Справа №
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року
смт. Приазовське

Приазовський районний суд Запорізької
області у складі головуючого судді
Діоба Г.О., при
секретарі Цукановій Л.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
приміщенні Приазовського районного
суду в смт. Приазовське Запорізької
області подання державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Приазовського районного управління
юстиції Запорізької області Бабак Х.А.
про тимчасове обмеження у праві виїзду
боржника ОСОБА_2 за межі України,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Приазовського районного управління
юстиції Запорізької області Бабак Х.А.
звернулася до суду з поданням,
погодженим з начальником відділу
державної виконавчої служби, в якому
просить тимчасово обмежити ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України,
паспорт серії НОМЕР_1, виданий 19.03.1996
року Приазовським РВ УМВС України в
Запорізькій області, у праві виїзду за
межі України без вилучення паспортного
документу шляхом заборони перетину
кордону України до виконання своїх
зобов'язань, покладених на неї судовим
рішенням.

В обґрунтування вимог державний
виконавець в поданні зазначила, що на
виконанні у відділі перебуває зведене
виконавче провадження № 30359335 з
примусового виконання: виконавчого
листа № 2-349/2011, виданого 13.12.2011 року
Приазовським районним судом
Запорізької області про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ПАТ "Родовід Банк"
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 392584,26 грн.; виконавчого листа
№ 2-65/12, виданого 21.05.2012 року
Приазовським районним судом про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "ПУМБ"
(згідно ухвали Приазовського районного
суду від 06.02.2014р. сторону стягувача у
виконавчому провадженні замінено на
ТОВ "АНСУ") заборгованості за кредитним
договором у сумі 12557,98 доларів США та
20293,60 грн. Виконавчі провадження
відкриті 15.12.2011 року та 08.06.2012 року, але
до цього часу рішення суду не виконані,
боржник ухиляється від сплати
заборгованості, заходів для погашення
заборгованості не вживає. В ході
проведення виконавчих дій державним
виконавцем був накладений арешт на
майно боржника, а саме: двоповерховий
житловий будинок по АДРЕСА_1, земельну
ділянку площею 0,15 га, що знаходиться за
цією адресою, а також на нежиле
приміщення по АДРЕСА_2. Державним
виконавцем встановлено, що ОСОБА_2 має
постійний дохід, оскільки працює
директором Шевченківської
загальноосвітньої школи І-ІІІ
ступенів, а також має інше щомісячне
джерело доходу в розмірі 1200 гривень
від передачі в оренду нежилого
приміщення по АДРЕСА_2, що
підтверджується договором оренди
нежилого приміщення від 30.10.2012р., але
заборгованість не сплачує, що свідчить
про ухилення боржника від виконання
зобов'язань. Також про факт ухилення
ОСОБА_2 від виконання покладених на неї
судовими рішеннями зобов'язань
свідчить її неявка за вимогою
державного виконавця 04.04.2014р. до
відділу державної виконавчої служби
для надання пояснень з приводу
тривалого невиконання рішень суду.

В судове засідання державний
виконавець Бабак Х.А. не з'явилась,
надала до суду заяву про розгляд
подання за її відсутності, в якій
зазначила про підтримання заявлених
вимог у повному обсязі.

У відповідності до положень ч.2 ст. 197
ЦПК України фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалось.

Дослідивши додані до подання
матеріали, суд приходить до висновку
про відсутність підстав для його
задоволення.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України, питання про
тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Стаття 6 Закону України "Про порядок
виїзду з України та в'їзд в Україну
громадян України" передбачає, що
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадках, передбачених п.1-9 ст. 6
вказаного Закону, в тому числі, коли
діють неврегульовані договірні чи інші
невиконані зобов'язання - до виконання
зобов'язань, або розв'язання спору за
погодженням сторін у передбачених
законом випадках.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

За змістом наведених вище норм чинного
законодавства, тимчасове обмеження
боржника у праві виїзду за межі України
є винятковим заходом обмеження
особистої свободи фізичної особи, який
застосовується лише при наявності
достатніх підстав вважати, що така
особа ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на неї
відповідним судовим рішенням та його
намір вибути за межі України з метою
невиконання цього рішення.

Підставою для обмеження особи у праві
виїзду за кордон є сукупність двох
умов: наявність у особи невиконаних
зобов'язань, покладених на неї рішенням
суду або органу (посадової особи), а
також факт її ухилення від виконання
таких зобов'язань.

Про ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
обов'язків у виконавчому провадженні,
може свідчити невиконання ним своїх
обов'язків, передбачених ч.6 ст. 12 Закону
України "Про виконавче провадження".

Судом встановлено, що виконавчі листи
про стягнення з боржника
заборгованості, які видані
Приазовським районним судом,
знаходиться на виконанні у відділі
державної виконавчої служби з 15 грудня
2011 року та 08 червня 2012 року. В поданні
державного виконавця, як підстава для
обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду, лише
зазначено про наявність невиконаних
боргових зобов'язань, а також про те, що
боржник має постійне місце роботи,
щомісячні доходи у вигляді отримання
орендної плати в розмірі 1200 гривень,
але заборгованість не погашає.

До подання про тимчасове обмеження
ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України
додані наступні документи: копії
виконавчих листів виданих
Приазовським районними судом, копії
постанов про відкриття виконавчих
проваджень, копія відповіді на запит
до Державної податкової служби України
про джерела отримання доходів
боржників -фізичних осіб, копія
договору оренди нежилого приміщення
від 30.10.2012р., копія вимоги державного
виконавця про зобов'язання боржника
з'явитись 04.04.2014р. на прийом до відділу
державної виконавчої служби та поштове
повідомлення про вручення ОСОБА_2
03.04.2014р. цього відправлення.

Проте, зазначені документи самі по собі
не підтверджують факту ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням суду.
Наявність боргу ще не свідчить про
ухилення ОСОБА_2 від сплати
заборгованості.

Як вбачається із змісту подання, на
теперішній час виконавче провадження
перебуває на стадії ознайомлення
сторін із результатами експертної
оцінки арештованого нерухомого майна,
яке належить боржнику. Будь-яких
фактичних даних, які б свідчили, що
ОСОБА_2 перешкоджала державному
виконавцю у накладені арешту на майно,
суду не представлено.

Обставина про наявність постійної
роботи у боржника, також не є
достатньою для того, щоб вважати
ОСОБА_2, такою, що ухиляється від
виконання зобов'язань, так як суду не
надані докази вжиття державним
виконавцем, передбаченого статтями 32,
68-70 Закону України "Про виконавче
провадження" заходу примусового
виконання рішення - звернення
стягнення на заробітну плату
боржника. Сам по собі договір оренди
нежилого приміщення від 30.10.2012р. не
свідчить про факти щомісячного
отримання ОСОБА_2 грошових коштів в
розмірі 1200 гривень в якості орендної
плати.

Факт неприбуття боржника до відділу
державної виконавчої служби 04.04.2014р. за
вимогою державного виконавця теж сам
по собі не свідчить про ухилення ОСОБА_2
від виконання зобов'язань, покладених
на неї судовими рішеннями, оскільки
суду не надані докази про неповажність
причин цього не з'явлення. Також суду не
надано будь-яких фактичних даних про
вжиття державним виконавцем заходів
щодо приводу боржника до відділу
державної виконавчої служби
працівниками органів внутрішніх справ,
у відповідності з положеннями
підпункту 2.1. Інструкції про порядок
взаємодії органів внутрішніх справ
України та органів державної
виконавчої служби при примусовому
виконанні рішень судів та іншихорганів
(посадових осіб), затвердженої Наказом
МВСУкраїни та Міністерства юстиції
України .06.02 N 607/56/5.

З огляду на те, що питання про тимчасове
обмеження боржника у праві виїзду за
межі України розглядається судом без
виклику чи повідомлення боржника,
доведення факту його ухилення від
виконання зобов'язань, покладається
саме на державного виконавця.

З урахуванням викладеного, приймаючи
до уваги недоведеність належними та
допустимими доказами факту ухилення
ОСОБА_2 від виконання зобов'язань,
покладених на неї судовими рішеннями,
суд дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення подання.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні подання
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Приазовського районного управління
юстиції Запорізької області Бабак Х.А.
про тимчасове обмеження у праві виїзду
боржника ОСОБА_2 за межі України.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Запорізької області через
Приазовський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя
Г.О. Діоба