АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3466/2014
Головуючий у 1-ій інстанції - Колдіна
О.О. Доповідач - Музичко С.Г.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

у складі головуючої судді
Музичко С.Г.,

суддів
Кравець В.А., Борисової О.В.,
при
секретарі Круглику
В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Києві справу за
апеляційною скаргою представника
Державної установи «Інститут медицини
праці Академії Медичних наук України» -
Остапець Ірини Вікторівни на рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 12 грудня 2013 року у цивільній справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Укрнафта» в особі
Качанівського газопереробного заводу
до Державної установи «Інститут
медицини праці Академії медичних наук
України», Охтирської районної
санітарно-епідеміологічної станції,
Охтирського міськрайонного управління
Головного управління
Держсанепідемслужби у Сумській
області, третя особа: Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві про визнання недійсним
рішення,

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 12 грудня 2013 року позов
ПАТ «Укрнафта» в особі Качанівського
газопереробного заводу задоволено.
Визнано незаконною та скасовано
санітарно-гігієнічну характеристику
умов праці № 190202-8 від 09.11.2011. Визнано
незаконним та скасовано висновок
Центральної лікарської експертної
комісії № 461942 від 25.12.2012 р. Клініки
професійних захворювань Державної
установи «Інститут медицини праці
Академії медичних наук України» щодо
професійного характеру захворювання
ОСОБА_4 слюсаря з ремонту технологічних
установок товарно-сировинного парку
цеху підготовки та стабілізації нафти
Качанівського газопереробного заводу
Публічного акціонерного товариства
«Укрнафта». Скасовано повідомлення про
професійне захворювання (отруєння) за
формою П-3 за № 1325 від 29.12.2012 року.

Не погодившись з рішенням суду
представник ДУ «Інститут медицини
праці Академії Медичних наук України» -
Остапець І.В. подала апеляційну скаргу,
де просить скасувати рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 12.12.2013 року та ухвалити нове, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю. Посилається на порушення
судом першої інстанції норм
процесуального та матеріального
права.

У судовому засіданні апеляційного суду
представник позивача Блінова С.О.
просила апеляційну скаргу відхилити,
рішення суду першої інстанції залишити
без змін. Представники відповідачів та
третіх осіб у судове засідання не
з'явились, про дату та час розгляду
справи повідомлені належним чином, що
відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не
перешкоджає розглядові справи.
(а.с.238-240)

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
25.12.2012 року клінікою професійних
захворювань Державною установою
«Інститут медицини праці Академії
медичних наук України» ОСОБА_4 був
наданий медичний висновок Центральної
лікарсько-експертної комісії № 461942,
згідно з яким встановлений діагноз: Сr
стравоходу, гр.2, ст. 3 стан після
поліхіміотерапії, інтоксикаційний та
больовий синдром.

В обґрунтування діагнозу професійного
захворювання комісія посилалась на
клініко-діагностичні дані,
профмаршрут, умови праці наведені в
санітарно-гігієнічній характеристиці
від 09.11.2012р., де відмічені перевищення
ГДК аліфатичних вуглеводнів до рівня
41% змін, також хворий зазнав на
виробництві тривалої експозиції
високими концентраціями аліфатичних
непредельних вуглеводів, хімічний
склад яких не ідентифіковано. Зроблено
висновок, що хворий працював на
виробництві, яке пов'язано із процесом
переробки нафти, яка відноситься до ПА
групи концерогенності для людини, та
існує висока вірогідність його
експонування сажею, тетрахлоретиленом,
які можуть викликати рак стравоходу,
внаслідок їх потрапляння в органи
травлення.

29.12.2012р. №1325 було зареєстровано
повідомлення про професійне
захворювання за формою П-3 та
направлено на адресу позивача.

