Справа № 127/2354/14-ц
Провадження № 2/127/1924/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

09 квітня 2014 року
Вінницький міський суд
Вінницької області

в складі: головуючого - судді Короля О.П.

при секретарі Чінаровій Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Вінниці цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за
участю служби у справах дітей
Вінницької міської ради та прокурора
про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась в Вінницький
міський суд Вінницької області з
позовом до ОСОБА_2 про позбавлення
батьківських прав.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
сторони перебували в зареєстрованому
шлюбі в період з 18.02.2006 року по 09.02.2009
року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя
народилася донька ОСОБА_3. Батько
дитини ухиляється від виконання своїх
батьківських обов"язків, матеріально
дитину не утримує, участі в її
вихованні не приймає. У відповідності
до вимог ч.1 ст.164 СК України ОСОБА_1
просить позбавити колишнього чоловіка
батьківських прав відносно доньки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та її представник позов
підтримали, посилаючись на обставини,
викладені в позовній заяві.

Позивач ОСОБА_1 пояснила, що
ОСОБА_2 ніколи не цікавився вихованням
та утриманням їхньої доньки ОСОБА_3.
Оскільки він ніде не працював,
цікавився лише власними інтересами та
своїми друзями, вона була вимушена
залишити чоловіка та разом з дитиною
повернулася жити в гуртожиток в
АДРЕСА_1. Взимку 2008 року, коли доньці
було лише півтора роки, вона
влаштувалася працювати нянею в
дошкільний заклад, який стала також
відвідувати і дитина. Чоловік
аліментів на утримання дитини не
платив, вона отримувала мінімальну
заробітну плату, а тому перші роки їй
було надзвичайно скрутно. Тим більше,
що донька часто хворіла. Хоча справа
про розірвання шлюбу між сторонами
розглядалася в суді у вересні 2008 року, а
в органах відділу РАЦС шлюб розірвано
09.02.2009 р., фактично подружні стосунки
між ними були припиненні значно раніше,
ледь дитині виповнився рік.

В період з 16.04.2010 року по 28.12.2011
року відповідач ОСОБА_2 знаходився в
слідчому ізоляторі Вінницької
установи відбування покарань. Після
свого звільнення він до дитини не
приходив та нею не цікавився ні в 2012
році, ні в 2013 році.

З 01.07.2011 р. позивач стала проживати
у фактичних шлюбних відносинах з
ОСОБА_4, а невдовзі 27.08.2013 року вони
зареєстрували шлюб. З липня 2011 року її
нинішній чоловік виховує ОСОБА_3,
утримує її матеріально, забезпечує
всім необхідним, турбується про
духовний розвиток дитини та стан її
здоров"я. Дитина росте та виховується в
повній сім"ї, оточена опікою та увагою
батьків, рідного батька вона практично
не знає.

Представник позивача ОСОБА_1 в
судовому засіданні пояснила, що з
аналогічним позовом ОСОБА_1 (на той час
ОСОБА_1) зверталася до Вінницького
міського суду у вересні 2013 року.
Відповідач ОСОБА_2 з"явився в судове
засідання лише один раз 18 листопада 2013
року та заявив, що має бажання
зустрічатися з дитиною, заплатить борг
з аліментів, який становив 21700 грн.

Позивач ОСОБА_1 повірила у
дійсність намірів колишнього чоловіка,
а також враховуючи відсутність
письмового висновку опікунської ради,
просила залишити позовну заяву без
розгляду. Незважаючи на вказані
обставини, відповідач не вчинив
реальних кроків для спілкування та
налагодження стосунків з донькою, борг
зі сплати аліментів не погасив. Його
батьки заплатили аліменти лише за
чотири останніх місяці. Станом на 04
лютого 2014 року - дату отримання довідки
з інформаційного центру УМВС України у
Вінницькій області ОСОБА_2 ще
знаходився на волі. Вказане свідчить,
що в період з 28.12.2011 року по лютий 2014
року відповідач мав реальну
можливість приймати участь у вихованні
дитини та утримувати її, однак
самоусунувся від виконання своїх
батьківських обов"язків.

Відповідач ОСОБА_2, який перебуває
в місцях позбавлення волі, належним
чином повідомлений про дату судового
засідання. Однак, у відповідності до ст.
128 ЦПК України він не надав суду
письмових заперечень проти позову.

Представник третьої особи без
самостійних вимог на стороні позивача -
служби у справах дітей Вінницької
міської ради в судовому засіданні
пояснила, що підтримує позицію служби,
викладену у письмовому висновку органу
опіки та піклування Вінницької міської
ради від 21.02.2014 року про доцільність
позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав
щодо дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На думку прокурора прокуратури м.
Вінниці позбавлення батьківських прав
відповідача є доцільним та буде
відповідати в першу чергу інтересам
дитини, яка утримується та виховується
протягом останніх років в повній сім"ї,
оточена турботою та увагою,
матеріально забезпечена, духовно
розвинена.

Свідок ОСОБА_6 дав суду показання,
що протягом двох років з літа 2011 року
по літо 2013 року проживав по сусідству з
ОСОБА_1 та ОСОБА_4. Подружжя виховує
доньку ОСОБА_3, дитина надзвичайно
здібна та розвинена, оточена увагою
батьків, відвідує не лише школу, але й
гуртки. Він навіть не знав, що ОСОБА_4 не
є рідним батьком ОСОБА_3. ОСОБА_3 називає
ОСОБА_4 татом, між ними дуже теплі та
довірливі відносини. Протягом
вказаних років жодного разу не бачив
рідного батька дитини і хто він також
не знає.

Свідок ОСОБА_8 дала показання
суду про те, що знає обох сторін :
ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Пам"ятає як вони
зустрічалися, а коли одружилися, то
стали жити в квартирі ОСОБА_2. Через
деякий час ОСОБА_1 разом з донькою
повернулася жити в гуртожиток по
АДРЕСА_1. Зі слів сусідки, її чоловік
ніде не працював і не хоче працювати,
весь час проводить з друзями. Вона сама
робила ремонт в кімнаті. ОСОБА_1
влаштувалася працювати нянею в
садочок, куди також стала водити
доньку. Жилося ОСОБА_1 дуже скрутно,
оскільки донька часто хворіла, ОСОБА_2
не надавав ніякої матеріальної
допомоги. Бачила як приїзджала мати та
сестра ОСОБА_1, а рідний батько дитини
не з"являвся. Останні роки ОСОБА_1
виховує доньку разом зі своїм новим
чоловіком ОСОБА_4. Дитина дуже полюбила
його, називає батьком. ОСОБА_4 дбає про
дитину та фактично замінив рідного
батька.

Свідок ОСОБА_10 дала показання про
те, що тривалий час працювала з ОСОБА_1 в
дошкільному закладі №10 міста Вінниці.
Донька позивача, хоча й була дуже
маленькою, десь з півтора роки, однак
також відвідувала садочок. ОСОБА_1
навіть приходила в групу перед сном для
грудного годування дочки - так вона
засинала. Батько з"являвся надзвичайно
рідко й коли про щось його просили
відносно доньки, він не бажав брати на
себе ніяких обов"язків. Пам"ятає
випадок, коли ОСОБА_1 послали на якісь
курси й вона просила ОСОБА_2 забрати
ОСОБА_3 з садочку, а він не прийшов -
допізна чекали саму маму. Навіть коли
дитина хворіла, то батько не приходив в
лікарню. Коли в житті ОСОБА_1 з"явився
новий чоловік ОСОБА_4, то сама дівчинка
підбігла до неї й радісно повідомила що
у неї є папа ОСОБА_4. Ось цей папа ОСОБА_4
дуже часто приводив та забирав
дівчинку з садочка. ОСОБА_1 тоді вже в
садочку не працювала нянею, а працювала
вчителем у школі. Дівчинка в її
присутності жодного разу не згадувала
про рідного батька, лише інколи
говорила про дідуся. Саме про
матеріальне забезпечення, розвиток
дитини дбає ОСОБА_4, який зумів
побудувати з дитиною добрі та
довірливі стосунки. Навіть чоловік
свідка був здивований, що ОСОБА_4 не
рідний батько ОСОБА_3.

Згідно з показаннями свідка
ОСОБА_4 перед Новим 2011 роком, а саме
30.12.2010 року він познайомився з ОСОБА_1,
знав що у неї є донька від попереднього
шлюбу. З 01 липня 2011 року вони почали
спільно проживати однією сім"ю, а
згодом зареєстрували шлюб. Дитина
одразу ж його сприйняла, через 2 місяці
стала називати татом. З першим
чоловіком своєї дружини він не
знайомий, побачив його вперше в
судовому засіданні Вінницького
міського суду в листопаді 2013 року,
однак з ним не спілкувався. Перешкод у
спілкуванні з дитиною ОСОБА_2 ніхто не
чинив, але він до доньки не приходив,
нею не цікавився. Він мав мобільний
телефон колишньої дружини, однак їх не
телефонував, за дочку нічого не питав.
Матеріально дитину забезпечує він сам -
ОСОБА_4, рідний батько участі в цьому не
приймає. Свідок неодноразово був як в
дитячому садку, який відвідувала
ОСОБА_2, так і в школі, де тепер
навчається дитина. Разом з дівчинкою
їздив на конкурси танців, при
необхідності завжди возить дитину до
лікарів.

Заслухавши пояснення позивача, її
представника, представника третьої
особи, висновок прокурора, показання
свідків, дослідивши матеріали справи
та оцінивши докази в їх сукупності, суд
дійшов до висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК
України суд розглядає справу не інакше
як за заявою осіб, в межах заявлених
вимог та на підставі наданих сторонами
доказів, тобто кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

В період з 18.02.2006 року по 09.02.2009
року сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі, що вбачається з
відповідних актових записів.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя
народилася донька ОСОБА_3.

Після розірвання шлюбу
відповідач ухилявся від виконання
своїх батьківських обов"язків.

Як вбачається з довідки
інформаційного центру УМВС України у
Вінницькій області, виданій 04.02.2014 року,
відповідач ОСОБА_2 в період з 16.04.2010
року по 28.12.2011 року утримувався в місцях
позбавлення волі, оскільки за вчинений
злочин йому була обрана міра
запобіжного заходу у виді арешту.

З 28.12.2011 року та по лютий 2014 року
він перебував на волі та мав реальну
можливість виконувати свій
батьківський обов"язок.

Відповідно до довідки-розрахунку
державного виконавця В.П. Ковач
Замостянського відділу ДВС
Вінницького міського управління
юстиції з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на
утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
проводиться стягнення аліментів в
розмірі 350 грн. щомісячно до досягнення
нею повноліття, починаючи з дня
звернення до суду - 02.09.2008 р. Станом на
01.11.2013 р. загальна заборгованість зі
сплати аліментів становить 21700 грн.

Згідно з довідкою-розрахунком
державного виконавця А.О. Качеровської
станом на 01.03.2014 року заборгованість зі
сплати аліментів не змінилася й
становить 21700 грн.

Зі змісту довідки закладу
загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів
№27 Вінницької міської ради
вбачається, що ОСОБА_3 навчається у
вказаному навчальному закладі з 01.09.2012
року. Протягом всього періоду навчання
дитини батько ОСОБА_2 жодного разу не
цікавився навчанням та вихованням
дочки, батьківські збори не відвідував.

Факт ухилення відповідача від
виконання батьківських обов"язків з
виховання дочки також підтверджується
висновком органу опіки та піклування
Вінницької міської ради від 21.02.2014 року.
Дитина повідомила під час співбесіди з
фахівцем служби у справах дітей, яка
відбулася 08.10.2013 року, що майже не
пам"ятає свого батька ОСОБА_3, тому що
він тривалий час з нею не зустрічався,
не вітав її з днями народження та
святами, не цікавився успіхами у
навчанні.

Суд також приймає до уваги
пояснення позивача та його
представника щодо ухилення ОСОБА_2 від
виконання батьківських обов"язків щодо
доньки ОСОБА_2, які узгоджуються з
показаннями допитаних в судовому
засіданні свідків ОСОБА_6, ОСОБА_8,
ОСОБА_10, ОСОБА_4, та досліджених в
судовому засіданні письмових доказів.

Відповідно до ч.1 ст.164 Сімейного
кодексу України батько може бути
позбавлений судом батьківських прав,
якщо він ухиляється від виконання
своїх обов"язків з виховання дитини.

Приймаючи рішення про
задоволення позовних вимог, суд також
враховує, що протягом тривалого часу
неповнолітня ОСОБА_2 проживає в повній
сім"ї, разом з матір"ю ОСОБА_1 та
вітчимом ОСОБА_4, дитина забезпечена
усім необхідним для повноцінного життя
та розвитку, їй створені належні умови
для успішного навчання та виховання, в
сім"ї панують теплі доброзичливі
стосунки.

Вказане вбачається з акту
обстеження житлово-побутових умов
проживання дитини від 10 жовтня 2013 року,
пояснень представника третьої особи -
служби у справах дітей Вінницької
міської ради, показань свідків ОСОБА_6,
ОСОБА_8, ОСОБА_10 та ОСОБА_4

Позбавлення батьківських прав
ОСОБА_2 відносно дочки ОСОБА_3 є
доцільним та відповідає інтересам
дитини.

Також судом враховано, що
відповідачем ОСОБА_2 не надано доказів,
які б свідчили про те, що позивачем йому
чинились будь-які перешкоди у
спілкуванні з дитиною, та участі в її
вихованні.

Питання судових витрат суд
вирішує у відповідності до положень
статті 88 ЦПК України.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 19, 164 ч.1 п. 2, 165 СК
України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК
України,

ВИРШИВ :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
батьківських прав відносно дочки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у
відшкодування витрат зі сплати
судового збору 243,60 грн.

Заочне рішення суду може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, яка
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення суду.

Апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня постановлення ухвали
про залишення без задоволення заяви
про перегляд заочного рішення суду.

Позивач та третя особа без самостійних
вимог на стороні позивача можуть
подати апеляційну скаргу на рішення
суду протягом десяти днів з дня
проголошення.

Суддя: