Єдиний унікальний номер 256/7087/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/3920/2014
Головуючий у 1 інстанції Федорчук М.М.
Доповідач Біляєва О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області в складі:

головуючого Біляєвої О.М.,

суддів Папоян В.В., Мальованого
Ю.М.,

при секретарі Саєнко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за заявою Управління Пенсійного фонду
України у Ворошиловському районі м.
Донецька про скасування рішення суду
про визнання особи безвісно
відсутньою, заінтересовані особи:
ОСОБА_1, ОСОБА_2, - за апеляційною скаргою
Управління Пенсійного фонду України в
Ворошиловському районі м. Донецька на
рішення Калінінського районного суду
м. Донецька від 25 березня 2014 року,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2013 року Управління
Пенсійного фонду України у
Ворошиловському районі м. Донецька
подало до суду заяву про скасування
рішення Калінінського районного суду
м. Донецька від 20 серпня 2007 року про
визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, безвісно
відсутнім з 01 лютого 2004 року,
обґрунтовуючи заяву тим, що за даними
персоніфікованого обліку існують
відомості про місце та час
працевлаштування ОСОБА_2 у 2000 та 2008
роках.

Рішенням Калінінського районного суду
м. Донецька від 25 березня 2014 року у
задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, Управління
Пенсійного фонду України у
Ворошиловському районі м. Донецька
подало апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення і ухвалити
нове рішення про задоволення заяви,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права й
обґрунтовуючи скаргу тим, що суд
залишив поза увагою надані заявником
докази - витяг з державного реєстру
соціального страхування по
застрахованій особі ОСОБА_2, яким
підтверджується проживання останнього
на території України та здійснення
трудової діяльності.

У судовому засіданні представник
Управління Пенсійного фонду України у
Ворошиловському районі м. Донецька
Гнатенко О.В. підтримав апеляційну
скаргу з наведених у ній мотивів.

ОСОБА_1 просила відхилити апеляційну
скаргу, рішення залишити без змін.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, а також розгляд і
вирішення справи неповноважним судом.

Відмовляючи в задоволенні заяви про
скасування судового рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що
заявник не надав суду доказів, що
ОСОБА_2, який рішенням суду визнаний
безвісно відсутнім, з'явився або що
одержані відомості про місце його
перебування.

Проте повністю з таким висновком
погодитися не можна.

Судом установлено, що рішенням
Калінінського районного суду м.
Донецька від 20 серпня 2007 року визнано
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, безвісно
відсутнім з 01 лютого 2004 року (ас. 6).

За змістом ст. 45 ЦК України якщо
фізична особа, яка була визнана
безвісно відсутньою, з'явилася або якщо
одержано відомості про місце її
перебування, суд за місцем її
перебування або суд, що постановив
рішення про визнання цієї особи
безвісно відсутньою, за заявою цієї
особи або іншої заінтересованої особи
скасовує рішення про визнання фізичної
особи безвісно відсутньою.

Вказані наслідки виникають не
тільки у разі появи особи, щодо якої
ухвалене рішення про визнання її
безвісно відсутньою, але й у результаті
отримання відомостей про місце її
перебування.

Обґрунтовуючи заяву про
скасування судового рішення,
управління Пенсійного фонду України в
Ворошиловському районі м. Донецька
вказувало, що за даними
персоніфікованого обліку існують
відомості про місце та час
працевлаштування ОСОБА_2 у 2000 році у
комунальній лікувально-профілактичній
установі "Центральна міська клінічна
лікарня № 1 м. Донецька" та у 2008 році у
ТОВ "Мрія-СТ" (ас. 3).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 250 ЦПК
України у разі одержання заяви про
появу фізичної особи, яку було визнано
безвісно відсутньою або оголошено
померлою, або відомостей про
місцеперебування цієї особи суд за
місцеперебуванням особи або суд, який
ухвалив рішення про визнання особи
безвісно відсутньою або оголосив її
померлою, призначає справу до слухання
за участю цієї особи, заявника та інших
заінтересованих осіб і скасовує своє
рішення про визнання фізичної особи
безвісно відсутньою або оголошення її
померлою. Заяву може бути подано
особою, яку було визнано безвісно
відсутньою або померлою, або іншою
заінтересованою особою.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні заяви, суд послався на те,
що заявник не надав суду доказів, що
ОСОБА_2, який рішенням суду визнаний
безвісно відсутнім, з'явився або що
одержані відомості про місце його
перебування, а також не зазначив місце
його перебування.

Проте не виключається можливість
розгляду справи про скасування рішення
суду про визнання особи безвісно
відсутньою навіть тоді, коли за
наявності відомостей про її місце
перебування вона там не перебуває.

На підтвердження вимог заявник
надав індивідуальні відомості про
застраховану особу ОСОБА_2, згідно з
якими із заробітку останнього ТОВ
"Мрія-СТ", яке знаходиться у м. Вінниця,
Ленінський район, проспект Юності,
будинок 14-А, сплачувало страхові внески
у період з червня по листопад 2008 року,
тобто після ухвалення рішення про
визнання особи безвісно відсутньою.

Крім того, в матеріалах справи (ас.
48) є рекомендоване повідомлення про
вручення 31 січня 2014 року ОСОБА_2
судового повідомлення, що було
направлене за адресою: АДРЕСА_1.

Порядок розгляду справ про
визнання фізичної особи безвісно
відсутньою, у тому числі про скасування
рішення про визнання особи безвісно
відсутньою, передбачений главою 4 ЦПК
України. Розгляд таких справ, згідно з
ч. 4 ст. 234 ЦПК України, проводиться судом
у складі одного судді і двох народних
засідателів. Проте дана справа
розглянута суддею одноособово.

Вирішуючи спір, суд на вказане уваги не
звернув, доводи заяви управління
Пенсійного фонду України в
Ворошиловському районі м. Донецька
належним чином не перевірив, порушив
норми процесуального права та
неправильно застосував норми
матеріального закону, що призвело до
неправильного вирішення справи, тому в
силу п. 4 ч. 1 ст.309 ЦПК України ухвалене у
справі рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення заяви
Управління Пенсійного фонду України в
Ворошиловському районі м. Донецька про
скасування рішення Калінінського
районного суду м. Донецька від 20 серпня
2007 року про визнання ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, безвісно відсутнім з 01
лютого 2004 року.

Керуючись ст. 307 ч. 1 п. 2, ст.ст. 309, 314,
316 ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Ворошиловському районі м. Донецька
задовольнити.

Рішення Калінінського районного суду
м. Донецька від 25 березня 2014 року
скасувати.

Заяву Управління Пенсійного фонду
України в Ворошиловському районі м.
Донецька задовольнити.

Скасувати рішення Калінінського
районного суду м. Донецька від 20 серпня
2007 року про визнання ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, безвісно відсутнім з 01
лютого 2004 року.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення.

Касаційна скарга може бути подана
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили рішенням апеляційного
суду безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий

Судді