Справа № 2-296/11
пр.№ 2/464/34/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.04.2014
м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого Тімченко О.В.

за участі: секретаря Ониськів А.С.

пр-ка позивача Грицини Р.А.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Львові
цивільну справу за позовом ТзОВ
«Кей-Колект» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5
та ОСОБА_6 про стягнення боргу за
кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

позивач ТзОВ «Кей-Колект»,
залучений в порядку правонаступництва
на підставі договору факторингу №1,
укладеного 12.12.2011 р. між ПАТ
«УкрСиббанк» та ТзОВ «Кей-Колект»,
звернувся до суду з позовом, в якому
просить стягнути з солідарно з
відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 борг за кредитним договором
№0 від 20 травня 2008 р. в розмірі 855
012,16 грн. Обґрунтовує позовні вимоги
тим, що 20 травня 2008 р. між АКІБ
«УКРСИББАНК» та відповідачем ОСОБА_2
буви укладений договір про надання
споживчого кредиту №0 (при
застосуванні ануїтентної схеми
погашення) із змінами до нього від 30
січня 2009 р., договір обліковується а
банку за №1, згідно з яким
позичальник отримав кредит в розмірі 95
000 доларів США, що становило 479 750 грн., та
який зобов'язувався повернути в термін
не пізніше 18 червня 2018 р., повертаючи
суму кредиту та проценти за його
користування шляхом сплати ануїтетних
платежів у розмірі 1505 доларів США
щомісячно. На забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором 20
травня 2008 р. між позивачем та
відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
були укладені договори поруки №205186,
№202678, №20674, згідно з якими останні
відповідають перед кредитором в тому ж
обсязі, що і позичальник,
відповідальність є солідарною. У
зв'язку із порушенням відповідачем
ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним
договором заборгованість станом на
30.11.2009 р. складає 855 012,16 грн., яку позивач
і просить достроково стягнути на
підставі ч.2 ст.1050 ЦК України.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав та просить
такий задоволити з підстав, викладених
в ньому. Ствердив, що у ТзОВ
«Кей-Колект» немає свідоцтва про
реєстрацію як фінансової установи та
відсутня ліцензія на надання
фінансових послуг, а якщо такі є, то
вони знаходяться в головному офісі в
м.Києві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
проти позову заперечила та просить в
такому відмовити. Решта відповідачів в
судове засідання не з'явилися, хоча
належним чином в порядку ст.75-76 ЦПК ЦПК
України повідомлялися про час та місце
розгляду справи, а тому суд вважає
можливим розглядати справу у їх
відсутності за наявності у справі
достатніх матеріалів.

Заслухавши пояснення представника
позивача, який на неодноразове
роз'яснення судом вимог ст.ст.10, 60 ЦПК
України ствердив, що надав усі
необхідні докази для підтвердження
позовних вимог, дослідивши матеріали
справи та з'ясувавши її дійсні
обставини справи, суд приходить до
наступного.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень, з врахуванням положень
ст.ст.57-59 ЦПК України.

Згідно зі ст.57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їх представників,
допитаних як свідків, письмових
доказів, речових доказів, зокрема
звуко- і відеозаписів, висновків
експертів. При цьому дані докази
повинні бути належними та допустимими,
як це передбачено ст.ст.58-59 ЦПК України.

Установлюючи наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд повинен
свої дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України).

Позивач покликається на те, 12 грудня 2011
р. між ПАТ «УкрСиббанк» (АКІБ
«УкрСиббанк») та ТзОВ «Кей-Колект»
укладено договір факторингу №1,
внаслідок чого до останнього перейшло
право грошової вимоги до відповідача
ОСОБА_2 як позичальника за кредитним
договором №0 від 20 травня 2008 р. По
укладеному договору факторингу ПАТ
«УкрСиббанк» виступає клієнтом, а ТзОВ
«Кей-Колект» - фактором.

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за
договором факторингу (фінансування під
відступлення права грошової вимоги)
одна сторона (фактор) передає або
зобов'язується передати грошові кошти
в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право вимоги
до третьої особи (боржника).

У ст.1079 ЦК України встановлено, що
сторонами у договорі факторингу є
фактор і клієнт. Клієнтом у договорі
факторингу може бути фізична або
юридична особа, яка є суб'єктом
підприємницької діяльності. Фактором
може бути банк або інша фінансова
установа, яка відповідно до закону має
право здійснювати факторингові
операції.

