Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №294/2057/13-ц
Головуючий у 1-й інст. Мельничук
Доповідач Талько О. Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючої Талько О.Б.,

суддів: Косигіної Л.М., Григорусь Н.Й.,

при секретарі Трохимчук Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, завданої злочином,
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Чуднівського районного суду
Житомирської області від 9 січня 2014
року ,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з даним позовом, в якому зазначив,
що 25 червня 2012 року в с. Вороб'ївка
Полонського району Хмельницької
області, поблизу бару «Надія», ОСОБА_2
умисно заподіяв йому тяжкі тілесні
ушкодження. Ухвалою апеляційного суду
Хмельницької області від 8 серпня 2013
року відповідача визнано винним у
скоєнні злочину, передбаченого ст. 128 КК
України.

Внаслідок злочинних дій
відповідача він змушений був тривалий
час проходити курси лікування у
медичних закладах та витрачати на це
кошти. Завдані йому матеріальні збитки
становлять 10262 грн.

Окрім того, позивачеві була
завдана моральна шкода, яку він оцінює
в розмірі 100000 грн.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1
просив стягнути з відповідача
зазначені кошти.

Рішенням Чуднівського районного
суду Житомирської області від 9 січня
2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 5251 грн. 14 коп. матеріальної
шкоди, 35000 грн. в рахунок відшкодування
моральної шкоди, а також 4593 грн. 90 коп.
судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить змінити рішення, зменшивши
суму відшкодування моральної шкоди до
7000 грн., а також зменшити розмір
матеріальної шкоди.

Апелянт, зокрема, зазначає, що
подані позивачем чеки не є належними та
допустимими доказами понесених ним
витрат лікування. Зазначивши у рішенні
про відмову у стягненні коштів,
витрачених ОСОБА_1 на придбання
бензину, суд врахував ці витрати при
обчисленні загальної суми
матеріальної шкоди. Окрім того, судом
невірно обрахована сума понесених
позивачем витрат на правову допомогу, а
також розмір судового збору.

На думку апелянта, при визначенні
розміру відшкодування моральної шкоди
поза увагою суду залишилось та
обставина, що причиною заподіяння
позивачеві тілесних ушкоджень була
негативна поведінка останнього, який,
перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, неетично висловлювався на
адресу його дружини.

В судовому засіданні апелянт та
його представник підтримали доводи,
викладені в апеляційній скарзі.

Позивач та його представник в
судовому засіданні не визнали
апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення, виходячи з
наступного.

За правилами ч.1 ст.1166 ЦК України
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особі чи майну фізичної або юридичної
особи, підлягає відшкодуванню в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Обов'язок відшкодувати спричинену
особою шкоду виникає за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи.

Поряд із загальними підставами
відшкодування шкоди цивільне
законодавство містить спеціальні
норми. Зокрема, ч.1 ст. 1195 ЦК України на
фізичну або юридичну особу, яка завдала
шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я, покладений обов'язок
відшкодувати витрати, пов'язані з
придбанням ліків.

За правилами ч.1 ст.23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, за винятком
випадків, встановлених частиною другою
цієї статті.

Судом встановлено, що вироком
Полонського районного суду
Хмельницької області від 11 лютого 2013
року відповідача визнано винним у
вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.
121 КК України, за те, що він о 22 год. 20 хв.
25 червня 2012 року в с. Вороб'ївка
Полонського району Хмельницької
області, поблизу бару «Надія», під час
суперечки, яка виникла на грунті
неприязних стосунків, умисно наніс
удар кулаком в голову ОСОБА_1, від якого
останній впав на дорожнє шосейне
покриття та отримав тілесні
ушкодження у вигляді закритої
черепно-мозкової травми, забійної рани
верхньої губи, саден на обличчі, двох
синців в скроневих ділянках, лінійного
перелому скроневої та тім'яної кістки,
гострих гематом правої скроневої та
скронево-тім'яної ділянок, закритої
тупої травми грудної клітини, перелому
тіла грудини, забою серця легкого
ступеня, які відносяться до тяжких
тілесних ушкоджень.

Ухвалою апеляційного суду
Хмельницької області від 8 серпня 2013
року дії ОСОБА_2 перекваліфіковані з ч.1
ст. 121 КК України на ст. 128 КК України та
призначено покарання у вигляді
обмеження волі строком на 2 роки. На
підставі ст. 75 КК України відповідача
звільнено від відбування покарання з
іспитовим строком тривалістю 1 рік.

В судовому засіданні встановлено,
що внаслідок отриманих тілесних
ушкоджень позивач з 26 по 27 червня 2012
року перебував на стаціонарному
лікуванні у Полонській центральній
районній лікарні ім. Н.С. Говорун, а
також з 27 червня 2012 року по 24 липня 2012
року проходив курси лікування у
нейрохірургічному відділенні та з 30
травня 2013 року по 7 червня 2013 у
неврологічному відділенні
Житомирської обласної клінічної
лікарні ім. О.Ф. Гербачевського.
Протягом лікування ОСОБА_1 були
призначені ліки, медичні препарати та
обстеження, не передбачені бюджетним
фінансуванням. Окрім того, внаслідок
заподіяння тілесних ушкоджень
позивачеві здійснене оперативне
втручання. Вказані обставини
підтверджуються дослідженими в
судовому засіданні медичними картками
стаціонарного хворого та листами
зазначених медичних закладів.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до обгрунтованого висновку про
те, що відповідач зобов'язаний
відшкодувати ОСОБА_1 спричинену
внаслідок злочину матеріальну та
моральну шкоду.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на
підставі наданих позивачем чеків на
придбання ліків та квитанцій про
сплату коштів за проходження ним
медичних обстежень прийшов до висновку
про те, що розмір матеріальної шкоди, з
урахуванням сплачених відповідачем в
добровільному порядку 3000 грн.,
становить 5251 грн. 14 коп.

Проте, наявні в матеріалах справи
оригінали чеків свідчать, що згідно з
призначеннями лікарів за період з 26 по
27 червня 2012 року позивачем за власні
кошти були придбані ліки на суму 419 грн.
62 коп. За час проходження курсу
лікування протягом періоду з 27 червня
по 24 липня 2012 року ним були витрачені
кошти на придбання ліків та медичних
препаратів на суму 2373 грн. 21 коп. Окрім
того, за проходження згідно з
призначеннями лікарів комп'ютерної
томографії головного мозку позивачем 27
червня 2012 року сплачено 450 грн., а також
повторної томографії 9 липня 2012 року - 405
грн., що підтверджується оригіналами
квитанції №2414 та №2531 ( а.с. 136). За період
лікування з 30 травня по 7 червня 2012 року
позивач придбав за власні кошти ліки на
суму 906 грн. 27 коп. ( а.с. 134).

Ставити під сумнів доказове значення
вказаних чеків та квитанцій у суду
підстав немає, оскільки зазначені у них
ліки, медичні препарати, їх кількість, а
також обстеження були придбані та
здійснені за призначеннями лікарів.
Належних та допустимих доказів на
спростування цих обставин
відповідачем не надано.

Таким чином, загальний розмір коштів,
витрачених позивачем на лікування
становить 4554 грн. 10 коп.

З пояснень сторін в судовому
засіданні також було встановлено, що
відповідач добровільно сплатив
позивачеві 3000 грн. в рахунок
відшкодування спричиненої
матеріальної шкоди.

Враховуючи вищезазначене, розмір
матеріальної шкоди підлягає зменшенню
з 5251 грн. 14 коп. до 1554 грн. 10 коп.

Згідно з ч.3 ст. 23 ЦК України
розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

При визначенні розміру
відшкодування моральної шкоди, суд
першої інстанції, врахувавши
необережність дій відповідача, факт
погіршення стану здоров'я ОСОБА_1 і
перенесені у зв'язку з цим
психологічні переживання, фізичні та
душевні страждання з огляду на
характер тілесних ушкоджень, прийшов
до висновку про стягнення 35000 грн.

Проте, поза увагою суду першої
інстанції залишились обставини
заподіяння шкоди. Зокрема, зі змісту
вироку вбачається, що причиною
неприязних стосунків між сторонами, в
результаті яких ОСОБА_1 спричинені
тілесні ушкодження, були негативні
висловлювання позивача на адресу
дружини ОСОБА_2

Окрім того, надана позивачем довідка
серії 10 ААБ №244746, видана МСЕК 15 січня
2014 року, свідчить про те, що позивачеві
з 11 листопада 2013 року встановлена третя
група інвалідності внаслідок
загального захворювання. Доказів того,
що інвалідність настала в результаті
заподіяння зазначених тілесних
ушкоджень, суду не надано.

Також, при визначенні розміру
відшкодування моральної шкоди, колегія
суддів враховує і дії відповідача,
спрямовані на усунення негативних
наслідків, що настали внаслідок його
протиправної поведінки відносно
ОСОБА_1, зокрема, сплату ним в
добровільному порядку коштів в сумі 3000
грн. на лікування.

З огляду на вищезазначене, розмір
моральної шкоди підлягає зменшенню з
35000 грн. до 20000 грн.

При вирішенні питання щодо стягнення з
відповідача витрат, пов'язаних з
оплатою позивачем правової допомоги,
суд виходить з того, що згідно із
записами в журналах судових засідань,
час, протягом якого представник
позивача приймав участь у судових
засіданнях, становить 3 години 30 хвилин.
Таким чином, враховуючи вимоги ст.1
Закону України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах», з огляду на часткове
задоволення позовних вимог, на користь
позивача підлягає стягненню 1605 грн. 80
коп.

Також суд, в порушення вимог ч.3 ст. 88 ЦПК
України, безпідставно стягнув на
користь ОСОБА_1 229 грн. 40 коп. судових
витрат , оскільки позивач згідно з п.6
ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий
збір» звільнений від сплати таких
витрат. В даному випадку судовий збір
стягується з відповідача в дохід
держави пропорційно до задоволеної
частини вимог.

Враховуючи вищезазначене,
рішення суду в частині стягнення з
відповідача судових витрат підлягає
скасуванню з ухваленням нового.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309,
314,316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Чуднівського районного
суду Житомирської області від 9 січня
2014 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 матеріальної та
моральної шкоди змінити, зменшивши
суму відшкодування матеріальної шкоди
з 5251 грн. 14 коп. до 1554 грн. 10 коп., та
моральної шкоди з 35000 грн. до 20000 грн.

Рішення в частині стягнення
судових витрат скасувати, ухваливши
нове.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
держави 344 грн. 10 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 1605 грн. 80 коп. витрат на правову
допомогу.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуюча
Судді: