АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3202/14
Головуючий І інстанції - Іванісова Л.О.
Справа №2-2711/11
Категорія:право власності
Доповідач - Бобровський В.В.
Р І ШЕ Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого Бобровського В.В.,

с у д д і в
Шевченко Н.Ф.,

Кокоші В.В.,

при секретарі
Харченко М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Ленінського районного суду
м.Харкова від 13 грудня 2011 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_5 про визнання попереднього
договору дійсним, визнання права
власності на квартиру, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2011 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання
попереднього договору дійсним та
визнання права власності на квартиру.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4
посилалась на те, що 15 жовтня 2010 року
між нею та відповідачем був укладений
попередній договір, відповідно до
якого ОСОБА_5 зобов'язався в строк до 31
серпня 2011 року включно укласти з нею
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1, загальною площею 54,3 кв.м. На
виконання умов договору вона сплатила
ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 400000 грн. про
що свідчить розписка. Оскільки нею
фактично виконані умови договору, а
відповідач ухиляється від укладання
нотаріально посвідченого основного
договору купівлі-продажу, просила суд
визнати попередній договір дійсним та
визнати за нею право власності на
квартиру.

Рішенням Ленінського районного суду
м.Харкова від 13 грудня 2011 року позовні
вимоги ОСОБА_4 задоволено. Визнано
попередній договір дійсним, та визнано
за нею право власності на квартиру
АДРЕСА_1,загальною площею 54,3 кв.м.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4
судовий збір в розмірі 2823 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 з
посиланням на безпідставність позову,
ухвалення рішення суду про його
задоволення в порушення норм
матеріального права та вимог
процесуального права, просить таке
рішення скасувати, новим рішенням у
задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування скарги посилається на
те, що 23 грудня 2010 року між ним та ОСОБА_5
було укладено договір позики,
забезпеченої іпотекою, який було
посвідчено приватним нотаріусом ХМНО
ОСОБА_6 , що судом першої інстанції до
уваги взято не було, та визнання право
власності на квартиру за ОСОБА_4
порушує його права, як
іпотекодержателя.

Дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заперечення проти
них, колегія вирішила відповідно до ч.1
ст. 309 ЦПК України апеляційну скаргу
задовольнити, рішення районного суду
скасувати, новим рішенням у позові
ОСОБА_4 відмовити з наступного.

Згідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог і заперечень.

При розгляді справи, суд за нормою ч.1
ст.11 цього Кодексу розглядає справи в
межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін, інших осіб, які беруть
участь у справі.

Рішення суду відповідно до ст..213 ЦПК
України повинно бути законним і
обґрунтованим, таким, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Під час ухвалення рішення суд за
правилом ч.1 ст.214 цього Кодексу вирішує
питання про наявність обставин, якими
обґрунтовуються вимоги і якими
доказами вони підтверджуються, які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин та яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4
про визнання попереднього договору
дійсним та визнання права власності на
квартиру, суд виходив з того, що
сторонами було укладено попередній
договір відповідно до ст..635 ЦК
України,який не буд нотаріально
посвідчений, позивачем були виконані
умови попереднього договору та
сплачено вартість об'єкту
купівлі-продажу, а відповідач
ухиляється від нотаріального
посвідчення попереднього договору та
від укладання основного договору, тому
зобов'язання за основним договором
вважаються виконаними належним чином в
повному обсязі.

Проте у зв'язку з порушенням норм
матеріального права та вимог
процесуального права при ухваленні
рішення з таким висновком суду
погодитись не можна.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
не звернув уваги на те, що за вимогами
ст.ст. 635, 657 ЦК України попередній
договір купівлі-продажу нерухомого
майна має бути укладений у письмовій
формі, з обов'язковим нотаріальним
посвідченням і державною реєстрацією,
оскільки попередній договір
укладається у формі, встановленій для
основного договору.

Також, судом не з'ясовано, що у даному
випадку заявлений позов обґрунтований
тим, що позивач передав відповідачу
грошові кошти в рахунок майбутнього
укладення між ними договору
купівлі-продажу квартири, для чого
відповідач зобов'язався оформити
відповідні документи, тобто спір виник
стосовно попереднього договору, і на ці
правовідносини поширюється ст. 635 ЦК
України, щодо форми договору та
безпосередньо не передбачає правових
наслідків у вигляді виникнення права
власності.

Набуття права власності на нерухоме
майно можливо з передбачених ст. 657 ЦК
України підстав, при наявності
договору купівлі-продажу нерухомого
майна, який за нормою вказаної статті
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Оскільки предметом попереднього
договору є зобов'язання сторін у
майбутньому укласти основний договір,
то укладення такого договору не тягне
за собою виникнення основного
зобов'язання

Таким чином, попередній договір не
може бути визнаний дійсним на підставі
ст. 220 ЦК України та відповідно відсутні
й правові підстави для визнання права
власності на нерухоме майно.

Окрім цього вирішуючи справу в
порушення норм матеріального права
судом не було з'ясовано те, що між
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 23 грудня 2010 року
укладено договір позики, забезпеченої
іпотекою відповідно до якого спірна
квартира передана в іпотеку ОСОБА_3, та
перебувала в обтяженні, що
перешкоджало без згоди іпотеко
держателя укладання правочинів щодо
вказаної квартири.

З огляду на викладене, колегія вважає,
що судом позов задоволено
безпідставно, в порушення норм
матеріального права про порядок
набуття права власності, рішення суду
підлягає скасуванню з відмовою у
позові за безпідставністю та
необґрунтованістю, заявлених вимог.

Керуючись ст..ст. 303, 304, 309, 313, 314 ЦПК
України, колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду
м.Харкова від 13 грудня 2011 року
скасувати.

У позові ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання
попереднього договору дійсним,
визнання права власності на квартиру -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1400
грн. судових витрат.

Рішення набирає законної сили після
проголошення але протягом двадцяти
днів може бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді