АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2155/14
Головуючий 1 інст. -
Справа № 645/5763/13-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: -
Кружиліної О.А.,

- Кіпенко І.С.,

при секретарі - Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 21 січня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
витребування майна з чужого
незаконного володіння і стягнення
грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Фрунзенського районного м.
Харкова від 21 січня 2014 року відмовлено
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3
про стягнення зі ОСОБА_5 вартості
автомобіля «Фіат Дукато» у розмірі 32000
грн., присудженого йому за рішенням
апеляційного суду Харківської області
від 12.07.2012 року при вирішенні спору про
поділ спільного майна подружжя.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати вказане рішення і ухвалити
нове, яким задовольнити позовні вимоги
в повному обсязі.

Обґрунтовуючи скаргу, апелянт вказує,
що ухвалене рішення суду від 21.01.2014
року постановлено з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
а також при невідповідності висновків
суду обставинам справи. При цьому
апелянт посилається на ті ж обставини,
якими обґрунтовував доводи на
підтвердження своїх вимог в суді
першої інстанції.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник
проти задоволення апеляційною скарги
заперечували, вказуючи, що ніяких
перешкод у реалізації ОСОБА_3 його прав
на автомобіль «Фіат Дукато» вона не
чинила і не чинить, повністю згодна з
рішенням апеляційного суду від 12.07.2012
року і що позивач сам нічого не зробив з
метою виконання вказаного рішення
апеляційного суду.

ОСОБА_3, будучи належним чином
повідомленим про час та місце розгляду
справи, в судове засідання апеляційної
інстанції не з'явився, про причину
неявки не повідомив, явку представника
не забезпечив, а тому судова колегія
розглядає справу у порядку,
передбаченому ч.2 ст.305 ЦПК України,
надаючи правову оцінку обставинам
справи, виходячи з тих вимог і доводів
позивача, викладених в його письмових
заявах та поясненнях суду першої
інстанції і в його апеляційній скарзі.
(а.с. 51, 77, 82 та а.с.1-3, 33, 34, 38-39, 45-46, 55-57).

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
що, апеляційна скарга не підлягає
задоволенню за таких підстав.

Відповідно до вимог ст.16 ЦК України,
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу і на власний розсуд обирає
спосіб захисту свого права та інтересу.

Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень.

Розглядаючи справу, суд першої
інстанції забезпечив сторонам та іншим
особам, які беруть участь у справі,
рівні можливості щодо подання доказів,
їх дослідження та доведеності перед
судом їх переконливості.

Судом встановлено, сторонами не
оспорюється, що в провадженні
Фрунзенського районного суду м.Харкова
з березня 2011 року вирішувався спір між
колишнім подружжям ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про
поділ спільного майна подружжя до
якого входили: автомобіль «Хюндай
Санта Фе», придбаний у 2008 році за 197540,77
грн., зареєстрований на ОСОБА_3, який він
потім продав без згоди ОСОБА_4; житловий
будинок по АДРЕСА_1 вартістю 593010,40 грн;
частка ОСОБА_4 у статутному фонді ТОВ
«Аеліта»; автомобіль «Фіат Дукато»
вартістю 32000 грн., зареєстрований на
ім'я ОСОБА_4

За наслідками перегляду рішення суду
першої інстанції в межах апеляційної
скарги ОСОБА_3, колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
12 липня 2012 року ухвалила нове рішення,
згідно якого за ОСОБА_3 визнано право
власності на автомобіль «Фіат Дукато»
1991 року випуску, вартістю 32000 грн. і на
38/100 частин житлового будинку по
АДРЕСА_1, а за ОСОБА_4 визнано право
власності на 62/100 частин вказаного вище
житлового будинку АДРЕСА_1.

05.07.2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом про витребування майна і
просив витребувати у ОСОБА_4 належний
йому автомобіль «Фіат Дукато», 1991 року
випуску, реєстраційний номер
транспортного засобу - НОМЕР_1,
вказуючи, що за рішенням апеляційного
суду Харківської області від 12.07.2012
року по цивільній справі за його
позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного
майна подружжя саме за ним визнано
право власності на вказаний
автомобіль, однак ОСОБА_4 не виконує
рішення апеляційного суду, вільно
користується присудженим йому майном.

20.11.2013 року ОСОБА_7 подав доповнення до
позовної заяви і просив суд зобов'язати
відповідачку ОСОБА_8 компенсувати йому
вартість належного йому автомобіля
«Фіат Дукато» в розмірі 32000 грн.,
визначену рішенням апеляційного суду,
вказуючи, що з моменту ухвалення
рішення апеляційного суду, коли
сторони погодилися з вартістю
автомобіля у 32000 грн., відповідач
автомобіль так і не повернула, передала
його оренду іншим особам, які
експлуатують його в екстремальних
умовах. Так як повернути автомобіль в
такому ж стані на який вказана ціна
апеляційним судом немає можливості, то
він просить компенсувати його
вартість, тобто 32000 грн.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги не
визнала, вказуючи, що ніяких перешкод
ОСОБА_7 з її боку не було, що не
перешкоджала ОСОБА_7 у реалізації права
власності на автомобіль «Фіат Дукато»
присуджений йому рішенням
апеляційного суду, що він у будь-який
час з липня 2012 року мав можливість
забрати автомобіль і тепер йому у цьому
вона не перешкоджає.

Ухвалюючи 21.01.2014 року рішення про
відмову ОСОБА_7 у задоволенні його
позовних вимог про стягнення зі ОСОБА_5
32000 грн. у якості компенсації за
автомобіль «Фіат Дукато», суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 не
доведено факту порушення відповідачем
ОСОБА_4 його права, яке захищається
законом.

Колегія суддів погоджується з таким
рішенням, оскільки спір вирішено у
відповідності з вимогами закону, а
рішення ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з наданої позивачем
копії рішення апеляційного суду
Харківської області від 12.07.2012 року
позивач ОСОБА_3 при зверненні з позовом
і вирішенні спору про поділ спільного
майна подружжя, не звертався до суду з
вимогою про отримання грошової
компенсації, а побажав визнати за ним
право власності на зареєстрований на
ОСОБА_5 автомобіль «Фіат Дукато».
Рішення апеляційного суду про
задоволення цієї позовної вимоги
ОСОБА_9 від 12.07.2012 року набрало законної
сили і, згідно ст.14 ЦПК України, є
обов'язковим для виконання на всій
території України.

ОСОБА_3 не звертався у передбаченому
законом порядку з заявами про
виконання рішення суду і не надав
доказів, які б свідчили про
неможливість виконання вказаного
рішення з вини ОСОБА_4

Доводи апелянта в частині оскарження
ним рішення Фрунзенського районного
суду м.Харкова від 21.01.2014 року не
свідчать про наявність підстав для
скасування чи зміни рішення суду
першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1.ч.1ст.307, ст.ст.
308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 21 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, в касаційному порядку
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: