Справа № 2018/2-468/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року Київський районний
суд м. Харкова

в складі: головуючого - судді
Божко В.В.

за участю секретаря
Пащук О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод
у здійсненні права власності шляхом
вселення, за зустрічним позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1, 3-ті особи - Восьма Харківська
державна нотаріальна контора, КП
«Харківське міськБТІ», про виділ в
натурі частини житлового будинку,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 про визнання за нею
права власності на 1/2 частину житлового
будинку з надвірними будівлями,
посилаючись на те, що помер їх з
відповідачем батько, який заповів їй
свою частину будинку, але оскільки
відповідач перешкоджає її отриманню
свідоцтва про право на спадщину, вона
вимушена звертатися до суду. Пізніше
позивачка змінила свої позовні вимоги
після отримання свідоцтва, і просить
суд усунути перешкод у здійсненні нею
права власності, зокрема користуванні,
оскільки відповідач не пускає її до
будинку, не дає ключі від нього, зайняв 1
поверх будинку, в якому проживав
батько, і саме цю частину заповів їй.

В судовому засіданні представники
позивачки ОСОБА_1 підтримали свої
позовні вимоги, пояснили, що житловий
будинок з надвірними будівлями
належить на праві власності позивачці
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частках,
тривалий час склався порядок
користування будинком між ОСОБА_2 та
колишнім власником, їх батьком,
спадкодавцем, який заповів їй свою
частину будинку з відповідною часткою
надвірних будівель. Але відповідач
ОСОБА_2 перешкоджає її праву власності,
в тому числі користуванню її частиною,
у зв'язку із чим позивачка вимушена
звертатися до правоохоронних органів.
В свій час і батько неодноразово
звертався до міліції на неправомірні
дії сина ОСОБА_2 з приводу користування
будинком

Відповідач ОСОБА_2 до судового
засідання з'явився, він та його
представник з позовними вимогами
позивачки не згодні, звернулися до суду
із зустрічним позовом про виділ
частини будинку в натурі, пояснили, що
дійсно між сторонами виникають спори
щодо порядку користування будинком, і
єдиним можливим способом цьому
перешкодити є виділ в натурі.

Представник 3-тьої особи - 8 ХДНК в
судове засідання не з'явився, просив
слухати справу за відсутністю їх
представника.

Представник 3-тьої особи - КП
«Харківське міське БТІ» в судове
засідання не з'явився, просив слухати
справу за відсутністю їх представника.

Суд, заслухавши пояснення
представників позивачки, відповідача
та представника відповідача,
перевіривши матеріали справи, прийшов
до наступного.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Житловий будинок з надвірними
будівлями, розташований в АДРЕСА_1,
належить на праві власності - 1/2 частина
ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про
право на спадщину за заповітом від 17
серпня 2010 року виданого 8 ХДНК та 1/2
частина ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва
про право власності від 27 листопада 1996
року.

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом
про визнання за нею права власності на
1/2 частину спірного будинку,
посилаючись на те, що відповідач
перешкоджає оформленню нею права
власності, а отримавши свідоцтво про
право на спадщину змінила свої позовні
вимоги и просить усунути перешкоди у
праві власності. Відповідач ОСОБА_2
звернувся до суду із зустрічною
позовною заявою про виділ в натурі.

За клопотаннями сторін судом
неодноразово призначалася судова
будівельно-технічна експертиза.

Згідно до висновків судової
будівельно-технічної експертизи
ХНДІСЕ за № 9840 від 6 лютого 2013 року
розділити будинок відповідно до
ідеальних часток сторін неможливо,
було запропоновано декілька варіантів
виділу в натурі житлового будинку з
надвірними будівлями з відступленням
від ідеальних часток.

Відповідачем ОСОБА_2 за зустрічним
позовом було обрано 2 варіант виділу,
згідно до якого він просить виділити
йому в натурі в житловому будинку
літ.А-2 наступні приміщення 1 поверху -
житлову кімнату 1-1, площею 11,1м2; житлову
кімнату 1-2, площею 25,4 м2; житлову кімнату
1-3, площею 17,1 м2; санвузол 1-4, площею 4,3 м2;
коридор 1-5, площею 8м2; кухню 1-6, площею 7,8
м2, комору 1-7, площею 1-7, приміщення
підвалу Ап - У, площею 19,9 м2 та У1, площею
57 м2. З надвірних споруд - гараж В, сарай
Д, тамбур д.

Відповідно до вищезазначеного
варіанту ідеальна частка
співвласників змінюється, частка
позивача стане складати - 46/100 частини
замість 1/2 частини. У зв'язку із
зменшенням частки йому належить
виплатити компенсацію у розмірі, від
якої відповідач відмовляється.

Представники позивачки ОСОБА_1 проти
усіх запропонованих варіантів
заперечують, посилаючись на те, що
відповідно до заповіту, колишній
власник заповів позивачці свою частину
будинку, а саме приміщення 1 поверху, де
мешкав батько сторін. Крім того,
запропоновані варіанти є такими, що
погіршують умови сторін, оскільки
потребують облаштування окремого
входу, при якому змінюється
призначення житловою кімнати.

За клопотанням представника позивача
ОСОБА_1 була призначена судова
будівельно-технічна експертиза,
проведення якої було доручено КП
«Харківське міське БТІ».

Відповідно до висновків
вищезазначеної експертизи надати
варіанти виділу в натурі не
представилося можливим у зв'язку з тим,
що відповідач ОСОБА_2 не допустив
експерта до житлового будинку. Згідно
до технічної документації, на підставі
якої було проведено експертизу надано
варіанти порядку користування
житловим будинком і надвірними
будівлями.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4
ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених ст.61 цього Кодексу.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст. 356 ЦК України власність двох
чи більше осіб із визначенням часток
кожного з них у праві власності є
спільною частковою власністю.

Частиною 1 ст. 364 ЦК України передбачено,
що співвласник має право на виділ у
натурі частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

Статтею 358 ЦК України визначено, що
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитись
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності.

Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що
є у спільній частковій власності, може
бути поділено в натурі між
співвласниками за домовленістю між
ними.

Так, за клопотанням відповідача ОСОБА_2
по справі було призначено судову
будівельно-технічну експертизу, згідно
висновку якої, з технічної точки зору
розділити домоволодіння, розташоване
по АДРЕСА_1 відповідно до ідеальних
часток співвласників неможливо. На
розгляд суду запропоновано варіанти
розподілу домоволодіння із відступом
від ідеальних часток співвласників.
Відповідач обрав другий варіант виділу
житлового будинку, представники
позивача в судовому засіданні із
запропонованими експертом варіантами
поділу домоволодіння не погодились,
оскільки вважали неприпустимим такий
варіант, такими, що суттєво порушують
їхні права. При цьому, питання про
присудження грошової компенсації тим
учасникам спільної власності, частка
яких зменшилась, зокрема ОСОБА_2 було
вирішено, від отримання компенсації
ОСОБА_2 відмовився.

Згідно п. п. 6, 7 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 04.10.1991 року
за № 7 «Про практику застосування
судами законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на
житловий будинок», виділ в натурі
часток житлового будинку, що є спільною
частковою власністю можливий, якщо
кожній зі сторін може бути виділено
відокремлену частину будинку із
самостійним виходом (квартиру). У
спорах про поділ будинку в натурі
учасникам спільної часткової
власності на будинок може бути
виділено відокремлену частину будинку,
яка відповідає розміру їх часток у
праві власності.

Аналіз вказаних обставин та норм
закону дає підстави вважати, що позовні
вимоги відповідача ОСОБА_2 підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Також суд приходить до висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають
задоволенню частково з наступних
підстав.

Позивачка є власницею 1/2 частини
спірного будинку з надвірними
будівлями, яку успадкувала за
заповітом після померлого батька.

Між спадкодавцем ОСОБА_1 та
відповідачем ОСОБА_2 виділу в натурі не
здійснювалося. Таким чином, посилання
представників позивачки про наявність
фактичного порядку користування між
сторонами, який є обов'язковим для
наступного власника не є
обґрунтованим.

З цих же самих підстав суд не може
вважати, що ОСОБА_1 успадкувала саме 1
поверх спірного житлового будинку з
надвірними будівлями, оскільки в
свідоцтві про право на спадщину про це
не зазначено. Тому суд не задовольняє
позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення
перешкод та вселення її до 1 поверху
спірного житлового будинку.

Відповідно до ст. 41 Конституції
України, ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Згідно з вимогами ст. ст. 16, 386 ЦК України
власник має право звернутися до суду з
вимогою про захист порушеного права
будь-яким способом, що є адекватним
змісту порушеного права, який ураховує
характер порушення та дає можливість
захистити порушене право.

За правилами ст. 150 ЖК України власник
має право використовувати житло для
власного проживання, проживання членів
сім'ї, інших осіб і розпоряджатися
своїм житлом на власний розсуд.

Аналогічні вимоги містить ст. 383 ЦК
України.

Отже, за змістом зазначених норм права
співвласник майна, яке знаходиться у
спільній сумісній власності без
виділення часток у натурі, має право на
вільне користування зазначеним майном
у повному обсязі та має право на
усунення перешкод у такому
користуванні у будь-який час.

В судовому засіданні було достовірно
встановлено, що відповідач чинить
перешкоди позивачці у користуванні
своєю власністю, ОСОБА_1 не має
можливості самостійно туди вселитися,
суд першої інстанції дійшов до
висновку про доведеність позовних
вимог позивачки про вселення до
житлового будинку й наявність
передбачених законом підстав для їх
задоволення.

Оскільки право власності є абсолютним
правом, що включає право володіння,
користування та розпорядження майном,
якого ніхто не може бути позбавлений,
крім випадків, передбачених законом, то
власник на підставі ст. 391 ЦК України,
ст. 150 ЖК Української РСР може захистити
своє порушене право шляхом вселення, що
відповідає ст. 16 ЦК України і є
способом, що відповідає встановленому
порушенню.

Оскільки, відповідач позбавляє
позивача права користуватись та
розпоряджатися спірним
домоволодінням, позивач в
добровільному порядку не має
можливості усунути перешкоди в
користуванні власністю, тому суд
вважає за необхідне вселити позивача у
спірний будинок та зобов'язати
відповідача не чинити ОСОБА_1 перешкоди
у користуванні своєю часткою майна.

На підставі викладеного, ст.ст. 10, 11, 209,
212, 214-215 ЦПК України, ст.ст.16, 356, 358, 364,
367, 383, 386, 391 ЦК України, 150 ЖК України, суд
, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про усунення перешкод у здійсненні
права власності шляхом вселення
задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у
здійсненні права власності шляхом
вселення до житлового будинку з
надвірними будівлями, розташованого в
АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити
ОСОБА_1 перешкод у здійсненні нею права
власності.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1, 3-ті
особи - Восьма Харківська державна
нотаріальна контора, КП «Харківське
міськБТІ», про виділ в натурі частини
житлового будинку, - задовольнити.

Виділити ОСОБА_2 відповідно до
варіанту П судової
будівельно-технічної експертизи за №
9840 від 6 лютого 2013 року в житловому
будинку літ.А-2 наступні приміщення -
житлову кімнату 1-1, площею 11,1м2; житлову
кімнату 1-2, площею 25,4 м2; житлову кімнату
1-3, площею 17,1 м2; санвузол 1-4, площею 4,3 м2;
коридор 1-5, площею 8м2; кухню 1-6, площею 7,8
м2, комору 1-7, площею 1-7, приміщення
підвалу Ап - У, площею 19,9 м2 та У1, площею
57 м2.

Виділити ОСОБА_2 надвірні споруди -
гараж В, сарай Д, тамбур д.

Визнати за ОСОБА_2 права власності на
46/100 частин житлового будинку з
надвірними будівлями, розташованого в
АДРЕСА_1, що складається в житловому
будинку літ.А-2 з приміщень - житлової
кімнат 1-1, площею 11,1м2; житлової кімнати
1-2, площею 25,4 м2; житлової кімнати 1-3,
площею 17,1 м2; санвузла 1-4, площею 4,3 м2;
коридору 1-5, площею 8м2; кухні 1-6, площею
7,8 м2, комори 1-7, площею 1-7, приміщень
підвалу Ап - У, площею 19,9 м2 та У1, площею
57 м2. Надвірних споруд - гаражу В, сарая
Д, тамбура д.

Залишити в спільному користуванні
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ворота №1, хвіртку №2,
паркан № 3, замощення 1.

Для здійснення варіанту П здійснити
наступні переобладнання:

- дверний блок між приміщеннями П
та 1-5 демонтувати, дверний проріз
закласти;

- віконний блок в приміщенні 1-2
демонтувати, улаштувати дверний
проріз, вставити дверний блок,
улаштувати приміщення тамбуру
глибиною не менш, ніж 1,5 м;

- закладений дверний проріз до
приміщень підвальної частини 1У
житлового будинку літ.А-2 розібрати,
дверний проріз між підвальними
приміщеннями 1У та У - закласти.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подавати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Головуючий -