Задовольняючи позовні вимоги в повному
обсязі, суд першої інстанції виходив з
того, що санітарно-гігієнічна
характеристика умов праці ОСОБА_4
№190202-8 від 09.11.2012 року не відповідає
Порядку складання та вимогам до
санітарно-гігієнічних характеристик
умов праці, затверджених наказом
Міністерства охорони здоров`я № 614 від
13.12.2004 року. Викладені у медичному
висновку обґрунтування, на підставі
яких Центральна лікарсько-експертна
комісія ДП «Інтитут медицини праці
НАМН України» прийшла до висновку про
професійність захворювання ОСОБА_4 не
відповідає умовам праці на робочому
місці останнього. Постановою КМ
України від 08.11.2000р. № 1662 затверджено
перелік професійних захворювань, проте
Сr стравоходу, гр..ІІ, ст. ІІІ стан після
полі хіміотерапії, інтоксикаційний та
больовий синдром. не включений до
переліку робіт, де можливе виникнення
професійного онкозахворювання.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх
вимого і заперечень, підтверджених
тими доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не
відповідає.

Як встановлено судом, ОСОБА_4
працював у структурному підрозділі
ПАТ«Укрнафта» Качанівського
газопереробного заводу на посаді
слюсар з ремонту технологічних
установок товарно-сировинного парку,
цех підготовки та стабілізації нафти з
01.08.2003 року до 06.11.2012 року, після чого
звільнився з роботи за власним
бажанням в зв'язку з виходом на пенсію.

Клінікою професійних
захворювань Державної установи
«Інститут медицини праці академії
медичних наук України» складено
висновок Центральної лікарської
експертної комісії № 461942 від 25.12.2012
року щодо професійного характеру
захворювання ОСОБА_4 - слюсаря з
ремонту технологічних установок
товарно - сировинного парку Цеху
підготовки та стабілізації нафти
Качанівського газопереробного заводу
Публічного акціонерного товариства
«Укрнафта».

09.11.2012 року Охтирською
санітарно-гігієнічною станцією
Державної санітарно-епідеміологічної
служби України була складена
санітарно-гігієнічна характеристика
умов праці № 190202-8, яка в подальшому
була врахована при складанні медичного
висновку відносно ОСОБА_4 про
наявність у нього професійного
захворювання.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в стаціонарному
відділенні клініки професійних
захворювань ДУ «Інститут медицини
праці» ОСОБА_4 помер.

Повідомлення про наявність
професійного захворювання (отруєння)
було за формою П -3 за № 1325 від 29.12.2012
року на адресу позивача було надіслано
29.12.2012 року.

Порядком проведення розслідування та
ведення обліку нещасних випадків,
професійних захворювань і аварій на
виробництві, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України №1232 від 30
листопада 2011 року визначено процедуру
проведення розслідування та ведення
обліку нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій, що сталися на
підприємствах, в установах та
організаціях, в період виникнення
спірних правовідносин.

Відповідно до п. 74 Порядку
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві
НПА 0.00-6.02-04, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 р.
№ 1112, у спірних випадках для
остаточного вирішення питання про
наявність професійного захворювання
особа направляється до Інституту
медицини праці Академії медичних наук
(м. Київ).

У разі незгоди хворого або роботодавця
з рішенням Інституту щодо встановлення
діагнозу і звязку захворювання із
впливом шкідливих виробничих факторів
і трудового процесу воно може бути
оскаржено в судовому порядку.

Дані положення закріплені і у чинній на
даний час Постанові КМУ №1232 від 30.11.2011
року , п .68.

Правову основу, економічний механізм
та організаційну структуру
загальнообов»язкового державного
страхування громадян від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які призвели до втрати
працездатності або загибелі
застрахованих на виробництві,
визначено Законом України «Про
загальнообовязкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» №1105 від 23.09.99 року
(надалі Закон №1105).

Відповідно до ст.18 Закону №1105
встановлено, що виконавча дирекція
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві є
постійно діючим виконавчим органом
правління Фонду, йому підзвітна та
проводить свою діяльність у межах та в
порядку, що визначається його статутом
і Положенням про виконавчу дирекцію
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків, організовує та
забезпечує виконання рішень правління
Фонду.

Частиною 4 та 5 ст. 14 Закону №1105
передбачено, до професійного
захворювання належить захворювання, що
виникло внаслідок професійної
діяльності застрахованого та
зумовлюється виключно або переважно
впливом шкідливих речовин і певних
видів робіт та інших факторів,
пов'язаних з роботою. Перелік
професійних захворювань за поданням
спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади
затверджується Кабінетом Міністрів
України.

На виконання цієї статті Постановою
Кабінету Міністрів України № 1662 від 08
листопада 2000 року затверджено перелік
професійних захворювань.

Порядок застосування Постанови
Кабінету Міністрів України №1662 від
08.11.2000 року на практиці визначається
Інструкцією про застосування переліку
професійних хвороб, що затверджена
спільним Наказом № 374/68/338 від 29 грудня
2000 року Міністерства охорони здоров`я
України, Академії медичних наук
України та Міністерством праці та
соціальної політики України та
зареєстрована в Міністерстві юстиції
України 24 січня 2001 року.

Так, згідно з п.3 зазначеної інструкції,
перелік небезпечних та шкідливих
речовин і виробничих факторів, вплив
яких може викликати професійне
захворювання, робіт та виробництв, на
яких можливе виникнення професійного
захворювання не є вичерпним.

25.12.2012 року клінікою професійних
захворювань Державною установою
«Інститут медицини праці Академії
медичних наук України» ОСОБА_4 був
встановлений діагноз: Сr стравоходу,
гр..ІІ, ст. ІІІ стан після полі
хіміотерапії, інтоксикаційний та
больовий синдром. (т.1 а.с.35).

При прийнятті оскаржуваного
висновку Центральна лікарсько-
експертна комісія врахувала зв'язок
захворювання з умовами праці, що
встановлений з врахуванням
клініко-діагностичних даних,
проаналізовано дані
санітарно-гігієнічної характеристики
умов праці, стаж роботи. Ураховуючи, що
відповідачем висновок про наявність
зв'язку захворювання з умовами праці та
встановлення діагнозу професійного
захворювання прийнято з дотриманням
визначеної законом процедури та
порядку, суд помилково перейняв на себе
повноваження вказаного органу у
вирішенні питання відповідності
встановлення відповідного діагнозу як
такого.

У ст.. З ЦПК України, де вказано,
що кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів, суд вірно виходив
з того, що встановлення відповідачем
професійного характеру захворювання у
ОСОБА_4 стосується безпосередньо прав
та інтересів хворого.

Відповідно до п.62 Порядку проведення
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві
усі випадки хронічних професійних
захворювань незалежно від строку їх
настання підлягають розслідуванню.

Згідно з п. 63 Порядку до хронічного
професійного захворювання належить
захворювання, що виникло внаслідок
провадження професійної діяльності
працівника та зумовлюється виключно
або переважно впливом шкідливих
факторів виробничого середовища і
трудового процесу, пов'язаних з
роботою. До хронічного професійного
захворювання належить також
захворювання, що виникло після
багатократного та/або тривалого впливу
шкідливих виробничих факторів.
Хронічне професійне захворювання не
завжди супроводжується втратою
працездатності. Випадки професійних
інфекційних захворювань та хронічних
професійних інтоксикацій
розслідуються як хронічні професійні
захворювання.

Відповідно доп. 64 Порядку віднесення
захворювання до професійного
здійснюється відповідно до процедури
встановлення зв'язку захворювання з
умовами праці згідно з додатком 14 та
переліку професійних захворювань,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 листопада 2000 р.
№ 1662.

Згідно з п. 66 Положення, для
встановлення остаточного діагнозу та
зв'язку захворювання з впливом
шкідливих факторів виробничого
середовища і трудового процесу
лікар-профпатолог Автономної
Республіки Крим, області або міста
направляє хворого до спеціалізованого
профпатологічного
лікувально-профілактичного закладу з
відповідними документами до
спеціалізованого профпатологічного
лікувально-профілактичного закладу в
разі потреби для встановлення діагнозу
може направлятися також хворий, який
проходить обстеження у будь-якому
науковому інституті (установі)
медичного профілю.

Відповідно до п. 67 спеціалізовані
профпатологічні
лікувально-профілактичні заклади
проводять амбулаторне та/або
стаціонарне обстеження хворих і
встановлюють діагноз професійного
захворювання. Діагноз професійного
захворювання може бути змінений або
відмінений спеціалізованим
профпатологічним
лікувально-профілактичним закладом,
який його встановив раніше, на підставі
результатів додатково поданих
відомостей або проведених досліджень
та повторної експертизи.
Відповідальність за встановлення або
відміну діагнозу професійного
захворювання покладається на
керівників таких закладів та голів
лікарсько-експертних комісій. Рішення
про підтвердження або відміну раніше
встановленого діагнозу професійного
захворювання оформляється висновком
лікарсько-експертної комісії.

Згідно з п. 68 Порядку у спірних випадках
остаточне рішення щодо встановлення
діагнозу професійного захворювання
приймається центральною
лікарсько-експертною комісією
державної установи "Інститут медицини
праці Національної академії медичних
наук України", у роботі якої мають право
брати участь фахівці відповідного
закладу державної
санітарно-епідеміологічної служби,
лікувально-профілактичного закладу,
спеціалізованого
лікувально-профілактичного закладу,
робочого органу виконавчої дирекції
Фонду, спеціалісти (представники)
підприємства, первинної організації
відповідної профспілки або
уповноважена найманими працівниками
особа з питань охорони праці (у разі,
коли профспілка на підприємстві
відсутня), представники вищого органу
профспілки.

У відповідності до наказу № 133
від 25.03.2003 року Міністерством охорони
здоров'я України було затверджено
Перелік спеціалізованих лікувально -
профілактичних закладів, які мають
право встановлювати остаточний
діагноз щодо професійних захворювань.
До них віднесено»Інститут медицини
праці». Центральна лікарська експертна
комісія, створюється керівником
Державної установи відповідача,
встановлює зв'язок захворювання з
умовами праці у відповідності до
Порядку та процедури, які передбачені
постановою КМУ від 25.08.2004 року № 1112 «
Деякі питання розслідування та ведення
обліку нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві»
на підставі документів, зазначених у
Додатку № 13 цієї постанови. Відповідно
до вказаного Додатку рішення про
зв'язок захворювання з умовами праці
приймається на підставі клінічних,
функціональних досліджень (
амбулаторних або стаціонарних) з
урахуванням відомостей зазначених у
цих документах.

При встановлені, оскаржуваного
висновку, про наявність у ОСОБА_4
професійного захворювання, Інститутом
медицини праці було враховано,
причино-наслідковий зв'язок, який
випливає з умов праці, наведених в
санітарно-гігієнічній характеристиці
№ 190202-8 від 09.11.2012 року, де ОСОБА_4
працював близько 10 років, а тому
висновок прийнято з дотримання
визначених законом процедур.

Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу у
спосіб передбачений законом або
договором.

Обраний позивачем спосіб захисту,
порушеного права про визнання
незаконною та скасування
санітарно-гігієнічної характеристики
умов праці, скасування повідомлення не
відповідає ст. 16 ЦК України, оскільки
оскаржувані документи не віднесені до
правочинів.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що судом ухвалено рішення про
задоволення позову через неправильне
застосування норм матеріального права,
що відповідно до ст. 309 ЦПК Україниє
підставою для скасування рішення й
ухвалення нового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 312, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника
Державної установи «Інститут медицини
праці Академії Медичних наук України» -
ОстапецьІрини Вікторівни
задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 12 грудня 2013 року скасувати,
ухвалити нове рішення наступного
змісту.

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Укрнафта» в
особі Качанівського газопереробного
заводу до Державної установи «Інститут
медицини праці Академії медичних наук
України, Охтирської районної
санітарно-епідеміологічної станції,
Охтирського міськрайонного управління
Головного управління
Держсанепідемслужби у Сумській
області, третя особа: Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві про визнання недійсним
рішення відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів шляхом подання
до цього суду касаційної скарги

Головуючий

Судді