АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 596/2853/13-цГоловуючий у 1-й
інстанції Митражик Е.М. Провадження №
22-ц/789/478/14 Доповідач - Хома М.В.Категорія
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Хоми М.В.

суддів - Демковича Ю. Й., Козака І. О.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю сторін - апелянтів ОСОБА_1,
ОСОБА_2,

представника заявника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_4 на рішення
Гусятинського районного суду
Тернопільської області від 13 лютого 2014
року по справі за заявою ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про встановлення факту
добросовісного заволодіння,
відкритого, безперервного володіння
майном та встановлення факту набуття
права власності на нерухоме майно за
набувальною давністю, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року заявники звернулись в
суду із заявою про встановлення факту
добросовісного заволодіння,
відкритого, безперервного володіння
ними більше 10 років квартирою АДРЕСА_1
посилаючись на те, що дана квартира
була надана чоловіку ОСОБА_3 та батьку
ОСОБА_5, ОСОБА_6 - ОСОБА_7, який помер у 2007
році та за життя працював у КСП
"Авангард". Дана квартира знаходиться в
будинку спеціаліста, який належав
колгоспу "Авангард". В 1992 році колгосп
ліквідовано та на його базі створено
КСГП "Авангард", яке 03.10.2006 року було
припинено як юридична особа в
результаті ліквідації за рішенням
засновників, що не пов'язано з
реорганізацією. Станом на 01.01.2012 року
право власності на квартиру НОМЕР_1 в
даному будинку не було ні за ким
зареєстровано в установленому законом
порядку. Заявники добросовісно
володіють зазначеною квартирою,
зареєстровані та фактично проживають в
квартирі протягом 30 років постійно, а
тому відповідно до вимог ст.344 ЦК
України набувають право власності на
це майно.

Рішенням Гусятинського районного суду
Тернопільської області від 13 лютого 2014
року заявлені вимоги задоволено.

Встановлено факт добросовісного
заволодіння та відкритого,
безперервного володіння більше десяти
років ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 квартирою
НОМЕР_1, загальною площею 82,1 кв.м.,
житловою площею 47,0 кв.м. по АДРЕСА_1

Встановлено факт набуття ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 права власності за
набувальною давністю на квартиру
АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_4 просять рішення суду скасувати,
заяву ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 залишити
без розгляду. Зазначають, що суд
неправомірно розглянув даний спір в
порядку окремого провадження, оскільки
в даному випадку існує спір про право
власності на майно, а тому його слід
розглядати в порядку цивільного
процесу. Крім того, суд допустив
процесуальні порушення, які виразились
у тому, що в порушення вимог ч.4 ст.235 ЦПК
України суд не залучив до участі у
справі заінтересованих осіб - 453
власники майнових сертифікатів -
співвласників розпайованого у 2000 році
майна КПС "Авангард", до складу якого
увійшов будинок спеціаліста по АДРЕСА_1
у с.Красне. Оскільки апелянти також є
власниками майнових сертифікатів, а
відповідно співвласниками будинку
спеціаліста, тому вважають, що рішенням
суду порушено їхні права.

Заслухавши апелянтів ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, які посилаються на доводи
апеляції, представника заявниці
ОСОБА_3, яка вважає рішення суду
законним та обгрунтованим, дослідивши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає.

Задовольняючи заявлені вимоги, суд
керувався здобутими в судовому
засіданні доказами, які вказують на те,
що заявники добросовісно заволоділи та
відкрито, безперервно володіють більше
10-ти років квартирою АДРЕСА_1

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
оскільки він відповідає матеріалам
справи та грунтується на вимогах
закону.

Судом встановлено, що заявники
зареєстровані та проживають в будинку
спеціаліста КСП "Авангард"
Гусятинського району по АДРЕСА_1:
ОСОБА_3 з 20.01.1988 року, ОСОБА_5 з 11.08.1998
року, ОСОБА_6 з 16.02.2000 року, що вбачається
з довідок №560, №561, №562 від 05.12.2013 року,
виданих виконкомом Красненської
сільської ради.

Будинок АДРЕСА_1 в якому проживають
заявники, має статус будинку
спеціалістів КСП "Авангард". Поселенням
сімей в будинок спеціалістів займалось
правління КСП "Авангард", рішення про
визнання права власності на будинок не
приймалось, що підтверджується
довідкою №101 від 24.09.2010 року, виданою
Красненською сільською радою.

Відповідно до довідки з Єдиного
державного реєстру юридичних та
фізичних осіб-підприємців №8951916 від
02.03.2011 року, державним реєстратором
03.10.2006 року було проведено державну
реєстрацію припинення юридичної особи
колективного сільськогосподарського
підприємства "Авангард" в результаті
ліквідації за рішенням засновників, що
не пов'язано з реорганізацією.

Відповідно до ст.344 ЦК України, особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років, набуває право
власності на це майно, якщо інше не
встановлено цим Кодексом.

Як встановлено судом, заявники ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 добросовісно заволоділи
квартирою АДРЕСА_1, так як були поселені
у зазначене житло у встановленому
законом порядку.

Також, заявники відкрито і безперервно
володіли цим нерухомим майном більше
десяти років, не вживали ніяких
заходів, спрямованих на приховування
факту володіння майном.

Проаналізувавши наведені обставини
справи та вимоги діючого
законодавства, суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку про
задоволення заяви ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та встановлення факту
добросовісного заволодіння та
відкритого, безперервного володіння
більше 10 років, та встановлення факту
набуття права власності на квартиру за
набувальною давністю.

Не ґрунтуються на вимогах діючого
законодавства посилання апелянтів на
необхідність розгляду заяви ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 за правилами позовного
провадження.

Позивачем у справах про набуття права
власності за набувальною давністю є
володілець чужого майна. Відповідачем
у таких справах є попередній власник
майна або особа, яка вважає себе
власником майна.

У даному випадку попередній власник
майна - КСП "Авангард" ліквідоване.
Юридична особа зі складу власників
майнових паїв КСП "Авангард" не
створена. До комунальної власності
територіальної громади с.Красне
житловий будинок по АДРЕСА_1 переданий
не був. Право власності на спірне
нерухоме майно не зареєстровано ні за
ким.

Таким чином, належний відповідач у
справі про набуття права власності за
набувальною давністю на квартиру
АДРЕСА_1 відсутній.

У разі відсутності відповідача і спору
розгляд справи про набуття права
власності за набувальною давністю може
бути здійснено в окремому провадженні,
виходячи з наступних мотивів.

У статті 344 ЦК України, частиною
четвертою якої передбачено, що право
власності за набувальною давністю на
нерухоме майно набувається за рішенням
суду, не зазначено, що до суду потрібно
звертатися саме з позовом, як це
визначено у ст.392 ЦК України.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України в
окремому провадженні розглядаються
цивільні справи про підтвердження
наявності або відсутності юридичних
фактів, що мають значення для охорони
прав та інтересів особи або створення
умов здійснення нею особистих майнових
чи немайнових прав або підтвердження
наявності чи відсутності
неоспорюваних прав. Згідно зі ст. 256 ЦПК
України, крім конкретно перелічених
фактів, що мають юридичне значення, у
судовому порядку можуть бути
встановлені також інші факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Частиною 4 ст. 344 ЦК України передбачено,
що право власності за набувальною
давністю на нерухоме майно набувається
за рішенням суду. Таким рішенням може
бути як рішення про набуття права
власності за набувальною давністю,
ухвалене за результатами розгляду у
позовному провадженні, так і рішення
суду про встановлення факту набуття
права власності за набувальною
давністю, ухвалене за результатами
розгляду справи в окремому
провадженні, за наявності необхідних
підстав для такого набуття -
добросовісного, відкритого і
безперервного володіння майном
впродовж певного строку.

Крім цього, посилання апелянтів на те,
що вони є заінтересованими особами,
однак суд не залучив їх до участі у
справі, рішенням суду порушено їхні
права як власників майнових
сертифікатів, а отже, і співвласників
будинку, колегія суддів вважає
безпідставними, так як наявність в
апелянтів свідоцтв про право власності
на майновий пай члена колективного
сільськогосподарського підприємства
не є доказом наявності у них права
власності на квартиру, у якій
проживають заявники.

У свідоцтві про право власності на
майновий пай члена колективного
сільськгосподарського підприємства
визначено лише загальну вартість майна
пайового фонду та частку особи в
грошовому виразі та процентному
співвідношенні, яка складає: ОСОБА_1 - 0,
52%, ОСОБА_2 - 0, 20%, ОСОБА_4 - 0, 11%. Рішення про
виділення групі осіб (окремим особам) -
апелянтам, які є власниками паїв,
індивідуально визначених об"єктів, у
порядку, передбаченому постановою КМУ
від 28.02.2001 р. №177 "Про врегулювання
питань щодо забезпечення захисту
майнових прав селян у процесі
реформування аграрного сектору
економіки", не приймалося.

Крім цього, посилання апелянтів на те,
що будинок спеціалістів у с.Красне
увійшов у перелік розпайованого майна
і належить власникам майнових
сертифікатів, що підтверджується рядом
рішень Гусятинського районного суду,
колегія суддів до уваги не приймає,
оскільки такі рішення апелянтами не
були представлені.

При цьому колегія суддів враховує, що
постановою КМУ від 5.09.1996 року №1060
передбачено передачу об"єктів
соціальної сфери та житлового фонду
підприємств, установ та організацій
агропромислового комплексу,
заснованих на колективній власності,
до комунальної власності відповідних
адміністративно-територіальних
одиниць.

Також, як вбачається з "Порядку
безоплатної передачі у комунальну
власність об"єктів соціальної сфери,
житлового фонду, у тому числі
незавершеного будівництва, а також
внутрішньогосподарських підприємств,
що не підлягали паюванню в процесі
реорганізації цих підприємств та
передані на баланс
підприємств-правонаступників", затв.
постановою КМУ від 13.08.2003 р. №1253,
об"єкти соціальної сфери та житлового
фонду колективних
сільськогосподарських підприємств не
підлягають паюванню в процесі
реорганізації цих підприємств, а
підлягають безоплатній передачі у
комунальну власність. Однак, у
порушення зазначених норм будинок не
був переданий у комунальну власність.

З врахуванням наведеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
не допустив порушення норм
матеріального та процесуального права,
рішення суду є законним та
обгрунтованим, підстав для його
скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Гусятинського районного суду
Тернопільської області від 13 лютого 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області М.В. Хома