СУД МІСТА КИЄВА
вул. Солом»янська, 2-А
Справа № 22- ц/ 796/ 2004/2014 р.
Головуючий у 1 інстанції - Майбоженко
Доповідач - Мараєва Н.Є.
16 квітня 2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м.Києва в складі :
Головуючого - Мараєвої Н.Є.,
Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.
При секретарі - Дубик Ю.Г.
Розглянули у відкритому судовому
засіданні в м.Києві
Цивільну справу за апеляційною
Представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2
на рішення Оболонського районного
суду м.Києва від 27 листопада 2013 р.
в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
Приватного підприємства «Автоштаб»,
про витребування майна з чужого
незаконного володіння, визнання
комісії, свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу
та за позовом третьої особи з
самостійними вимогами ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, Приватного підприємства
про витребування майна з чужого
незаконного володіння, визнання
комісії, свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу
заслухавши доповідь судді Мараєвої
Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися,
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -
В с т а н о в и л а :
Рішенням Оболонського районного суду
м.Києва від 27 листопада 2013 р. відмовлено
в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ПП «Автоштаб», 3-особа : ОСОБА_2 про
витребування майна з чужого
незаконного володіння, знання
недійсним договору комісії, свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу;

в задоволенні позову 3-особи ОСОБА_2
до ОСОБА_3, ПП «Автоштаб про
витребування майна з чужого
незаконного володіння, визнання
недійсним договору комісії, свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу -
також відмовлено.

В апеляційній скарзі на зазначене
рішення представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2
просить це рішення скасувати, і
постановити нове, яким позовні вимоги
задовольнити, посилаючись на те, що суд
неповно з»ясував обставини справи, не
дав належної оцінки доказам, порушив
норми матеріального і процесуального
права.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Позивач та третя особа звернулися до
суду із вказаними позовними вимогами,
які неодноразово уточнювалися їх
представником в судових засіданнях, і
остаточно в судовому засіданні 6.11.2013 р.
представником було подано заяву про
зменшення розміру та узагальнення
взаємопов»язаних позовних вимог; і в
цьому ж судовому засіданні було
з»ясовано, що зазначені позовні вимоги
є кінцевими з остаточно визначеними
предметом та підставами.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, зокрема,
зазначав, що позивач оспорює договір
комісії, оскільки, був введений в оману
відповідачем ОСОБА_3, який повідомив
про необхідність переоформлення
автомобіля на його ім»я для проведення
ремонту на станції технічного
обслуговування СУ України, де працює
відповідач; що наміру на відчуження
належного йому автомобіля у нього не
було; що 3- особа (дружина позивача) не
надавала своєї згоди на відчуження.

Як вбачається з матеріалів справи і
встановлено судом, 24.03.2005 р. згідно
біржового договору купівлі-продажу
транспортного засобу ОСОБА_4 продав
ОСОБА_1 автомобіль «Фольксваген
Пассат» 1994 року випуску.

14.04.2012 р. о 9 год.37 хв. на підставі заяви
позивача ОСОБА_1 про №М5 у ВРЕР-5
УДАІ в м.Києві вказаний автомобіль
було знято з обліку для реалізації
(а.с.136, т.1).

В той же день, 14.04.2012 р. о 10 год.36 хв. цей
автомобіль у ВРЕР-5 УДАІ в м.Києві був
зареєстрований за новим власником -
відповідачем ОСОБА_3 на підставі заяви
№ М5 про реєстрацію ТЗ та
довідки- рахунку серії ДПІ № 563963 (а.с.
139, 140, т.1).

Зазначені обставини підтверджуються
також довідкою начальника управління
ДАІ МВС України в м.Києві від 27.05.2013 р.
(а.с.62).

Також між ОСОБА_1 та ПП «Автоштаб» було
укладено договір комісії, предметом
якого є оформлення довідки-рахунку на
продаж транспортного засобу
«Фольксваген Пассат».

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що 3-особа - ПП «Автоштаб»,
заперечуючи проти позову, посилався,
що при укладені договору про
відчуження спірного ТЗ в ПП
«Автоштаб» було дотримано всіх,
передбачених законом вимог, та надав
на підтвердження цього копії наявних
у них документів - довідку-рахунок,
копію квитанції про сплату вартості за
видачу довідки- рахунок, копію акту
технічного стану автомобіля, договору
комісії, копію свідоцтва про
реєстрацію автомобіля, акта оцінки
автомобіля, сплати податку за продаж
автомобіля, копію реєстрації купівлі-
продажу в журналі обліку з підписами
продавця і покупця (а.с.159-169).

Обгрунтовуючи позов, представник
позивача, зокрема, зазначав, що саме
відповідач ОСОБА_3 ввів в оману
позивача щодо укладання договору
комісії.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України якщо одна із
сторін правочину навмисно ввела другу
сторону в оману щодо обставин, які
мають істотне значення (частина перша
статті 229 цього Кодексу), такий правочин
визнається судом недійсним. Обман має
місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

Постановлюючи рішення суд правильно
дійшов висновку про те, що в судовому
засіданні не доведено того, що при
укладанні договору комісії позивача
було введено в оману іншою стороною
правочину - ПП «Автоштаб», а відповідач
ОСОБА_3 не є стороною оспорюваного
договору комісії.

Також суд правильно вважав, що
будь-яких доказів того, що вчиняючи
договір комісії позивач не розумів
правової природи укладеного договору,
що вподальшому належний йому
автомобіль перейде у власність іншої
особи, суду не надано; що наявні у
справі письмові докази, зокрема, заява
про зняття автомобіля з обліку для
подальшої реалізації, свідчить про те,
що знімаючи автомобіль з обліку,
укладаючи договір комісії для
оформлення довідки- рахунку, сплачуючи
відповідні платежі за оформлення
документів (комісійна винагорода за
довідку-рахунок 14.04.2012 р., 10 год.33 хв.,
копія квитанції- а.с.160), позивач
усвідомлював, або мав усвідомлювати
те, що спірний автомобіль буде
реалізований і набуде нового власника.

Тому, суд обгрунтовано дійшов висновку
про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_1
про визнання договору комісії
недійсним.

Також обгрунтованим є висновок суду
про визнання такими, що не підлягають
задоволенню аналогічних вимог ОСОБА_5,
яка є дружиною позивача і посилалася
на те, що договір комісії належить
визнати недійсним, оскільки, при його
укладанні не дотримано вимог ст.65 СК
України, що згоди на відчуження
автомобіля (сумісного майна) нею не
надано.

Так, предметом договору комісії,
укладеного між ОСОБА_1 та ПП «Автоштаб»
є оформлення довідки-рахунку на продаж
транспортного засобу.

Згідно ст.1011 ЦК України за договором
комісії одна сторона (комісіонер)
зобов'язується за дорученням другої
сторони (комітента) за плату вчинити
один або кілька правочинів від свого
імені, але за рахунок комітента.

За своєю правовою природою договір ком
комісії не є договором про відчуження
майна, предметом даного договору є
надання посередницьких послуг в сфері
торгового обороту що передбачають
вчинення одного або кількох
правочинів, за винятком правочинів, що
мають особистий характер. Предметом
договору комісії виступає діяльність
комісіонера, тобто, послуга, що ним
надається, а не сам правочин як
результат діяльності комісіонера.

Таким чином, оскільки оспорюваний
договір комісії не є договором про
відчуження майна, то суд правильно
вважав, що до позовні вимоги про
визнання недійсним даного договору у
зв'язку з недотриманням на момент його
вчинення вимог ст. 65 СК України є
необґрунтованими, та такими, що не
підлягають задоволенню.

Що стосується решти позовних вимог, то
суд також обгрунтовано дійшов
висновку про відсутність підстав для
їх задоволення з огляду на наступне.

Документом, що підтверджує
правомірність придбання транспортних
засобів, їх складових частин, що мають
ідентифікаційні номери, є засвідчені
підписом відповідної посадової особи,
що скріплений печаткою, зокрема,
довідка-рахунок за формою згідно з
додатком №1 до Порядку державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затвердженого
Постановою КМ України № 1388 від 7.09.1998 р.,
що видана суб'єктом господарювання,
діяльність якого пов'язана з
реалізацією транспортних засобів та їх
складових частин, що мають
ідентифікаційні номери.

Довідка-рахунок серії ДПІ №563963 видана
ПП «Автоштаб» ОСОБА_3 на виконання умов
договору комісії, підстав для визнання
якого недійсним судом не встановлено.

Даний договір є чинним, а видана
довідка-рахунок відповідає за формою
вимогам, встановленим законом.

Згідно ст.387 ЦК України власник має
право витребувати своє майно від особи,
яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема, із
правочинів.

Як встановлено судом, право власності
відповідача ОСОБА_3 на спірний
транспортний засіб набуто ним у
відповідності до вимог вказаного вище
Порядку, право власності зареєстроване
у органах ДАІ, тобто, на момент розгляду
справи відповідач ОСОБА_3 є власником
спірного автомобіля, а тому, суд дійшов
обґрунтованого висновку, що
витребування у нього належного йому
майна для передачі іншій особі не
ґрунтується на вимогах закону.

Таким чином, виходячи із змісту
заявлених позовних вимог, із
урахуванням всіх обставин справи та
добутих у судовому засіданні доказів,
суд першої інстанції правильно дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог.

Такі висновки суду відповідають
вимогам закону, обставинам справ,
підтверджуються матеріалами справи.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов"язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Суд повно з"ясував обставини справи,
дав належну оцінку доказам. Доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують.Підстав для скасування
рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а
:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
та ОСОБА_2 - відхилити, а рішення
Оболонського районного суду м.Києва
від 27 листопада 2013 р. - залишити без
змін.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :