Справа №490/4461/13-ц 15.04.2014 15.04.2014 15.04.2014
Провадження №22-ц/784/844/14
Справа № 22-ц/784/844/14
Головуючий першої інстанції:
Суддя-доповідач
апеляційного суду: Коломієць В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі

головуючого Шолох З.Л.

суддів Довжук Т.С., Коломієць
В.В.,

при секретарі Бакуті Т.В.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Акцент -
Банк» на заочне рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 25
листопада 2013 року у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
«Акцент - Банк» (далі - ПАТ
«Акцент-Банк») до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2013 року ПАТ «Акцент-Банк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення кредитної
заборгованості.

Вказував, що 20 березня 2008 року між ним
та відповідачем ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір № ACL4RX19430010, за яким
Банк надав відповідачу 3930 грн. 82 коп. зі
сплатою 12% річних зі строком повернення
до 20 березня 2010 року, а ОСОБА_2, в свою
чергу, зобов'язався повернути наданий
кредит в передбачений договором строк
і сплатити проценти за користування
ним. Як зазначав позивач, в зв'язку з
неналежним виконанням відповідачем
умов кредитного договору станом на 22
березня 2013 року утворилась
заборгованість в загальному розмірі 30
259 грн. 18 грн., яка складається з
заборгованості за кредитом у сумі 3 930
грн. 82 коп.; заборгованості за
процентами за користування кредитом у
сумі 517 грн.84 коп.; заборгованості за
комісією за користування кредитом у
сумі 1 981 грн. 14 коп.; пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором у
сумі 21 912 грн. 28 коп.; штрафів - 500 грн.
(фіксована частина) і 1417грн.10коп.
(процентна складова). Посилаючись на
викладене, ПАТ «Акцент Банк» просило
стягнути з відповідача на їх користь
вищевказану суму заборгованості.

Заочним рішенням Центрального
районного суду м. Миколаєва від 25
листопада 2013 року у задоволенні позову
ПАТ «Акцент Банк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Акцент Банк»,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати заочне рішення та
ухвалити нове, яким задовольнити позов
в повному обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджуються
матеріалами справи, що 20 березня 2008
року між сторонами був укладений
кредитний договір №ABE9RC07660016, за умовами
якого Банк надав відповідачу кредит в
сумі 3 930грн. 82коп. на придбання товару
зі строком повернення до 20 березня 2010
року, сплатою 12% річних та щомісячної
винагороди за надання фінансового
інструменту у розмірі 94грн.34коп., а
відповідач зобов'язався погашати
кредитну заборгованість щомісячно в
період з 20 по 25 число кожного місяця у
сумі по 279грн. 68коп., яка складається із
заборгованості за кредитом, відсотків,
винагороди, комісії та інших
передбачених Умовами надання
споживчого кредиту платежів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
виходив із того, що позивач без
поважних причин пропустив
передбачений ст. 257 ЦК України
загальний трирічний строк позовної
давності, а Умови надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(«Стандарт») не містять підпису
позичальника та інших ідентифікуючих
ознак на підтвердження їх належності
до складової укладеного сторонами
кредитного договору, а тому положення
цих Умов не можуть бути взяти до уваги.

З таким висновком колегія суддів не
може погодитися.

Відповідно до ст.1054 ЦК за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, установлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання
повинні виконуватися належним чином,
відповідно до умов договору та у
встановлені договором строки.

Пунктом 3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Позивач свої обов'язки з надання
відповідачу обумовленої договором
суми повністю виконав.

Між тим, ОСОБА_2 у передбачені договором
строки обов'язки по погашенню кредиту
та процентів жодного разу не виконував.

Зі змісту підписаної сторонами заяви -
анкети позичальника вбачається, що
ОСОБА_2 був ознайомлений та згодний із
Умовами надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(«Стандарт»), які були надані йому у
письмовій формі, та згодний з тим, що
його Заява разом уз вказаними Умовами
та Тарифами складає укладений між ним
та Банком кредитно-заставній договір.
(а.с.6).

Пунктами 5.1., 5.3. Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам передбачено
право Банку при порушенні
Позичальником будь-якого із
зобов'язань, передбачених Заявою та п.п.
3.2.2., 3.2.3. Умов, нараховувати пеню в
розмірі 0,5% від суми простроченого
платежу та у разі порушення
Позичальником строків платежів по
будь-якому з грошових зобов'язань
більше ніж на 30 днів Позичальник
зобов'язаний сплатити Банку штраф у
розмірі 500грн. + 5% від суми
заборгованості.

За таких обставин, відповідно до ст.ст.
526, 549, 550, 611, 1054 ЦК України наявні
підстави для стягнення з відповідача
на користь Банку заборгованості станом
на 22 березня 2013 року в загальному
розмірі 30 259 грн. 18 грн., яка складається
з заборгованості за кредитом у сумі 3 930
грн. 82 коп.; заборгованості за
процентами за користування кредитом у
сумі 517 грн.84 коп.; заборгованості за
комісією за користування кредитом у
сумі 1 981 грн. 14 коп.; пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором у
сумі 21 912 грн. 28 коп.; штрафів - 500 грн.
(фіксована частина) і 1417грн.10коп.
(процентна складова).

Разом з тим, при вирішенні питання про
стягнення неустойки слід також
врахувати наступне.

За правилами ст. 549 ЦК УКраїни
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення й до тих пір поки
зобов'язання не буде виконано. Її
розмір збільшується залежно від
продовження правопорушення.

Конституційний Суд України у рішенні
від 7 липня 2013 р. по справі щодо
офіційного тлумачення положень Закону
України «Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань» від 22 липня 1996 р. дійшов
висновку, що умови договору споживчого
кредиту, його укладання та виконання
повинні підпорядковуватися таким
засадам, згідно з якими особа споживача
вважається слабкою стороною у договорі
та підлягає особливому правовому
захисту з урахуванням принципів
справедливості, добросовісності і
розумності.

Крім того, вимога про нарахування та
сплати неустойки за договором
споживчого кредиту, яка є явно
завищеною, не відповідає передбаченим
у п. 6 ст. 33, ч. 3 ст. 509 та ч.ч. 1, 2 ст. 627 ЦК
України засадам справедливості,
добросовісності, розумності як
складовим елементам загального
конституційного принципу верховенства
права. Наявність у кредитора
можливості стягувати із споживача
надмірні грошові суми як неустойку
спотворює її дійсне правове значення,
оскільки із засобу розумного
стимулювання боржника виконувати
основне грошове зобов'язання неустойка
перетворюється на несправедливо
непомірний тягар для споживача а
джерело отримання невиправданих
додаткових прибутків кредитора.

Такий висновок Конституційного Суду
України узгоджується з положеннями
Резолюції Асамблеї ООН "Керівні
принципи для захисту інтересів
споживачів" від 9 квітня 1985 р. № 39/248, в
якій наголошено: визнаючи, що споживачі
нерідко перебувають у нерівному
становищі з точки зору економічних
умов, рівня освіти та купівельної
спроможності, принципи захисту
інтересів споживачів мають, зокрема, за
мету сприяти країнам у боротьбі зі
шкідливою діловою практикою усіх
підприємств на національному та
міжнародному рівнях, яка негативно
позначається на споживачах.

Тому Конституційний Суд України
зазначив, що захист цих зловживань
базується на положеннях законодавства,
зокрема ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Враховуючи, що розмір нарахованої
Банком на підставі умов кредитного
договору неустойки (пені та штрафів) є
надмірно великий порівняно з розміром
заборгованості за кредитом, процентами
за його користування і комісії та,
враховуючи положення ч. 3 ст. 551 ЦК
України, колегія суддів вважає за
можливе зменшити розмір пені, що
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача до 5000 грн.

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання згідно із частиною
третьою статті 254 ЦК України спливає у
відповідне число останнього місяця
строку. Перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК
України).

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в позові
(частина четверта статті 267 ЦК України)).

За зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання (частина п'ята статті 261 ЦК
України).

Таким чином, ураховуючи, що за умовами
договору погашення кредиту повинно
здійснюватись позичальником в період
до 25 числа кожного місяця, то початок
перебігу позовної давності для
стягнення цих платежів необхідно
обчислювати з моменту (місяця, дня)
невиконання позичальником кожного із
цих зобов'язань.

З наданого позивачем розрахунку
заборгованості вбачається, що
відповідач жодного разу не виконував
щомісячні кредитні зобов'язання, у
зв'язку із чим з 26 квітня 2008 року у нього
утворилась заборгованість за
кредитним договором, яка є предметом
даного судового спору. У свою чергу
банк звернувся до суду з позовом до
суду 18 квітня 2013 року.

Частиною 1 ст. 259 ЦК України передбачена
можливість збільшення встановленої
законом позовної давності за
домовленістю сторін.

Згідно з п. 5.5 Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам строки
позовної давності по вимогам про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за даним
договором встановлюється сторонами у
п'ять років.

За таких обставин висновок суду першої
інстанції про пропуск ПАТ
«Акцент-Банк» строку позовної давності
є помилковим.

Враховуючи викладене, відповідно до
ст.309 ЦПК України заочне рішення
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 25 листопада 2013 року
підлягає стягненню з ухваленням нового
рішення - про часткове задоволення
позову.

Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача
на користь позивача також підлягає
стягненню відшкодування судового
збору в розмірі 344грн.10коп. (229грн. 40коп. +
114грн.70коп.).

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»
задовольнити частково.

Заочне рішення Центрального районного
суду м. Миколаєва від 25 листопада 2013
року скасувати та ухвалити нове
рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк» заборгованість за
кредитним договором в загальній сумі 13
346 грн. 90 грн. (тринадцять тисяч триста
сорок шість гривень дев'яносто
копійок), яка складається з
заборгованості за кредитом у сумі 3 930
грн. 82 коп.; заборгованості за
процентами за користування кредитом у
сумі 517 грн.84 коп.; заборгованості за
комісією за користування кредитом у
сумі 1 981 грн. 14 коп.; пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором у
сумі 5000 грн. 00 коп.; штрафів - 500 грн.
(фіксована частина) і 1417грн.10коп.
(процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк» відшкодування судового
збору в сумі 344грн. 10коп. (триста сорок
чотири гривни десять копійок).

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу протягом двадцяти днів може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді