АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/5586/2014 Головуючий у
1-й інстанції: Лужецька О.Р.
Доповідач Кравець В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючої - Кравець
В.А.,

Суддів - Семенюк
Т.А., Музичко С.Г.

при секретарі - Круглику
В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
Державного підприємства «Дирекція з
капітального будівництва і
реконструкції Міжнародного аеропорту
«Донецьк» на ухвалу Дарницького
районного суду м. Києва від 25 лютого 2014
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Укренергопром» до Державного
підприємства «Дирекція з капітального
будівництва і реконструкції
міжнародного аеропорту «Донецьк»,
ОСОБА_1 про стягнення боргу та штрафних
санкцій, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2014 року представник товариства
звернувся до суду із позовом, в якому
просив стягнути солідарно з ДП
«Дирекція з капітального будівництва і
реконструкції Міжнародного аеропорту
«Донецьк» та ОСОБА_1 1000,00 грн. основного
боргу, стягнути з ДП «Дирекція з
капітального будівництва і
реконструкції Міжнародного аеропорту
«Донецьк» 365 860,87 грн. та вирішити
питання судових витрат.

Ухвалою Дарницького районного суду м.
Києва від 25 лютого 2014 року - відкрито
провадження у справі.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої
інстанції, представник ДП «Дирекція з
капітального будівництва і
реконструкції Міжнародного аеропорту
«Донецьк» подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати ухвалу та
постановити нову, якою відкрити
провадження у справі в частині вимог
позивача до ОСОБА_1, що належать до
цивільної юрисдикції та відмовити у
відкритті провадження у справі в
частині вимог позивача до ДП «Дирекція
з капітального будівництва та
реконструкції Міжнародного аеропорту
«Донецьк» у зв'язку із тим, що вимоги не
підлягають розгляду у порядку
цивільного судочинства.

В обґрунтування своїх вимог
посилається на те, що ухвала суду є
незаконною, прийнятою з порушенням
норм процесуального права.

Зазначає, що вимоги позивача до
державного підприємства носять
господарсько-правовий характер, а тому
спір підлягає розгляду у порядку
господарського судочинства.

Крім того, згідно умов за Договору
поруки у разі невиконання апелянтом
(боржником) Договору № 833-П, обсяг
відповідальності Поручителя
обмежується сплатою суми - 1000,00 грн., в
той час, як обсяг зобов'язань
державного підприємства перед
позивачем за Договором № 833-П складає 290
368,39 грн.

Вказує на те, що ані ОСОБА_1, ані позивач
про укладення Договору поруки не
повідомляли, апелянту стало відомо про
його укладення із матеріалів позовної
заяви.

Звертає увагу на те, що відповідно до
розділу 7 Договору № 833, сторонами
досягнуто згоди щодо дотримання
порядку досудового врегулювання спору,
а у випадку недосягнення згоди
протягом 30 днів після виникнення
розбіжностей, суперечка повинна бути
передана на розгляд господарського
суду.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А.,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість постановленої ухвали
, колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав:

Відкриваючи провадження у даній
справі, суд виходив з непідсудності
справи цьому суду.

Проте, з таким висновком суду
погодитись неможливо, оскільки такого
висновку суд дійшов з порушенням норм
процесуального права.

Згідно із ст. 107 ЦПК України усі справи,
що підлягають вирішенню в порядку
цивільного судочинства, розглядаються
районними, районними у містах, міськими
та міськрайонними судами.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 15 ЦПК
України, суди загальної юрисдикції
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Згідно з правилами ч. 1 ст. 1, ст. ст. 2, 12
Господарського процесуального кодексу
України справи, у яких сторонами є
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи та громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
розглядаються господарськими судами.

За ст. 16 ЦПК України не допускається
об'єднання в одне провадження вимог,
які підлягають розгляду за правилами
різних видів судочинства, якщо інше не
встановлено законом.

Договір поруки має додатковий
(акцесорний) до основного зобов'язання,
як правило, кредитного договору -
характер і укладається саме для
забезпечення виконання останнього, а
поручитель згідно з частиною першою
статті 554 ЦК відповідає перед
кредитором , за загальним правилом,
солідарно із позичальником, якщо
договором поруки не встановлено його
додаткову (субсидіарну)
відповідальність. Неможливість
окремого розгляду цих договорів може
бути пов'язана, зокрема, із визначенням
суми заборгованості, способу виконання
зобов'язання та іншими умовами
договорів;

З матеріалів справи убачається, що
позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача юридичної особи - ДП
«Дирекція з капітального будівництва і
реконструкції Міжнародного аеропорту
«Донецьк» та відповідача фізичної
особи - ОСОБА_1 про стягнення боргу і
штрафних санкцій за договором,
предметом якого є розробка
проектно-кошторисної документації по
встановленню інсинераторів з
утилізації побутових відходів в
Донецькому аеропорту».

Окрім того , договір, за яким виник
спір, було укладено між юридичними
особами - позивачем та відповідачем ДП
«Дирекція з капітального будівництва і
реконструкції Міжнародного аеропорту
«Донецьк», обов'язок поручителя перед
кредитором обмежується сплатою суми 1000
грн., т.ч. ПДВ - 166,67 грн.

Отже, апеляційна інстанція звертає
увагу на те, що відповідальність ОСОБА_1
є чітко визначеною, такою, що не тягне
за собою солідарну відповідальність
позичальника і його, як поручителя, за
невиконання боржником основного
зобов'язання.

Наразі , з урахуванням характеру спору
та складу сторін у спірних
правовідносинах, суд не дав належної
оцінки тому, що спір фактично виник між
юридичними особами у частині стягнення
заборгованості з відповідача -
юридичної особи та не з»ясував межі
відповідальності ОСОБА_1, яка є чітко
визначеною.

Разом з тим, апелянт зазначає, що він не
був обізнаний про укладення між
позивачем та ОСОБА_1 договору поруки, що
свідчить про намір позивача вивести
спір у площину цивільного процесу.

Відповідно до ст.312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок,
встановлений для його вирішення.

Оскільки, ухвала постановлена з
порушенням процесуальних норм права,
така ухвала підлягає до скасування з
передачею питання щодо відкриття
провадження у справі на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст., 312-315 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника
Державного підприємства «Дирекція з
капітального будівництва і
реконструкції Міжнародного аеропорту
«Донецьк» - задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду м.
Києва від 25 лютого 2014 року в справі
скасувати та передати питання щодо
відкриття провадження у справі на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий
Судді