Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 лютого 2014 року
м. Ужгород

Судова колегія судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого
- Власова С.0.,

суддів -
Дроботі В.В., Фазикош Г.В.

при
секретарі - Чучка Н.В.,

з участю:
апелянта-Фельцан І.Ю.,

позивача-Янтолик І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне
рішення Іршавського районного суду від
29 серпня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування
шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом про відшкодування
шкоди спричиненої злочином, в якому
зазначав, що постановою Іршавського
районного суду Закарпатської області
від 18.03.2013 року закрито кримінальну
справу по обвинуваченню ОСОБА_1 за ч.1
ст.175 КК України, у зв»язку із
закінченням строку притягнення до
кримінальної відповідальності.
Злочинними діями відповідача позивачу
було завдано матеріальної шкоди,
оскільки, ОСОБА_2 працював у приватного
підприємця ОСОБА_1 водієм з 20.10.2008 року,
однак з моменту укладення трудового
договору до моменту його розірвання
відповідачем не було виплачено
позивачу належну заробітну плату і
така заборгованість становить 8506 грн.

Крім того, при звільненні з роботи,
26.02.2010 року, відповідач не провів з
позивачем розрахунку, а саме: не
виплатив заборгованість по заробітній
платі (8506 грн.), не виплатив компенсацію
за невикористану відпустку у період
роботи з 20.10.2008 року по 26.02.2010 року (848,76
грн.), заборгованість по добових за
відрядження. (18 588,50 грн.). Позивач
вважає, що відповідач у відшкодування
шкоди спричиненої злочином має
сплатити йому середньомісячний
заробіток за весь час затримки по день
фактичного розрахунку у розмірі 6742 грн.

Крім того, позивач зазначає, що
злочинними діями відповідача йому
завдано моральної шкоди, яка полягає у
тому, що сім»я зазнала суттєвих змін в
нормальному способі життя, невиплата
зарплати поставила сім»ю в скрутне
матеріальне становище, яку позивач
оцінює в розмірі 30 000 грн.

Посилаючись на вказані обставини
позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1
8506 грн.- невиплаченої заробітної плати;
6742 грн.-за затримку у проведенні
розрахунку при звільненні; 848,76 грн.-
компенсація за невикористану
відпустку, 18588,50 грн.- добові за
перебування у відрядженні за межами
України та 30000 грн.- моральної шкоди.

Заочним рішенням Іршавського
районного суду від 29 серпня 2013 року
позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
33 615,67 грн. матеріальної шкоди та 5000,00
грн.-моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду,
ОСОБА_1 подав на нього апеляційну
скаргу, в якій зазначає, що судом не
повно з»ясовано всі обставини справи
та порушено норми матеріального і
процесуального права, оскільки
встановлюючи заборгованість апелянта
перед

ОСОБА_2 суд не навів розрахунків, з яких
виходив при визначенні сум, не
встановив, з яких саме виплат
складається сума кінцевого розрахунку.
З цих підстав, просив суд рішення
Іршавського районного суду від 29.08.2013
року змінити, стягнувши з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 1251,44 грн.
заборгованості, яка складається за :
березень 2009 року в сумі 498,31 грн.;
квітень-травень 2009 року в сумі 514,78 грн.
за кожен місяць; щорічні оплачувані
відпустки в сумі 238,35 грн. за 38
календарних днів.

У судовому засіданні ОСОБА_1
апеляційну скаргу підтримав, просив
суд її задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені в скарзі.

Позивач у судовому засіданні доводи
апеляційної скарги не визнав, просив
суд її відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді - доповідача, пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи й
обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Встановлено, що ОСОБА_3 у період з
20.10.2008 року по 26.02.2010 року працював як
найманий працівник водієм у приватного
підприємця ОСОБА_1, і останній не
проводив належним чином виплату
заробітної плати найманим працівникам,
що стверджується актом перевірки
№07-02-003/0230 від 02.03.2012 року (а.с.10-11),
внаслідок чого було порушено
кримінальну справу.

Постановою Іршавського районного
суду від 21.03.2013 року ОСОБА_1 визнано
винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч.1 ст.175 КК України
(безпідставна невиплата заробітної
плати, більш ніж за 1 місяць, вчинена
умисно керівником підприємства,
установи, організації чи суб»єктом
підприємницької діяльності), від
кримінальної відповідальності
звільнено у зв»язку із закінченням
строків притягнення до кримінальної
відповідальності.

Постанова Іршавського районного
суду від 21.03.2013 року стала підставою для
звернення ОСОБА_2 до суду з позовом про
відшкодування шкоди, завданої
злочином.

Суд першої інстанції, задовольняючи
частково позовні вимоги та стягуючи з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
заборгованість у розмірі 33 615, 67 грн., з
яких: 8285,17 грн. -

заборгованості по заробітній платі; 18
588,50 грн.- добових за відрядження; 6742
грн.- середньомісячного заробітку за
весь час затримки по день фактичного
розрахунку, не навів

розрахунків та доказів наявної
заборгованості, внаслідок чого рішення
суду першої інстанції підлягає зміні,
при цьому колегія суддів констатує
наступне.

Згідно постанови Іршавського
районного суду від 21.03.2013 року
встановлено факт невиплати ОСОБА_1
найманому працівнику ОСОБА_4
заробітної плати, у розмірі
мінімальної заробітної плати згідно
умов трудового договору, за період його
роботи на посаді водія-міжнародника з
20.10.2008 року по травень 2009 року на
загальну суму 2 524, 49 грн.; невиплати
заробітної плати за час перебування у
простої не з вини працівника за період
з 01.06.2009 року по 26.02.2010 року у розмірі 5 497,
33 грн.; невиплати грошової компенсації
за невикористані щорічні відпустки за
38 календарних днів у розмірі 263, 35 грн. і
вказані суми підлягають стягненню з
відповідача як такі, що доведені
матеріалами кримінальної справи.

Щодо інших сум, заявлених до стягнення
позивачем, то такі до задоволення у
даному судовому процесі не підлягають,
оскільки позивачем ставилися вимоги
про відшкодування шкоди завданої
злочином, і саме злочинні дії
відповідача і їх наслідки є предметом
дослідження при розгляді даної справи.
Крім того, апелянтом у судовому
засіданні стверджено, що вимоги в
порядку трудового законодавства їм не
заявляються, а від так такі не є
предметом розгляду даної справи і до
задоволення не підлягають.

Щодо стягнення моральної шкоди
частково в розмірі 5000 грн., суд першої
інстанції виходив з того, що сім»я
позивача зазнала суттєвих змін у
нормальному способі життя, невиплата
заробітної плати поставила сім»ю в
скрутне матеріальне становище, при
цьому суд

першої інстанції не послався на жодні
норми матеріального права та не
обґрунтував розмір стягуваної ним
суми, і колегія суддів констатує
наступне.

Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК
України, моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявністю її вини.
Моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини особи, яка її
завдала, якщо шкода завдана внаслідок
дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно роз'яснень, що містяться в п. 3,
п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду
України від 31 березня 1995 року №4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» (із змінами, внесеними
постановою від 25 травня 2001 року №5) під
моральною шкодою розуміються втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань або
інших негативних явищ. Моральна шкода
може полягати зокрема: у приниженні
честі, престижу або ділової репутації,
моральних переживаннях у зв'язку з
ушкодженням здоров'я. При визначенні
моральної шкоди суд з'ясовує чим
підтверджується факт заподіяння
моральних чи фізичних страждань, або
втрат немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями вони заподіяні,
чи знаходяться дії відповідача в
причинному зв'язку з наслідками, що
настали.

Враховуючи, що дії відповідача
знаходилися в причинно - наслідковому
зв'язку з тим, що позивач ОСОБА_2, як
потерпілий, своєчасно не отримував
заробітну плату, що спричинило
порушення звичного для позивача
способу життя, однак, разом з тим, не
потягло за собою складних наслідків
для останнього, враховуючи розмір
спричиненої злочином шкоди колегія
приходить до висновку, що таку слід
зменшити і з ОСОБА_1 слід стягнути на
користь ОСОБА_2 моральну шкоду в
розмірі 500 грн., оскільки цей розмір, на
думку апеляційного суду, буде
відповідати спричиненій позивачу
моральній шкоді.

Відповідно до положень пп. 3 і 4 ч.1 ст.
309 ЦПК України невідповідність
висновків суду обставинам справи та
неправильне застосування норм
матеріального права є підставою для
зміни рішення суду першої інстанції

Керуючись ст.ст.209, 303, 304, 307 ч.1 п.3, 309
ч.1 п.3, 316, 317,319 ЦПК України, судова
колегія судової палати, -

РІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Заочне рішення Іршавського
районного суду від 29 серпня 2013 змінити,
стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2:

2524 грн. 49 коп.-заборгованість по
заробітній платі;

5497 грн. 33 коп.- заборгованість за
час простою;

263 грн. 35 коп.- компенсація за
неоплачену щорічну відпустку;

500 грн.- у відшкодування моральної
шкоди.

У решті заявлених вимог про
відшкодування шкоди спричиненої
злочином-відмовити.

Заочне рішення в частині
стягнення судового збору залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді: