Справа № 748/437/14-ц Провадження №
22-ц/795/841/2014 Головуючий у I інстанції -
Кухта В. О. Доповідач - Бойко О.
В.Категорія - цивільна
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Бойко О.В.

суддів: Шитченко Н.В.,
Висоцької Н.В.,

при секретарі Мартиновій
А.В.

з участю представника
позивача Рожка С.М.,

відповідачки
ОСОБА_2 та її представників:

ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 05 березня 2014
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

28.01.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося з позовом до ОСОБА_2, в якому
просить стягнути з відповідача
заборгованість за кредитним договором
№CNXRRX05050007 від 07.04.2007 року в сумі 24043,73
грн., мотивуючи свої вимоги тим, що
даний кредитний договір був укладений
з ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідач є його донькою та прийняла
спадщину, а тому заборгованість за
кредитним договором на момент смерті
спадкодавця підлягає стягненню з неї.

Рішенням Чернігівського районного
суду Чернігівської області від 05
березня 2014 року в задоволенні позовних
вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернулося з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Апелянт вважає, що воно є незаконним,
необґрунтованим, таким, що винесене
внаслідок неповного з'ясування
обставин, які мають значення для
справи, з порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права.

Апелянт, посилаючись на ст.ст. 1218,1282 ЦК
України, зазначає, що рішенням суду в
задоволенні позовних вимог
безпідставно відмовлено з посиланням
на те, що ОСОБА_2 хоча і звернулась до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, але свідоцтво про
право на спадщину не отримала, що є її
правом, а не обов"язком. Відсутність у
спадкоємця свідоцтва про право на
спадщину не може бути підставою для
відмови у позові.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав апеляційну скаргу,
просив її задовольнити.

Відповідач та її представники
апеляційну скаргу не визнали, просили в
її задоволенні відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
приходить до наступного висновку.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
не отримала свідоцтво про право на
спадщину та у зв'язку з цим не може
розпоряджатися спадковим майном, то не
має підстав вважати її такою, що
одержала спадщину. Тому, за нормами ч.1
ст.1282 ЦК України, на даний час у неї не
виникло обов'язку задовольнити вимоги
кредитора, оскільки вона ще не одержала
майно у спадщину. До того ж, позивачем
не надано доказів вартості спадкового
майна, що позбавляє суд можливості
визначити межі відповідальності
спадкоємця навіть у разі одержання нею
цього майна.

Апеляційний суд погоджується з
висновком суду про відмову в
задоволенні позовних вимог, але з інших
мотивів.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини та згідно із ч.3
ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва
про право на спадщину не позбавляє
спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 1231 ЦК України до
спадкоємця переходить обов'язок
відшкодувати майнову шкоду (збитки),
яка була завдана спадкодавцем. Майнова
та моральна шкода, яка була завдана
спадкодавцем, відшкодовується
спадкоємцями у межах вартості рухомого
чи нерухомого майна, яке було одержане
ними у спадщину.

Встановлено, що 07.04.2007 року ОСОБА_5 та
ПАТ КБ «ПриватБанк» уклали кредитний
договір №CNXRRX05050007, згідно якого банк
надав йому кредит в сумі 7198,92 грн., а той,
в свою чергу, зобов'язався сплачувати
кредитні кошти у визначений строк та
інші платежі, передбачені договором
(а.с.11-18).

Позивач свої зобов'язання за даним
договором виконав і надав кредитні
кошти позичальнику в повному обсязі
(а.с.11).

Відповідно до розрахунку
заборгованості, заборгованість за
кредитним договором склала 24043,73 грн.
(а.с.7-9), тобто починаючи з 2007 року
отримана позичальником сума кредиту не
сплачувалась.

Згідно копії свідоцтва про смерть
Серії НОМЕР_1, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с.50).

12.05.2009 року ОСОБА_2 звернулася до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, а інші спадкоємці
відмовилися від своїх часток на її
користь (а.с.42,43).

Відповідно до довідки Чернігівської
районної державної нотаріальної
контори №2392/02-14 від 04.10.2011 року,
спадкове майно складається з 1/2 частини
житлового будинку, але свідоцтво про
право на спадщину не видавалось, у
зв'язку з тим, що накладено арешт на все
майно (а.с.48).

Тільки 12.12.2013 року (через 5 років після
смерті боржника) позивач листом
звернувся до ОСОБА_2, як спадкоємиці, в
якому зазначив, що на той час йому стало
відомо про смерть ОСОБА_5 та просив
сплатити заборгованість кредитним
договором (а.с.25).

Ст. 1281 ЦК України визначено, що
кредиторові спадкодавця належить
протягом шести місяців від дня, коли
він дізнався або міг дізнатися про
відкриття спадщини, пред'явити свої
вимоги до спадкоємців, які прийняли
спадщину, незалежно від настання
строку вимоги. Якщо кредитор
спадкодавця не знав і не міг знати про
відкриття спадщини, він має право
пред'явити свої вимоги до спадкоємців,
які прийняли спадщину, протягом одного
року від настання строку вимоги.
Кредитор спадкодавця, який не пред'явив
вимоги до спадкоємців, що прийняли
спадщину, у строки, встановлені
частинами другою і третьою цієї статті,
позбавляється права вимоги.

Отже, строки пред'явлення кредиторами
спадкодавця вимог до спадкоємців є
обмежувальними (присічними), їх
пропущення припиняє права кредиторів.
А тому ці строки не призупиняються, не
перериваються й не поновлюються.

Таким чином, відповідно до положень
частини 4 статті 1281 ЦК України позивач
позбавлений права вимагати від
спадкоємців сплатити борг спадкодавця,
який виник з кредитного договору
№CNXRRX05050007 від 07.04.2007 року, оскільки
сплив строків, визначених у ст.1281 ЦК
України, припиняє існування права
вимоги кредитора - позивача внаслідок
нездійснення ним свого права (ч. 2 ст. 12
ЦК України).

За таких обставин, апеляційний суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, рішення суду першої
інстанції - зміні в частині мотивів
відмови в задоволенні позову ПАТ КБ
«ПриватБанк», оскільки суд 1 інстанції,
в порушення вимог ст.ст. 1218, 1296 ЦК
України, необґрунтовано мотивував
відмову в задоволенні позовних вимог,
безпідставно посилаючись на
відсутність у відповідачки свідоцтва
про право на спадщину та відсутність
його оцінки.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п.1,4 ч.1 ст.309,
ст.ст.313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України,
апеляційний суд,

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Рішення Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 05 березня 2014
року змінити в частині мотивів відмови
в задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення боргу.

В іншій частині рішення Чернігівського
районного суду Чернігівської області
від 05 березня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий:Судді: