Справа № 463/158/13
Головуючий у 1 інстанції: Шеремета Г.І.
Провадження № 22-ц/783/692/14
Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року

м. Львів

Судова колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області у складі:
головуючого судді - Ванівського О.М.

суддів: Шашкіної С.А., Богонюка М.Я.

ри секретарі: Цар М.М.

а участю: представника позивача -
ОСОБА_2 представника відповідача
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та адвоката - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6
на рішення Личаківського районного
суду м.Львова від 11 листопада 2013 року, -

встановила:

позивач ОСОБА_6 звернулася в суд з
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_7, Виконавчого
комітету Львівської міської ради,
Управління архітектури та
містобудування ЛМР в якому згідно
уточнених позовних вимог просила
зобов'язати відповідачів Виконавчий
комітет Львівської міської ради,
Управління архітектури та
містобудування ЛМР при погодженні
ОСОБА_3 будь-яких дозвільних документів
на проектування нового будинку
врахувати інтереси іншого власника
будинку та суміжного землекористувача
ОСОБА_6; зобов'язати відповідачів
ОСОБА_3 та ОСОБА_7 припинити будівельні
роботи(малярні, сантехнічні і т.д.) по
подальшому самочинному будівництві
будинку АДРЕСА_1; зобов'язати
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_7
відновити пожежний розрив та санітарні
норми до старого будинку, привівши стан
земельної ділянки до такого стану, що
існував до початку ведення ними(ОСОБА_7)
самочинного будівництва для
подальшого безпечного проживання
людей у старому будинку; стягнути з
ОСОБА_3 та ОСОБА_7 моральні збитки в
розмірі 2980 гривень, що складатиме по 1490
грн. з кожного та судові витрати.

Рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 11 листопада 2013 року в
задоволенні вищезгаданого позову
ОСОБА_6 було відмовлено.

Дане рішення оскаржила позивач ОСОБА_6,
подавши апеляційну скаргу, у якій
зазначає що суд першої інстанції
порушив норми матеріального та
процесуального права, внаслідок чого
прийшов до невірного висновку про
відмову у задоволенні її позовних
вимог. Зокрема зазначає, що самочинне
будівництво сім'ї ОСОБА_7 велось без
додержання будівельних норм та правил,
відсутні будь-які санітарні та пожежні
висновки. Самочинно збудований будинок
знаходиться на відстані 35 см. від
старого будинку, співвласником якого є
позивач ОСОБА_6. Вона постійно
перебуває у стресовому стані.
Відповідачі ОСОБА_7 надалі продовжують
проводити самочинне будівництво.
Внаслідок таких незаконних дій їй
заподіяна моральна шкода. Згідно
ст.ст.386,391 ЦК України вона має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні права розпоряджатись та
користуватись своїм майном. Просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове про
задоволення її позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача - ОСОБА_2 на
підтримання апеляційної скарги,
представника відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 та адвоката - ОСОБА_5 на
заперечення такої, перевіривши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог,
колегії суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, виходив з того, що
позивачем ОСОБА_6 не надано належних та
допустимих доказів в підтвердження
позовних вимог з приводу порушення її
прав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
відповідає вказаним вимогам.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно до положень ст. ст. 11, 59, 60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін які
беруть участь у справі. При цьому, кожна
із сторін зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень, а
обставини які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Судом та матеріалами справи
встановлено, що позивач ОСОБА_6 є
власником будинку та земельної ділянки
АДРЕСА_1, а відповідач ОСОБА_3 є
власником будинку та земельної ділянки
АДРЕСА_1, їх земельні ділянки межують
між собою. Існуючий будинок розміщений
на обох земельних ділянках сторін та
перебуває у частковій власності.

Як вбачається із матеріалів справи
питання самочинного будівництва
сторонами будинків по вул..Стешенка у
м.Львові було предметом неодноразового
розгляду у судах різних інстанцій.

Так, Рішенням Личаківського районного
суду м. Львова від 18.04.2005р. зобов'язано
ОСОБА_3 та ОСОБА_7 не чинити перешкод
ОСОБА_6 у користуванні земельною
ділянкою та будинковолодінням АДРЕСА_1
та знести самовільне будівництво
житлового будинку АДРЕСА_1. Апеляційним
судом Хмельницької області вказане
рішення та ухвала Апеляційного суду
Львівської області від 25 липня 2005р. в
частині вимог про усунення перешкод в
користуванні належною земельною
ділянкою, яка належить на праві
приватної власності, усунення
порушення прав власників шляхом
знесення частини самочинного
будівництва було відмовлено(т.1 а.с.4-7)

13.02.2006р. Личаківським районним судом м.
Львова винесено постанову, яка
залишена без змін Ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 26
листопада 2008р., якою визнано недійсним
рішення Виконавчого комітету ЛМР від
21.03.2003р. №214 «Про проектування та
будівництво гр.. ОСОБА_9, ОСОБА_6
індивідуального житлового будинку
АДРЕСА_1» та рішення Управління
архітектури ЛМР від 23.02.2004р. про
погодження робочого проекту
будівництва зблокованого
індивідуального житлового будинку
АДРЕСА_1»(т.1 а.с.34-37)

Постановою від 11.12.2012р. Львівського
окружного адміністративного суду
визнано протиправним та скасовано
архітектурно-планове завдання №825 від
27.12.2007р. на будівництво індивідуального
житлового будинку АДРЕСА_1 виданого
Управлінням архітектури та
містобудування ЛМР, визнано
протиправним та скасовано рішення
Управління архітектури та
містобудування ЛМР від 07.04.2008р. «Про
погодження робочого проекту
будівництва блокованого
індивідуального житлового будинку
АДРЕСА_1, скасовано дозвіл на виконання
будівельних робіт на будівництво
індивідуального житлового будинку
АДРЕСА_1 від 26.05.2008р. виданий інспекцією
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області.(т.1 а.с.233-242)

Постановою Личаківського районного
суду м. Львова від 08.06.2010р., яка залишена
без змін Ухвалою Львівського
Апеляційного адміністративного суду
від 5 грудня 2013р. визнано протиправною
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень Личаківської районної
адміністрації ЛМР, яка полягає у
невжитті заходів передбачених ст..376 ЦК
України до припинення самочинного
будівництва ОСОБА_3 житлового будинку
АДРЕСА_1 в порядку передбаченому ст..376
ЦПК України та зобов'язано Личаківську
районну адміністрацію ЛМР усунути
порушення прав ОСОБА_6 шляхом вжиття
заходів до самочинного будівництва
ОСОБА_6 житлового будинку на земельній
ділянці АДРЕСА_1, передбачених ч.7 ст.376
ЦК України в місячний термін після
вступу рішення в законну силу. Визнано
протиправною бездіяльність суб'єкта
владних повноважень Личаківської
районної адміністрації ЛМР, яка
полягає у невжитті заходів
передбачених ст..376 ЦК України до
припинення самочинного будівництва
ОСОБА_6 житлового будинку АДРЕСА_1 в
порядку передбаченому ст..376 ЦПК
України та зобов'язано Личаківську
районну адміністрацію ЛМР усунути
порушення прав ОСОБА_3 шляхом вжиття
заходів до самочинного будівництва
ОСОБА_6 житлового будинку на земельній
ділянці АДРЕСА_1, передбачених ч.7 ст.376
ЦК України в місячний термін після
вступу рішення в законну силу.

Відповідно до ст..61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

З урахуванням обставин встановлених у
судових рішеннях у яких брали участь ті
самі особи слідує, що будівництво
житлових будинків АДРЕСА_1 є
самочинним.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав.

Суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку, ухвалюючи
рішення про відмову у задоволенні
позову ОСОБА_6, про те, що позивачем не
доведено факту звернення до органів
місцевого самоврядування щодо
погодження будь-яких дозвільних
документів відповідачем, а відтак до
переконання, що захисту підлягають
лише порушені, невизнані та оспорювані
права, а не їх порушення у майбутньому.

Також, на думку колегії суддів, суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку про відсутність
підстав для зобов'язання відповідачів
ОСОБА_3 та ОСОБА_7 припинити будівельні
роботи по подальшому самочинному
будівництві будинку АДРЕСА_1, оскільки
вказані обставини не підтверджені
належними та допустимими доказами, як
того вимагають приписи статей 58,59 ЦПК
України

Крім того, колегія суддів погоджується
з висновком суду першої інстанції щодо
відсутності підстав для зобов'язання
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_7
відновити пожежний розрив та санітарні
норми до старого будинку шляхом
демонтажу самочинно побудованого
будинку відповідачами, оскільки таким
правом звернення до суду, згідно ст..376
ЦК України наділений лише орган
державної влади чи місцевого
самоврядування.

Оскільки позивачем не доведено
порушення її прав відповідачами, а
відтак суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про відсутність
підстав для відшкодування моральної
шкоди.

Доводи позивача, викладені в
апеляційній скарзі, не спростовують
висновків суду.

Районний суд ухвалив рішення з
дотримання вимог ст.ст. 212-214 ЦПК України
встановив обставини, що мають значення
у справі, повно та всебічно дав оцінку
доказам, застосував закон, який регулює
спірні відносини, а доводи апеляційної
скарги не ставлять під сумнів його
законність.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що відповідно до ч.1
ст.308 ЦПК України, апеляційну скаргу
слід відхилити, а рішення суду залишити
без змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 314, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 11 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий
О.М.Ванівський

Судді
С.А.Шашкіна

М.Я.Богонюк