Справа № 307/1041/14-ц
Провадження №2/307/715/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2014 року Тячівський районний
суд Закарпатської області в особі
головуючого

судді
Гримут В.І.

при секретарі
Тиводар
В.І.

з участю: представника позивача
ОСОБА_1

представника відповідача
Олексик
В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Тячів
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приватбанк" про
визнання правовідношення припиненим,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовною
заявою до ПАТ КБ "Приватбанк" про
визнання правовідношення припиненим.
Посилається на те, що 09.04.2008 р.
Тячівський районний суд за заявою
відповідача видав судовий наказ №
2н-251/08 про стягнення з нього
заборгованості у сумі 2063.93 грв. по
валютному картковому кредитному
договору б/н від 28.11.2005 р., отриманого
ним на платіжну картку № НОМЕР_2,
дійсної до 2008 року. При цьому розмір
заборгованості визначено самим
відповідачем у сумі 2063.93 грв., який
еквівалентний 2063.93 доларів США та
відповідно до службового
розпорядження НБУ № 417/15 від 15.01.2008 року
зазначено, що такий розмір визначено за
валютним курсом у співвідношенні 1:1, а
також обсяг його цивільної
відповідальності у межах заявленої
вимоги, що є його правом згідно
положень ст. 12 ч. 1 ЦК України. Вказану
суму він сплатив, що підтверджується
квитанціями № 062810092 від 28.11.2008 р., №
062710013 від 27.03.2009 р. та № 060710013 від 07.09.2009 р.
Постановою відділу ДВС Тячівського РУЮ
№ 1001650 від 10.09.2009 р. виконавче
провадження закрито у зв'язку з
виконанням судового рішення.
Відповідно до ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням
проведеним належним чином. Належним
виконанням зобов'язання є виконання,
прийняте кредитором, у результаті
якого припиняються права та обов'язки
сторін. Незважаючи на це починаючи з 2013
р. по 2014 р. представники відповідача та
найняті ним колектори з належного
відповідачу абонентського телефону
(НОМЕР_1) систематично йому телефонують
додому, на мобільний телефон та
вимагають сплатити заборгованість по
вказаному валютному картковому
кредиту у розмірі 110 тис. грв. (що
еквівалентно 13 750 доларів США), в т.ч.
заборгованість по тілу кредиту,
відсотках і пені.

Представник відповідача позов не
визнав. Пояснив, що у позовній заяві про
видачу судового наказу було допущено
помилку. Такого курсу долара, як
вказано у позовній заяві не існувало.
ОСОБА_3 умови договору не виконав у
повній мірі і тому він не має права
посилатися на норми статті 599 ЦК
України. Крім того позивач стверджує,
що сплатив суму вказану у судовому
наказі у вересні 2009 року, а з того часу
пройшло більше 3-х років, тому він
просить відмовити у позові у зв'язку з
пропуском строку позовної давності.

Розглянувши матеріали справи суд
приходить до висновку, що у позові слід
відмовити виходячи з наступного. В
судовому засіданні встановлено, що
28.11.2005 р. між ЗАТ КБ «Приватбанк» та
ОСОБА_3 було укладено кредитний договір
на підставі якого ОСОБА_3 отримав
кредит у сумі 2000 доларів США. У березні
2003 р., через невиконання позичальником
умов договору, банк звернувся до
Тячівського районного суду із заявою
про видачу судового наказу про
стягнення з ОСОБА_3 заборгованості у
розмірі 2063.93 грв. При цьому у заяві було
зазначено, що загальний борг
відповідача становить 2063.93 долари США,
що є еквівалентом 2063.93 грв. 09.04.2008 р.
Тячівським районним судом видано
судовий наказ № 2н-251/08, яким з ОСОБА_3
стягнуто 2063.93 грв. Вказане рішення
перебувало на виконанні у відділі ДВС
Тячівського РУЮ, і виконавче
провадження було закінчено постановою
державного виконавця лише 10.09.2009 р., у
зв'язку із повним виконанням судового
рішення. Отже судовий наказ перебував
на виконанні один рік і 5 місяців.
Очевидним є той факт, що за це час банк
продовжував нараховувати позивачу
проценти за користування кредитом та
штрафні санкції передбачені умовами
кредитного договору.

Відповідно до ст. 509 ч. 1 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію або
утриматися від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. Зобов'язання
виникають із підстав, установлених ст.
11 цього Кодексу, зокрема: договорів та
інших правочинів. Згідно ст. 598 ч. 1 ЦК
України зобов'язання перестає діяти в
разі його припинення з підстав,
передбачених договором або законом. За
правилами ст. 599 ЦК України зобов'язання
припиняється його виконанням,
проведеним належним чином. Належним
виконанням зобов'язання є виконання,
прийняте кредитором, у результаті
якого припиняються права та обов'язки
сторін зобов'язання.

Враховуючи наведене суд вважає, що
сплата ОСОБА_3 на користь банку у
вересні 2009 року суми боргу за кредитним
договором, чи її частини, визначеної
станом на 18.03.2008 р., не може бути визнана
належним виконанням кредитного
договору, яким передбачено щомісячну
сплату відсотків за користування
кредитом.

Тому, керуючись ст.ст. 209, 213, 215, 256 ЦПК
України, ст. 509, 598, 599 ЦК України суд,

Р І Ш ИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Тячівський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Головуючий:
Гримут
В.І.