Номер провадження: 22-ц/785/2745/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Ступакова
О.А.

- Станкевича
В.А.

при секретарі -
Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою Головного
управління МВС України в Одеській
області на заочне рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 27.05.2013 року
по справі за позовом ОСОБА_3 до
Головного управління МВС України в
Одеській області, Державної
казначейської служби України про
відшкодування моральної шкоди,-

встановила:

Позивач звернувся з вказаним позовом
до суду (а. с. 2-3), в якому просив стягнути
з Держави в особі Державної
казначейської служби України на його
користь кошти в розмірі 21 000 грн. на
відшкодування моральної шкоди,
завданої незаконними діями та
неправомірними рішеннями ГУМВС
України в Одеській області, судові
витрати покласти на відповідачів.

Свої позовні вимоги позивач, як
зазначено в рішенні суду,
обгрунтовував тим, що він проходив
службу в органах внутрішніх справ з
грудня 2002 року. У квітні 2009 року він
успішно закінчив курси підвищення
експертної кваліфікації. 02.06.2009 року
позивач успішно підтвердив
кваліфікацію судового експерта з
правом проведення дактилоскопічної,
трасологічної експертизи та
експертизи холодної зброї, а 11.06.2009 року
наказом відповідача № 555 за особисто
проведене затримання правопорушників
та з нагоди професійного свята Дня
експертної служби МВС України був
нагороджений нагрудним знаком МВС
України «За відзнаку в службі» ІІ
ступеня.

Оперативними співробітниками ГУБКОЗ
СБУ 24 червня 2009 року позивача було
залучено до виконання завдань
оперативно-розшукової діяльності, а
саме - виявлення та ліквідації каналу
незаконного збуту вогнепальної зброї у
науково-дослідному експертно -
криміналістичному центрі при ГУ МВС
України в Одеській області. В цей день
позивач прийняв участь у
контрольованій СБУ закупці
вогнепальної зброї, в подальшому за
даним фактом прокуратурою Одеської
області було порушено кримінальну
справу.

Після цього позивач зазнав
переслідування та тиску з боку ГУ МВС
України в Одеській області (далі
відповідач-1), кінцевим результатом
чого стало протиправне звільнення
позивача зі служби в ОВС.

01.07.2009 року відповідач-1 видав наказ №
623, яким безпідставно відсторонив
позивача від виконання службових
обов'язків, а 03.07.2009 року відповідачем-1
було видано наказ № 633, яким до позивача
було застосовано дисциплінарне
стягнення у виді звільнення з ОРВ за п.
66 (за дискредитацію) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом ОВС,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114, за
начебто порушення ст. 7 Закону України
«Про Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» (далі -
Статут), ст. ст. 2, 3 Закону України «Про
міліцію», яке було реалізовано наказом
відповідача № 535 о/с від 08.12.2009 року.

Після звернення його до суду, наказом
ГУ МВС України в Одеській області від
22.04.2010 року № 189 о/с, накази від 03.07.2009
року № 633 та від 08.12.2009 року № 535 о/с були
скасовані в частині, що стосується
позивача. ОСОБА_3 було поновлено на
службі в раніше займаній посаді.

Однак, протиправні дії ГУ МВС України в
Одеській області, що проявились у
прийнятті незаконних наказів
відповідача-1 № 633 від 03.07.2009 року, № 623
від 01.07.2009 року, № 535 о/с від 08.12.2009 року, а
також незаконне звільнення позивача зі
служби в ОВС викликали у позивача
стрес, призвели до погіршення здоров'я,
що завдало позивачу істотної моральної
шкоди, розмір якої він оцінив у 21 000 грн.

Як зазначено в рішенні суду, у судове
засідання позивач не з'явився,
викликаний, надав заяву, якою позовні
вимоги підтримав, просив їх
задовольнити та закінчити розгляд
справи за його відсутності.
Представники відповідачів про час і
місце судового засідання повідомлені
належним чином, в суд не з'явилися, про
причину неявки суду не повідомили.

Заочним рішенням Приморського
районного суду м. Одеси від 27.05.2013 року
позов ОСОБА_3 задоволено частково.
Стягнуто з Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області через Державну
казначейську службу України на користь
ОСОБА_3 суму відшкодування моральної
шкоди, завданої незаконними діями та
неправомірним рішенням ГУ МВС України
в Одеській області, у розмірі 10 000 грн.
та судові витрати в розмірі 214,60 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ГУ МВС
України в Одеській області подало
апеляційну скаргу на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 27.05.2013 року, в якій просить
скасувати заочне рішення суду від
27.05.2013 року, ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3
в повному обсязі, посилаючись на те, що
судом невірно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
неповно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи, а відповідачу не
надано можливості викласти свої
заперечення на позов (хоча вони були
подані до суду 31.05.2013 року).

Іншими учасниками процесу рішення
суду не оскаржується.

В судовому засіданні представник ГУ
МВС України в Одеській області
підтримав апеляційну скаргу. Інші
учасники процесу в судове засідання не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином, причини неявки суду не
повідомили, клопотання про відкладення
розгляду справи від них на адресу суду
не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника ГУ МВС України
в Одеській області, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах позовних вимог та доводів
апеляційної скарги, судова колегія
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а рішення
суду скасуванню, з ухваленням нового
рішення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення є зокрема:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК
України апеляційний суд не обмежений
доводами апеляційної скарги, якщо під
час розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд
першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 проходив
службу в органах внутрішніх справ з
грудня 2002 року. У квітні 2009 року він
успішно закінчив курси підвищення
експертної кваліфікації. 02.06.2009 року
позивач успішно підтвердив
кваліфікацію судового експерта з
правом проведення дактилоскопічної,
трасологічної експертизи та
експертизи холодної зброї, а 11.06.2009 року
наказом відповідача № 555 за особисто
проведене затримання правопорушників
та з нагоди професійного свята Дня
експертної служби МВС України був
нагороджений нагрудним знаком МВС
України «За відзнаку в службі» ІІ
ступеня.

Оперативними співробітниками ГУБКОЗ
СБУ 24 червня 2009 року позивача було
залучено до виконання завдань
оперативно-розшукової діяльності, а
саме - виявлення та ліквідації каналу
незаконного збуту вогнепальної зброї у
науково-дослідному експертно -
криміналістичному центрі при ГУ МВС
України в Одеській області. В цей день
позивач прийняв участь у
контрольованій СБУ закупці
вогнепальної зброї, в подальшому за
даним фактом прокуратурою Одеської
області було порушено кримінальну
справу.

Після цього позивач зазнав
переслідування та тиску з боку ГУ МВС
України в Одеській області (далі
відповідач-1), кінцевим результатом
чого стало протиправне звільнення
позивача зі служби в ОВС.

01.07.2009 року відповідач-1 видав наказ №
623, яким безпідставно відсторонив
позивача від виконання службових
обов'язків, а 03.07.2009 року відповідачем-1
було видано наказ № 633, яким до позивача
було застосовано дисциплінарне
стягнення у виді звільнення з ОРВ за п.
66 (за дискредитацію) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом ОВС,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114, за
начебто порушення ст. 7 Закону України
«Про Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» (далі
-Статут), ст. ст. 2, 3 Закону України «Про
міліцію», яке було реалізовано наказом
відповідача № 535 о/с від 08.12.2009 року.

Після звернення ОСОБА_3 до суду, наказом
ГУ МВС України в Одеській області від
22.04.2010 року № 189 о/с, накази від 03.07.2009
року № 633 та від 08.12.2009 року № 535 о/с були
скасовані в частині, що стосується
позивача. ОСОБА_3 було поновлено на
службі в раніше займаній посаді.

Однак, протиправні дії ГУ МВС України в
Одеській області, що проявились у
прийнятті незаконних наказів
відповідача-1 № 633 від 03.07.2009 року, № 623
від 01.07.2009 року, № 535 о/с від 08.12.2009 року, а
також незаконне звільнення позивача зі
служби в ОВС викликали у позивача
стрес, призвели до погіршення здоров'я,
що завдало позивачу істотної моральної
шкоди. Завдану моральну шкоду позивач
оцінив сумою 21 000 грн.

Відповідно ст. 23 ЦК України, особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає: у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Моральна шкода
відшкодовується незалежно від
майнової шкоди, яка підлягає
відшкодуванню, та не пов'язана з
розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Однак, враховуючи ті обставини, що
після звернення позивача до суду
наказом відповідача-1 від 22.04.2010 року №
189 о/с накази відповідача-1 від 03.07.2009
року № 633 та від 08.12.2009 року № 535 о/с
були скасовані в частині, що
стосувалась позивача, тобто позивача
було поновлено на службі в раніш
займаній посаді, а відповідач-1 визнав
неправомірність своїх дій щодо
звільнення позивача зі служби ще до
винесення судового рішення, суд першої
інстанції дійшов висновку
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3
частково та вважав обґрунтованою
компенсацію моральної шкоди у сумі 10 000
грн.

За таких обставин, суд першої інстанції
позов задовольнив частково.

Однак, судова колегія не може
погодитися з такими висновками суду
першої інстанції, оскільки суд першої
інстанції дійшов до таких висновків з
порушенням норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Оскільки, відповідно до роз'яснень, які
містяться у п. 2 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995
року «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди, можливість відшкодування такої
шкоди має бути прямо передбачена
нормами відповідного матеріального
закону на підставі якого суд вирішує
справу.

Судом встановлено, що позивач проходив
службу в органах внутрішніх справ з
грудня 2002 року.

01.07.2009 року ГУ МВС України в Одеській
області видано наказ № 623, яким
безпідставно відсторонено позивача
від виконання службових обов'язків, а
03.07.2009 року було видано наказ № 633, яким
до позивача було застосовано
дисциплінарне стягнення у виді
звільнення з ОРВ за п. 66 (за
дискредитацію) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом ОВС,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114, за
начебто порушення ст. 7 Закону України
«Про Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України», ст. ст. 2, 3
Закону України «Про міліцію», яке було
реалізовано наказом відповідача № 535
о/с від 08.12.2009 року.

Після звернення позивача до суду,
наказом ГУ МВС України в Одеській
області від 22.04.2010 року № 189 о/с, накази
від 03.07.2009 року № 633 та від 08.12.2009 року №
535 о/с були скасовані, в частині, що
стосується позивача та позивача було
поновлено на службі в раніше займаній
посаді.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 09.08.2010 року
(а. с. 14-17), яка залишена без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 26.01.2011 року
(а. с. 18-20) визнано протиправними дії ГУ
МВС України в Одеській області щодо
звільнення зі служби позивача.

Задовольняючи частково позов позивача
стосовно стягнення на його користь
моральної шкоди, суд першої інстанції
виходив з того, що протиправні дії ГУ
МВС України в Одеській області, які
проявились у прийнятті незаконних
наказів № 633 від 03.07.2009 року, № 623 від
01.07.2009 року, № 535 о/с від 08.12.2009 року, а
також незаконне звільнення позивача зі
служби в ОВС викликали у позивача
стрес, призвели до погіршення здоров'я,
що завдало позивачу істотної моральної
шкоди.

Отже, встановивши, що правовідносини
між сторонами виникли з приводу
проходження позивачем служби в органах
внутрішніх справ України, суд першої
інстанції безпідставно при ухваленні
оскаржуваного рішення застосував ст.
ст. 23, 1167 ЦК України.

Оскільки, спеціальним законодавством,
що регулює порядок проходження служби
особовим складом органів внутрішніх
справ України, не передбачено
можливості відшкодування моральної
шкоди.

За таких обставин, відсутні правові
підстави для стягнення на користь
позивача моральної шкоди, а позовні
вимоги позивача не підлягають
задоволенню.

Таким чином, на підставі наведеного,
судова колегія погоджується з доводами
апеляційної скарги і вважає, що заочне
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 27.05.2013 року необхідно
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позову
ОСОБА_3

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу Головного
управління МВС України в Одеській
області задовольнити.

Заочне рішення Приморського районного
суду м. Одеси від 27.05.2013 року по справі
за позовом ОСОБА_3 до Головного
управління МВС України в Одеській
області, Державної казначейської
служби України про відшкодування
моральної шкоди - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову ОСОБА_3.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області
О.Д. Варикаша

О.А. Ступаков

В.А Станкевич