Згідно із ст.1 Закону України «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»
фінансова установа - юридична особа,
яка відповідно до закону надає одну чи
декілька фінансових послуг, а також
інші послуги (операції), пов'язані з
наданням фінансових послуг, у випадках,
прямо визначених законом, та внесена до
відповідного реєстру в установленому
законом порядку. До фінансових установ
належать банки, кредитні спілки,
ломбарди, лізингові компанії, довірчі
товариства, страхові компанії,
установи накопичувального пенсійного
забезпечення, інвестиційні фонди і
компанії та інші юридичні особи,
виключним видом діяльності яких є
надання фінансових послуг, а у
випадках, прямо визначених законом, -
інші послуги (операції), пов'язані з
наданням фінансових послуг.

Свідоцтво про реєстрацію
фінансової установи - документ
установленого зразка, який засвідчує
факт набуття юридичною особою статусу
фінансової установи та внесення
інформації про фінансову установу до
Реєстру (п.1 Положення про Державний
реєстр фінансових установ,
затверджений розпорядженням Державної
комісії з регулювання ринків
фінансових послуг України в редакції
від 16.01.2007 р. №6640).

Позивач «Кей Колект», який
виступає фактором, є товариством з
обмеженою відповідальністю та ним не
надано і в матеріалах справи відсутні
відомості про внесення товариства до
Державного реєстру фінансових установ,
видачі останньому свідоцтва про
реєстрацію фінансової установи.

Крім цього, за умовами ст.ст.4, 5 Закону
України «Про фінансові послуги та
державне регулювання ринків
фінансових послуг» фінансові установи
надають фінансові послуги, якими,
зокрема, є факторинг. Послуги з
факторингу фінансові установи мають
право надавати з урахуванням вимог
Цивільного кодексу України та цього
Закону.

Законом України «Про ліцензування
певних видів господарської
діяльності» передбачено, що відповідно
до спеціальних законів ліцензуванню
підлягають, зокрема, такий вид
господарської діяльності як із надання
фінансових послуг.

Так, статтею 34 Закону України «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»
визначено обов'язковість ліцензування
з надання фінансових послуг, тобто
ліцензуванню підлягає діяльність з
надання будь-яких фінансових послуг, що
передбачають пряме або опосередковане
залучення фінансових активів від
фізичних осіб.

Фінансовими активами є кошти, цінні
папери, боргові зобов'язання та право
вимоги боргу, що не віднесені до цінних
паперів (ст.1 Закону України «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових
послуг»).

Аналізуючи наведене, суд приходить до
висновку про необхідність отримання
фактором - позивачем ТзОВ «Кей Колект»
ліцензії, оскільки в даному випадку під
час надання фінансової послуги -
факторингу він залучає фінансові
активи від фізичної особи, однак таку
суду не надано та відсутня в матеріалах
справи.

Таким чином, позивач ТзОВ «Кей Колект»,
який виступає фактором за договором
факторингу, не є фінансової установою
та має не має ліцензії на здійснення
фінансових послуг, що є порушенням
наведених вище вимог закону.

При цьому суд звертає увагу на те, що
позивачем надано суду письмові докази -
копії договору факторингу з витягом та
актом приймання-передачі, які всупереч
вимогам ДСТУ завірені неналежним
чином, а суд за відсутності клопотань
осіб, які беруть участь у справі, у
відповідності до ч.2 ст.64 ЦПК України не
має право вимагати подання оригіналу.

Згідно зі ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.3 ЦПК
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних прав, свобод чи
інтересів у спосіб, передбачених
законом або договором.

Виходячи з приписів ст.ст.10, 60 ЦПК
України та незважаючи на роз'яснення
судом ч.4 ст.10 ЦПК України, позивачем не
наведено достатніх підстав та не
надано достатніх доказів, в
підтвердження права вимоги з
відповідачів як боржника за кредитним
договором та поручителів за договором
поруки - забезпечення зобов'язань за
кредитним договором, вимоги до яких є
похідними, а тому в позові слід
відмовити в повному обсязі.

Також, згідно із ст.88 ЦПК України
позивачеві не підлягають до
присудження понесені ним судові
витрати при подачі позову до суду у
разі відмови судом у задоволенні
позовних вимог.

На підставі ст.ст.15, 16, 1077-1079 ЦК
України, Закону України «Про фінансові
послуги та державне регулювання ринків
фінансових послуг», Закону України
«Про ліцензування певних видів
господарської діяльності», Положення
про Державний реєстр фінансових
установ, затверджений розпорядженням
Державної комісії з регулювання ринків
фінансових послуг України в редакції
від 16.01.2007 р. №6640, та керуючись ст.ст.3, 10,
60, 57-59, 88, 208, 212-215, 218 ЦПК України, с у д , -

в и р і ш и в :

відмовити в позові ТзОВ «Кей-Колект»
до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про
стягнення боргу в сумі 855012,16 грн. за
кредитним договором № 0 від 20
травня 2008 року.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
особами у відсутності яких таке
прийняте, - в той же строк з дня
отримання його копії.

Головуючий