстанції 248 грн., як це
передбачено Законом України «Про
судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 313, 314, 316, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Страхова
Компанія «ВУСО» задовольнити частково.

Змінити рішення Зарічного районного
суду м. Суми від 07 серпня 2013 року в даній
справі.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Страхова Компанія «ВУСО»:

- на користь ОСОБА_3 24851 грн. (двадцять
чотири тисячі вісімсот п'ятдесят одну)
грн. 98 коп. страхового відшкодування та
870 (вісімсот сімдесят) грн.. 41 коп. витрат
на експертизу;

- на користь держави судовий збір 248 грн.

Після сплати вказаної суми позивачці,
зобов'язати її передати Приватному
акціонерному товариству «Страхова
Компанія «ВУСО» залишки фізично
знищеної автомашини моделі ЗАЗ-110380
«Славута», 2007 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, номер
кузова НОМЕР_3, визнавши за страховою
компанією право власності на ці
залишки.

Рішення апеляційного суду набрало
законної сили, але може бути оскаржене
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -