АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/1932/14
Головуючий 1 інстанції
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - судді:
Кірсанової Л.І.

суддів: Пилипчук Н.П.,
Трішкової І.Ю.,

при секретарі: Асєєвій В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства акціонерний
банк «Укргазбанк» на рішення
Московського районного суду м. Харкова
від 28 січня 2014 року по справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
акціонерний банк «Укргазбанк» до
ОСОБА_1, треті особи -ОСОБА_2, ОСОБА_3,
приватний нотаріус Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
про звернення стягнення на предмет
іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом, в якому зазначив, що
26.12.2007 року між Публічного акціонерного
товариства акціонерний банк
«Укргазбанк» та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір, у забезпечення
якого 09.06.2008 року між позивачем з одного
боку та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з іншого по
укладено договір іпотеки, за умовами
якого позивачу в іпотеку було передано
нерухоме майно - житловий будинок літ.
В-5 загальною площею 6422,9 кв.м., житловою
площею 2856,00 кв.м. (в будинку розташовано
123 квартири), що знаходиться у АДРЕСА_1.
Зобов'язання за кредитним договором
ОСОБА_2 не виконав. 28.12.2011 року
відповідач придбав за договором
купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_1. З цих
підстав позивач просить суд в рахунок
заборгованості ОСОБА_2 перед позивачем
за зазначеним кредитним договором
звернути стягнення на вказану квартиру
АДРЕСА_1, та належить відповідачу
АДРЕСА_1.

Представник відповідача проти позову
заперечував та пояснив, що придбав
спірну квартиру у той час, коли вона не
знаходилась в іпотеці у
позивача.Зазначив, що рішенням
Московського районного суду м. Харкова
від 11 вересня 2009 року за позовом ОСОБА_2
та ОСОБА_3 визнаний недійсним договір
іпотеки № 16/08 Б, укладений між ВАТ АБ
«Укргазбанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3,
посвідчений приватним нотаріусом ХМНО
ОСОБА_6 09.06.2008 року, реєстровий № 2836.
Внесено до Державного реєстру іпотек
відомості про виключення запису з
реєстру щодо об»єкта житлового будинку
літ.В-5, розташованого у АДРЕСА_1,
порядковий номер запису у Державному
реєчстпі іпотек - 7356523. Знято заборону
на відчуження житлового будинку літ.В-5,
розташованого у АДРЕСА_1, накладену ВАТ
АБ «Укргазбанк» в особі Харківської
філії ВАТ АБ «Газбанк» згідно договору
іпотеки №16/08-б. Після ухвалення
вказаного рішення ОСОБА_1 за договором
купівлі- продажу від 28 грудня 2011 року
купила квартиру НОМЕР_1 у вказаному
будинку. Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 04 квітня 2012
року рішення Московського районного
суду м. Харкова від 11 вересня 2009 року
скасовано. Відмовлено в задоволенні
позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання
недійсним договору іпотеки № 16/08 Б,
укладеного між ВАТ АБ «Укргазбанк» та
ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 28 січня 2014 року
відмовлено в задоволенні вказаного
позову Публічного акціонерного
товариства акціонерний банк
«Укргазбанк».

Не погодившись з цим рішенням
представник ПАТ АБ «Укргазбанк»
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати рішення районного
суду та ухвалити нове рішення, про
задоволення позовних вимог ПАТ АБ
«Укргазбанк» в повному обсязі. В
обгрунтування доводів своєї
апеляційної скарги посилається на
неповне з»ясування обставин по справі
та невірну оцінку наданих доказів.
Також посилається на ті ж обставини, що
і в суді першої інстанції.

Вислухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
та обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги та
заперечення, якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження;
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60
ЦПК України.

Проте на порушення вимог ст. 212, 213, 214 ЦПК
України суд належним чином доводів
сторін не перевірив, не встановив
характер правовідносин, що виникли між
сторонами, норми права, якими вони
регулюються, не дав належної правової
оцінки зібраним доказам.

Судова колегія приходить до висновку,
що рішення суду підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позовних вимог ПАТ АБ
«Укргазбанк».

До такого висновку судова колегія
прийшла виходячи з наступного.

Відмовляючи ПАТ АБ «Укргазбанк»
в задоволенні позовних вимог, суд
першої інстанції виходив з того, що
предметом іпотеки є є житловий будинок
літ. В-5 загальною площею 6422,9 кв.м.,
житловою площею 2856,00 кв. м. (в будинку
розташовано 123 квартири), що
знаходиться у м.Харків, вул.Тимурівців.
Квартира АДРЕСА_1, на яку прозивач
просить суд звернути стягнення, не є
предметом іпотеки за зазначеним
договором іпотеки, а тому позивач не
має права звернення стягнення на
спірну квартиру, а має право звернути
стягнення на вказаний житловий
будинок, який і є предметом іпотеки.
Зазначене вбачається з договору
іпотеки від 09.06.2008 року. Надані
представником позивача технічна
характеристика багатоповерхового
будинку та поверховий план не свідчать,
що предметом договору іпотеки є саме
спірна квартира, а не будинок.

Проте з таким висновком суду
погодитися не можна, виходячи з
наступного.

Статтею 5 Закону України «Про іпотеку»
від 05.06.2003 року із змінами та
доповненнями передбачено, що предметом
іпотеки можуть бути один або декілька
об'єктів нерухомого майна за таких
умов: нерухоме майно належить
іпотекодавцю на праві власності або на
праві господарського відання, якщо
іпотекодавцем є державне або
комунальне підприємство, установа чи
організація; нерухоме майно може бути
відчужене іпотекодавцем і на нього
відповідно до законодавства може бути
звернене стягнення; нерухоме майно
зареєстроване у встановленому законом
порядку як окремий виділений у натурі
об'єкт права власності, якщо інше не
встановлено цим Законом. Предметом
іпотеки також може бути об'єкт
незавершеного будівництва, майнові
права на нього, інше нерухоме майно, яке
стане власністю іпотекодавця після
укладення іпотечного договору, за
умови, що іпотекодавець може
документально підтвердити право на
набуте ним у власність відповідне
нерухоме майно у майбутньому.
Обтяження такого нерухомого майна
іпотекою підлягає державній
реєстрації у встановленому законом
порядку незалежно від того, хто є
власником такого майна на час
укладання іпотечного договору.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 26 грудня 2007 року
між банком та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір № 20 на суму 2644000,00
доларів США зі сплатою процентів за
користування кредитними коштами з
терміном остаточного повернення
кредиту до 25 грудня 2012 року. На
забезпечення виконання своїх
зобов'язань 09.06.2008 року між ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та банком укладено договір
іпотеки № 16/08 - Б, згідно якого вони
передали в іпотеку нерухоме майно -
житловий будинок літ. В - 5 загальною
площею 6422,9 кв. м. житловою площею 2285, 6
кв. м. (в житловому будинку розташовано
123 квартири) по АДРЕСА_1, серед яких є і
спірна квартира. На відчуження
предмету іпотеки накладено заборону.

Оскільки предмет іпотеки нерухомого
майна, а саме житловий будинок літ. В - 5
загальною площею 6422,9 кв. м. житловою
площею 2285, 6 кв. м. з зазначенням квартир
в ньому відповідав вимогам,
передбаченим Законом України "Про
іпотеку" від 05.06.2003 року із змінами та
доповненнями, висновок суду стосовно
того, що спірна квартира не являється
предметом іпотеки є помилковим.

Із матеріалів справи вбачається, що в
період з січня 2008 року до кінця травня
2009 року ОСОБА_2 сплатив на користь банку
грошові кошти в розмірі 689244,62 доларів
США, зокрема: 261203,28 доларів США в
рахунок погашення основної
заборгованості; 428021,34 доларів США - в
рахунок погашення відсотків. Кошти для
погашення заборгованості ОСОБА_2
отримав від продажу 26 квартир.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 13.05.2010 року та
апеляційним судом Харківської області
від 07.07.2010 року на користь банку з
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стягнуто солідарно
суму заборгованості в розмірі 1664543,02
грн., 2630252,33 доларів США, судові витрати
в сумі 1700,00 грн. та 120,00 грн. 22.02.2012 року
відкрито виконавче провадження. Проте,
заборгованість до теперішнього часу не
погашено. Під час виконання судових
рішень ОСОБА_2 продано іпотечну
квартиру ТОВ «АЛЬМА-Т». Як вбачається з
матеріалів справи 28.12.2011 року її
власником за договором купівлі -
продажу, посвідченого приватним
нотаріусом ХМНО ОСОБА_4 за реєстровим
№4134 стала ОСОБА_1( а. с. 90-92).

Відповідно до ч. 1 ст. 572 ЦК України в
силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Статтею 575 ЦК України передбачено, що
окремим видом застави є іпотека -
застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи.

Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» від 05.06.2003 року із змінами та
доповненнями передбачено, що у разі
невиконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 3 вказаного Закону передбачено,
що іпотека має похідний характер від
основного зобов'язання і є дійсною до
припинення основного зобов'язання або
до закінчення дії іпотечного договору.

Як вбачається з пункту 6.4. кредитного
договору сторони дійшли згоди про те,
що строк дії договору - період з моменту
набрання ним юридичної сили до 26.12.2013
року.

Закінчення строку дії договору не
звільняє сторони від виконання тих
зобов'язань, що лишилися невиконаними з
будь - яких причин. Припинення строку
дії договору не тягне за собою
припинення зобов'язань, що випливають з
цього договору.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку»
від 05.06.2003 року із змінами та
доповненнями передбачено підстави
припинення іпотеки, зокрема у зв'язку
із припиненням основного зобов'язання
або закінчення строку дії іпотечного
договору.

Як вбачається з матеріалів справи
строк дії основного договору під час
звернення банку до суду не сплинув,
заборгованість за кредитним договором
не погашено.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про
іпотеку» від 05.06.2003 року із змінами та
доповненнями у разі переходу права
власності на предмет іпотеки від
іпотекодавця до третьої особи, в тому
числі в порядку спадкування чи
правонаступництва, іпотека є дійсною
для набувача відповідного нерухомого
майна, навіть у випадку, якщо до його
відома не доведена інформація про
обтяження майна іпотекою. Особа, до
якої перейшло право власності на
предмет іпотеки набуває статусу
іпотекодавця і має всі його права і
несе всі його обов'язки за іпотечним
договором у тому обсязі і на тих умовах,
що існували до набуття права власності
на предмет іпотеки. У зв'язку з чим
посилання ОСОБА_8 на те, що під час
продажу спірної квартири до його
відома не доведена інформація про
обтяження майна іпотекою є
необґрунтованими і судовою колегією не
приймаються.

Матеріали справи свідчать про те, що
спірну квартиру ОСОБА_1 продано без
згоди іпотекодержателя ані на
прилюдних торгах (аукціоні), ані під час
ліквідаційної процедури боржника.

При вирішенні справи судом
першої інстанції допущено неповне
з'ясування обставин у справі, що мають
істотне значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважав встановленими та не
застосування закону, який підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
що згідно до ст. 309 ЦПК України є
підставою для скасування рішення суду
першої інстанції з ухваленням судом
апеляційної інстанції нового рішення.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції, не дослідивши повно
обставини справи та не надавши належну
оцінку доказам у справі дійшов
помилкового висновку та відмовив банку
в задоволенні позову.

За таких обставин судова колегія
вважає за необхідне рішення суду -
скасувати та задовольнити апеляційну
скаргу банку.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст.
307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія -

В И Р І Ш И
Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства акціонерний
банк «Укргазбанк» задовольнити.

Рішення Московського районного суду м.
Харкова від 28 січня 2014 року скасувати,
постановити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства акціонерний
банк «Укргазбанк» задовольнити.

У рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_2 по кредитному договору №20 від
26.12.2007 року у загальному розмірі 3 664 801,99
дол. США та 23 800 945,13 грн. пені, яка
складається з пені за прострочку
погашення кредиту у сумі 16 956 872,78 грн.,
пені за прострочку погашення процентів
у сумі 6 844 072,35 грн., непогашеного
кредиту у сумі 2 382 796,72 дол. США та
простроченої заборгованості по
процентам у сумі1 282 005,27 дол. США
звернути стягнення на предмет іпотеки
що є предметом іпотеки за договором
іпотеки №16/08-Б від 09.06.2008 року, а саме
нерухоме майно -квартиру АДРЕСА_1 та яка
належить на праві власності ОСОБА_1 на
підставі Договору купівлі-продажу,
посвідченого приватним нотаріусом
ХМНО ОСОБА_4 28.12.2011року за реєстровим №
4134, шляхом проведення прилюдних торгів
в межах процедури виконавчого
провадження, передбаченого Законом
України «Про виконавче провадження»
від 21.04.1999 року з дотриманням вимог
цього закону та ст. 39 Закону України
«Про іпотеку» від 05.06.2003 року із змінами
та доповненнями за ціною, встановленою
на підставі оцінки суб»єктом оціночної
діяльності на рівні не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна,

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
Акціонерного банку «Укргазбанк» в
особі Харківської обласної дирекції
Акціонерного банку «Укргазбанк»
понесені по справі судові витрати, а
саме судовий збір у сумі - 114,70 грн.

Рішення апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ:
СУДДІ: