Справа № 1016/1407/12 Головуючий у І
інстанції Оберемко В.О.Провадження №
22-ц/780/1987/14 Доповідач у 2
інстанції СухановаКатегорія 29
УХВАЛА

Іменем України

10 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого: Суханової Є.М.,

Суддів: Мережко М.В., Данілова О.М.,

при секретарі : Власенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві матеріали
цивільної справи за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Макарівського районного суду
Київської області від 28 серпня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі-позивач) звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі
відповідач) про відшкодування шкоди,
завданої ДТП, в якому просив стягнути з
останнього; матеріальну шкоду в сумі
20888, 78 грн., з врахуванням заяви про
збільшення позовних вимог, просив
додатково стягнути 1650 грн. на витрати
по сплаті вартості експертизи в сумі 1300
грн., посилаючись на те, що 11.11.2011 року
близько 18 години 30 хвилин ОСОБА_3
керуючи трактором «МТЗ-80» д/н НОМЕР_3 з
причепом д/н НОМЕР_1 на автодорозі
Макарів - Наливайківка, в порушення ПДР
України рухався без освітлення
причепа, що призвело до зіткнення із
автомобілем «Шкода Октавія», д/н НОМЕР_2
під керуванням позивача. Внаслідок ДТП
пасажир автомобіля отримала тілесні
ушкодження.

Постановою Макарівського
районного суду Київської області від
05.01.12 відповідача ОСОБА_3 визнано винним
у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП та притягнуто до
адміністративної відповідальності.

В результаті пошкодження
автомобіля позивача, внаслідок
вищевказаної ДТП, йому було завдано
матеріальний збиток у сумі 41777,46
гривень, що підтверджується висновком;
автотоварознавчого дослідження № 002/12
від 11.01.2012 р., а враховуючи, що позивача
також за скоєння вищевказаного ДТП
було притягнуто до адміністративної
відповідальності (взаємна вина)
учасників ДТП, тому вважав, що
відповідач повинен відшкодувати йому
половину матеріального збитку,
визначеного в висновку експерта в сумі
20888, 78 грн., а саме: 41777,46 грн. - згідно
висновку експерта : 20888, 78 грн., окрім
того, зазначив, що поніс додаткові
витрати на ремонт автомобіля, які були
виявлені в ході ремонту та не були
враховані при подачі позовної заяви та
висновку експерта в сумі 1650 грн.
(вартість ремонту 3300 : 2= 1650 грн.) та
витрати по сплаті; а саме: вартості
експертизи в сумі 1300 грн.

В добровільному порядку
відповідач, в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди, відмовляється
сплачувати кошти.

Рішенням Макарівського
районного суду Київської області від 28
серпня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 відшкодування шкоди -
задовольнити частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 20888
(двадцять тисяч вісімсот вісімдесят
вісім) гривень 89 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 витрати по сплаті вартості
експертизи в сумі 1300 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
держави витрати по сплаті судового
збору в сумі 229 (двісті двадцять дев'ять)
гривень 40 копійок.

В задоволенні решти позовних
вимог - відмовлено.

Не погодившись з висновками
наведеними в рішенні суду, апелянт
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог позивача.

Колегія суддів вислухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення
сторін, вивчивши матеріли справи та
доводи апеляційної скарги вважає, що
вона не обґрунтована та задоволенню не
підлягає.

Суд першої інстанції встановив
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

11.11.2011 року близько 18 години 30
хвилин відповідач ОСОБА_3 керуючи
трактором «МТЗ-80» д/н НОМЕР_3 з причепом
д/н НОМЕР_1 на автодорозі
Макарів-Наливайківка, в порушення ПДР
України рухався без освітлення
причепа, що призвело до зіткнення із
автомобілем «Шкода Октавія», д/н НОМЕР_2
під керуванням позивача. Внаслідок ДТП
пасажир автомобіля позивача отримала
тілесні ушкодження.

Постановою Макарівського
районного суду Київської області від
05.01.2012 року відповідача ОСОБА_3 визнано
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАІІ та притягнуто до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу (а.с.8).

У результаті пошкодження
автомобіля позивача, внаслідок
вищевказаної ДТП, йому було завдано
матеріальний збиток у сумі 41777,46
гривень, що підтверджується висновком
автотоварознавчого дослідження № 002/12
від 11.01.2012 р. (а.с.10-37), вартість якого
становить 1300 грн., що підтверджується
товарним чеком №002/12 від 05.01.2012 року
(а.с.9).

Окрім того, відповідно до
письмових матеріалів справи, додаткові
витрати на ремонт автомобіля позивача,
які були виявлені в ході ремонту та не
були враховані при подачі позовної
заяви та висновку експерта в
загальному становлять 3300 грн., а з
врахуванням взаємної вини позивача та
відповідача до відшкодування
додатково заявлено 1650 грн.

Згідно постанови
Макарівського районного суду
Київської області від 05.01.2012 року по
справі №3-5/12 ОСОБА_2 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП: у вигляді штрафу, по факту
ДТП 11.11.2011 року, який цього ж числа
близько 18 години 00 хвилин на автодорозі
Макарів -Наливайківка керуючи
автомобілем «Шкода» д/н НОМЕР_2,
рухаючись в темну пору доби, не вибрав
безпечної швидкості руху для зупинки
транспортного засобу у межах
видимості дороги та допустив зіткнення
з причепом д/н НОМЕР_1 трактора «МТЗ -80»
д/в НОМЕР_3 під керуванням гр. ОСОБА_3,
чим порушив п.12.1 ПДР. В результаті ДТП
автомобіль та причіп отримали
механічні пошкодження, пасажир ОСОБА_4 -
тілесні ушкодження.

Згідно пояснень апелянта
(а.с.62-63) останній позов не визнав, окрім
того, не визнав вимоги заяви про
збільшення позовних вимог позивача,
посилаючись на те, що дійсно 11.11.2011 року
приблизно 18 годин 30 хвилин керуючи
трактором «МТЗ-80» д/н НОМЕР_3 з причепом
д/н НОМЕР_1 на автодорозі
Макарів-Наливайківка зі швидкістю 30
км/год., рухався придержуючись правої
сторони дороги оскільки рухався з
малою швидкістю.

На зустріч їхали машини, які не
вимикали далекого освітлення, що
спричиняло осліплювання його та інших
автомобілів, які рухалися позаду нього,
що підтверджується в матеріалах справи
про адміністративне правопорушення, а
також сам позивач у своїй позовній
заяві пояснює про те, що він не
придержувався дистанції, внаслідок
чого притягнутий до адміністративного
правопорушення, за фактом ДТП. Раптом
відчув сильний удар ззаду його причепа,
після чого зразу зупинився, вийшов з
трактора і побачив, що в нього в'їхав
автомобіль «Шкода-Октавіа», д.н. НОМЕР_2
під керуванням водія ОСОБА_2, який
рухався в тому ж напрямку, що й він. В
автомобілі «Шкода Октавіа»
знаходилася на передньому сидінні
пасажирка, яка при ДТП потерпіла. Водій
автомобіля «Шкода Октавія» в'їхав в
його трактор передньою правою
стороною, внаслідок чого пасажирка
потерпіла. Від побаченого йому зразу
стало погано,, отримав стресовий шок,
зразу погіршився психологічний стан.
Протокол про адміністративні
правопорушення підписав не розуміючи
своїх дій, оскільки винним у ДТП не був
та довірившись повністю працівникам
правоохоронних органів.

Також зазначив, що позивач
обґрунтовує свої позовні вимоги лише
висновком автотоварознавчого
дослідження № 002/12 від 11.01.2012 року, огляд
який був проведений після ДТП через два
місяці, окрім того, позивачем не надано
довідки відділу ДАІ Макарівського Р
МВС України в смт. Макарів, відсутній
акт виконаних робіт, відсутній
прибутковий касовий ордер, тощо.

Згідно висновку №3213/3214/13-54
від 31.07.2013 року судової комісійної
товарознавчої експертизи матеріальний
збиток, заподіяний власникові
трактора «МТЗ -80» д/н НОМЕР_3 з причепом
д/н НОМЕР_1, складає 5468,70 грн.

Також було встановлено, що у
апелянта відсутній поліс цивільно-

правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів.

Відповідно до ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60
ЦПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК
України обставини, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК
України, доказування не може
грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 1166 ЦК
України, майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями,; діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК
України передбачено, що шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки
, відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом. В той же час, відповідно
до п.3 ч.2 ст.1188 ЦК України за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розміри

відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Проте, колегія суддів,
критично відноситься до заперечень
апелянта, оскільки викладені в ньому
обставини не підтверджене жодними
належними доказами, як то, підписання
протоколу про адміністративне
правопорушення апелянтом, який в
момент його підписання не розумів
значення своїх дій та посиланням на те,
що не був винним в скоєному ДТП
довірившись повністю працівникам
міліції, оскільки жодних дій
працівників міліції останнім, як під
час, так і після складання протоколу
про адміністративне правопорушення,
оскаржено не було, постанова суду про
притягнення апелянта по факту даного
ДТП у встановленому законодавством
порядку, набрала законної сили та ним
оскаржена не була.

Окрім того, згідно
заперечення на позов, апелянт, не
заперечуючи обґрунтування; позивачем
своїх вимог лише висновком авто
товарознавчого дослідження,
необхідності подачі останнім довідки
відділу ДАІ Макарівського РВ МВС
України в смт. Макарів, акту виконаних!
робіт та прибуткового касового ордеру,
належним чином не обґрунтував.

Відповідно до п.2 та п.3
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №6 від 27.03.1992 року (з
відповідними змінами) «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди»
розглядаючи позови про відшкодування
шкоди, суди повинні мати на увазі, що
відповідно до ст.ст. 440 і 450 ЦК України,
шкода, заподіяна особі і майну
громадянина?

або заподіяна майну юридичної особи,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, незалежно від наявності
вини. Шкода, заподіяна кількома
особами, відшкодовується

кожною з них в частині, заподіяній нею
(в порядку часткової відповідальності).
Питання про відповідальність за шкоду,
заподіяну при цьому самим джерелом
підвищеної небезпеки кожного із їх
володільців перед іншим з них,
вирішується за правилами ст.440 ЦК
України: шкода, заподіяна одному з
володільців з вини іншого -
відшкодовується винним при наявності
лише вини володільця, якому
заподіяна шкода, вона йому не
відшкодовується; при наявності вини
обох

володільців - розмір відшкодування
визначається відповідно до ступеня
вини кожного; при відсутності вини
володільців у взаємному заподіянні
шкоди - жоден з них не має права на
відшкодування.

Враховуючи, що сторонами, під
час розгляду справи, достовірних
доказів більшого чи меншого ступеня
вини кожної із сторін у справі за
фактом вчиненого ДТП доведено не було,
згідно постанов суду, сторін
притягнуто до адміністративної
відповідальності у вигляді штрафу,
тому суд першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку, що ступінь
вини сторін у вчиненій ДТП є

взаємним та рівнозначним.

При ухвалення рішення, суд
першої інстанції врахував взаємний та
рівнозначний ступінь вини учасників
ДТП, які притягнуті у встановленому
законодавством порядку до
адміністративної відповідальності,
належність доказів матеріального
збитку завданого сторонам ДТП, а саме!
висновку автотоварознавчого
дослідження №002/12 від 11.01.2012 року
наданого позивачем та висновку
№3213/3214/13-54 від 31.07.2013 року судової
комісійної авто товарознавчої
експертизи матеріальний збитку
заподіяного власникові (відповідачу)
трактора «МТЗ -80» д/н НОМЕР_3 та причепа
д/н НОМЕР_1, а також, те, що апелянтом,
під час розгляду справи зустрічного
позову заявлено не було, таким чином,
позов ОСОБА_2 підлягав частковому
задоволенню з стягненням з відповідача
на користь позивача завданого
матеріального збитку в сумі 2 888, 78 грн. -
половина розміру матеріального збитку,
визначеного відповідно до
автотоварознавчого дослідження №002/12
від 11.01.2012 року, а також стягненням
витрат при оплаті вартості експертизи
в сумі 1300 грн.

Нових доказів або обставин,
які б могли призвести до скасування
рішення суду, апелянт не навів, а
колегія суддів їх не встановила,
рішення суду обґрунтоване, доведено та
скасуванню не підлягає.

Згідно з вимогами ст. 308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі наведеного,
керуючись ст.ст. 293, 303, 304, 307, 308, 313-315ЦПК
України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Макарівського
районного суду Київської області від
28 серпня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили
з моменту проголошення та може бути
оскаржено до касаційної інстанції
протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді