Провадження №2/761/1652/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

07 квітня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Саадулаєва А.І.,

при секретарі Губиш Т.Л., Булах Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Національної
телекомпанії України, Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Телепродакш Плюс", про захист честі,
гідності та ділової репутації та
спростування недостовірної
інформації, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (далі по тексту -
позивач, ОСОБА_1) через свого
представника по довіреності ОСОБА_3
(далі по тексту - представник позивача)
звернувся до Шевченківського
районного суду м. Києва суду з позовом
до Національної телекомпанії України
(далі по тексту - відповідач 1),
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Телепродакшн Плюс»
(далі по тексту - відповідач 2, ТОВ
«Телепродакшн Плюс») про захист честі,
гідності та ділової репутації та
спростування недостовірної
інформації.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що
відповідачами розповсюджена
інформація, яка є несправедливою і
недостовірною, її поширення ганьбить
честь, гідність та ділову репутацію
позивача. А саме ІНФОРМАЦІЯ_1
відповідачем 1 транслювалась програма
«ІНФОРМАЦІЯ_2», випуск якої розміщений
на офіційному сайті відповідача 1 за
адресою ІНФОРМАЦІЯ_3. Позивач звертався
до відповідача 1 листом від 16 жовтня 2013
року з вимогою спростувати
недостовірну інформацію відносно
нього, на що отримав відповідь, що 03.10.2013
року між відповідачем 1 та відповідачем
2 був укладений договір, відповідно до
якого відповідальність за зміст
програми «ІНФОРМАЦІЯ_2» у повному
обсязі несе відповідач 2, а тому у
відповідача 1 відсутні підстави
спростовувати випущену інформацію у
програмі «ІНФОРМАЦІЯ_2», оскільки вона
є продуктом відповідача 2. На думку
позивача, відповідачі намагались
створити враження неправомірного
використання позивачем державної
посади шляхом переконання значної
частини громадян в корисливих та
меркантильних мотивах діяльності
позивача, зокрема в тому, що позивач,
начебто, використовував родинні
стосунки для отримання « 19 тисяч
лісових угідь» через суб'єкта
господарювання «фірму Грінвуд».
Враховуючи те, що відповідачами було
порушено вимоги ст. 6 Закону України
«Про телебачення та радіомовлення», а
саме не зазначено автора програми, як
виробника програми вказано
відповідача 2, позивач звертається до
суду з позовом одночасно до
Національної телекомпанії України та
ТОВ «Телепродакшн Плюс», відповідно до
якого просить визнати недостовірною,
такою, що не відповідає дійсності,
порушує права і свободи, ганьбить
честь, гідність, ділову репутацію
ОСОБА_1 інформацію, що оприлюднена у
програмі «ІНФОРМАЦІЯ_2» і
транслювалась в ефірі телеканалу
«Перший» Національної телекомпанії
України ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що
«нещодавно Закарпатська облрада
передала 19 тисяч гектарів лісових
угідь Рахівського лісгоспу фірмі
Грінвуд, фірма належить родині ОСОБА_1»;
зобов'язати Національну телекомпанію
України та ТОВ «Телепродакшн Плюс»
спростувати недостовірну інформацію
про ОСОБА_1, що поширена ними
ІНФОРМАЦІЯ_1 у програмі «ІНФОРМАЦІЯ_2»,
яка транслювалась в ефірі телеканалу
«Перший», у спосіб найбільш близький до
способу її поширення шляхом
оприлюднення офіційного вибачення
перед ОСОБА_1 про те, що ними поширена
недостовірна, така, що не відповідає
дійсності, порушує права свободи,
ганьбить честь, гідність, ділову
репутацію народного депутата України
ОСОБА_1 інформація, не пізніше
п'ятнадцяти днів з дня набрання рішення
суду законної сили; зобов'язати
Національну телекомпанію України та
ТОВ «Телепродакшн Плюс» вилучити з
офіційного сайту Національної
телекомпанії України запис першого
випуску програми «ІНФОРМАЦІЯ_2», який
містить недостовірну інформацію про
ОСОБА_1; витрати, пов'язані зі
спростуванням недостовірних
відомостей про ОСОБА_1, поширених
Національною телекомпанією України та
ТОВ «Телепродакшн Плюс» ІНФОРМАЦІЯ_1 у
засобах масової інформації, покласти
на Національну телекомпанію України та
ТОВ «Телепродакшн Плюс».

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позов в повному
обсязі з підстав, викладених в ньому,
просив його задовольнити, а також не
заперечив щодо ухвалення судом
заочного рішення.

Представник відповідача 1 в судове
засідання 04.02.2014 року та 12.03.2014 року
з'явився, в подальшому не з'являвся.

Представник відповідача 2 до суду не
з'являвся, хоча був повідомлений про
час і місце судового засідання,
будь-яких заяв щодо участі у розгляді
справи не надіслав.

Враховуючи, що всі сторони повідомлені
належним чином про час та місце
розгляду справи судом, суд, керуючись
ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе
розглянути справу у відсутності осіб,
що не з'явились, на підставі наявних в
матеріалах справи доказів, та ухвалити
заочне рішення.

Дослідивши письмові докази, що
містяться в матеріалах справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
відповідачем 1 транслювалась програма
«ІНФОРМАЦІЯ_2», випуск якої розміщений
на офіційному сайті відповідача 1 за
адресою ІНФОРМАЦІЯ_3. В зазначеній
передачі дійсно є вислови, які позивач
вважає неправдивою інформацією, а саме:
«нещодавно Закарпатська облрада
передала 19 тисяч гектарів лісових
угідь Рахівського лісгоспу фірмі
Грінвуд, фірма належить родині ОСОБА_1»,
що підтверджується відеозаписом
програми «ІНФОРМАЦІЯ_2» (а.с. 11).

Згідно ст. 3 Конституції України,
людина, її життя і здоров'я, честь і
гідність, недоторканість і безпека
визнаються в Україні найвищою
соціальною цінністю.

Частиною 4 ст. 32 Конституції України
визначено, що кожному гарантується
судовий захист права спростувати
недостовірну інформацію про себе.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про
інформацію», забороняється поширення
відомостей, що не відповідають
дійсності, принижують честь, гідність
особи.

Відповідно до ст. 59 Закону України
«Про телебачення і радіомовлення»,
телерадіоорганізація зобов'язана:
дотримуватися законодавства України
та вимог ліцензії; виконувати рішення
Національної ради та судових органів;
поширювати об'єктивну інформацію; не
розголошувати інформацію про приватне
життя громадянина без його згоди, якщо
ця інформація не є суспільно
необхідною. У разі якщо суд визнає, що
поширення інформації про особисте
життя громадянина не становить
суспільної необхідності, моральна
шкода та матеріальні збитки
відшкодовуються в порядку,
встановленому законодавством України;
розмістити спростування поширеної
інформації, визнаної недостовірною,
наклепницькою тощо.

Відповідно до статті 60 Закону України
«Про телебачення і радіомовлення»,
творчий працівник
телерадіоорганізації зобов'язаний:
перевіряти достовірність одержаної
ним інформації; не допускати випадків
поширення в телерадіопрограмах
відомостей, які порушують права і
законні інтереси громадян, принижують
їх честь і гідність.

Статтею 277 ЦК України встановлено, що
негативна інформація, поширена про
особу, вважається недостовірною, якщо
особа, яка її поширила, не доведе
протилежного; спростування
недостовірної інформації здійснюється
особою, яка поширила інформацію;
Фізична особа, особисті немайнові
права якої порушено у друкованих або
інших засобах масової інформації, має
право на відповідь, а також на
спростування недостовірної інформації
у тому ж засобі масової інформації в
порядку встановленому законом;
Спростування недостовірної інформації
здійснюється у такий же спосіб, у який
вона була поширена.

Відповідно до ст. 297 ЦК України, кожен
має право на повагу до його гідності
та честі. Гідність та честь фізичної
особи є недоторканними. Фізична особа
має право звернутися до суду з
позовом про захист її гідності та
честі.

Згідно частини 1 пункту 9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику у справах про захист
гідності та честі фізичної особи а
також ділової репутації фізичної та
юридичної особи» №1 від 27 лютого 2009
року, відповідачами у справі про захист
гідності, честі чи ділової репутації є
фізична або юридична особа, яка
поширила недостовірну інформацію, а
також автор цієї інформації.

Відповідно до ч. 1 п. 15 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 1 від 27.02.2009
року «Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи»,
підставою для задоволення позову є
сукупність таких обставин: а) поширення
інформації, тобто її доведення до
відома хоча б одній особі у будь-який
спосіб; б) поширена інформація
стосується певної фізичної чи
юридичної особи, тобто позивача; в)
поширення недостовірної інформації,
тобто такої, яка не відповідає
дійсності; г) поширення інформації, що
порушує особисті немайнові права,
тобто або завдає шкоди відповідним
особистим немайновим благам, або
перешкоджає особі повно і своєчасно
здійснювати своє особисте немайнове
право.

Згідно з частиною 5-6 пункту 15 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику у справах про захист
гідності та честі фізичної особи а
також ділової репутації фізичної та
юридичної особи» №1 від 27 лютого 2009
року, недостовірною вважається
інформація, яка не відповідає
дійсності або викладена неправдиво,
тобто містить відомості про події та
явища, яких не існувало взагалі або які
існували, але відомості про них не
відповідають дійсності (неповні або
перекручені).

Згідно ст. 68 Конституції, кожен
зобов'язаний неухильно додержуватися
Конституції України та законів
України, не посягати на права і свободи,
честь і гідність інших людей.

Відповідно до абз. 2 п.15 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
27.02.2009 р. N 1 «Про судову практику у
справах про захист гідності та честі
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної та юридичної
особи», під поширенням інформації слід
розуміти: опублікування її у пресі,
передання по радіо, телебаченню чи з
використанням інших засобів масової
інформації; поширення в мережі
Інтернет чи з використанням інших
засобів телекомунікаційного зв'язку;
викладення в характеристиках, заявах,
листах, адресованих іншим особам;
повідомлення в публічних виступах, в
електронних мережах, а також в іншій
формі хоча б одній особі.

Як роз'яснено у п. 5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27.02.2009 року
№1 «Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи»,
відповідно до статей 94, 277 ЦК фізична чи
юридична особа, особисті немайнові
права якої порушено внаслідок
поширення про неї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї інформації.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме зі змісту листа Національної
телекомпанії України від 25.10.2013 року за
Вих. №8-01-19/1940, адресованого Народному
депутату України ОСОБА_1, позивач
звертався до відповідача 1 з вимогою
спростувати недостовірну інформацію,
однак йому було відмовлено в цьому (а.с.
9).

Відповідно до п.18 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27.02.2009 р. N 1
«Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи», згідно
з положеннями статті 277 ЦК і статті 10
ЦПК обов'язок довести, що поширена
інформація є достовірною, покладається
на відповідача, проте позивач має право
подати докази недостовірності
поширеної інформації. Позивач повинен
довести факт поширення інформації
відповідачем, а також те, що внаслідок
цього було порушено його особисті
немайнові права.

На підтвердження своїх доводів
недостовірності інформації, позивачем
долучено до матеріалів справи лист
прокурора Закарпатської області від
11.11.2013 року за Вих.№07/1/4-839-09 (505), зі
змісту якого вбачається, що народний
депутат ОСОБА_1 звертався зі зверненням
до Генеральної прокуратури України
щодо законності передачі Товариству
мисливців і рибалок «Грінвуд»
мисливських угідь площею 19 тис. га у
Рахівському районі Закарпатської
області. Зміст даного листа спростовує
інформацію, викладену в програмі
«ІНФОРМАЦІЯ_2», а саме: «нещодавно
Закарпатська облрада передала 19 тисяч
гектарів лісових угідь Рахівського
лісгоспу фірмі Грінвуд, фірма належить
родині ОСОБА_1», підтверджує
необґрунтованість і безпідставність
інформації щодо передання лісових
угідь фірмі, яка належить позивачу,
оскільки метою звернення позивача є
з'ясування законності передачі
мисливських угідь, про які йдеться в
програмі.

В силу ст. 277 ЦК України, відповідачами
не надано належних та допустимих
доказів щодо достовірності інформації,
недостовірність інформації не була
спростована відповідачами, які її
поширили.

Проаналізувавши зміст оспорюваної
інформації, суд погоджується з тим, що
вона є негативною по відношенню до
позивача. Оскільки, відповідачем не
доведено протилежного, в силу ст. 277 ЦК
України, оспорювана інформація
«нещодавно Закарпатська облрада
передала 19 тисяч гектарів лісових
угідь Рахівського лісгоспу фірмі
Грінвуд, фірма належить родині ОСОБА_1»
є недостовірною. Суд погоджується з
доводами позивача з приводу того, що
вищезазначена інформація може
створити враження неправомірного
використання позивачем державної
посади, яку займає родич позивача, з
метою, що суперечить чинному
законодавству України. Серед іншого,
позивач є народним депутатом України, і
такі маніпуляції з боку відповідачів
можуть призвести до негативного
сприймання позивача у суспільстві та
серед його виборців.

Судові витрати підлягають стягненню з
відповідачів Національної
телекомпанії України та Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Телепродакшн Плюс» на користь
позивача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 3, 57-61, 208, 209, 213, 214, 215, 218,
223, 224-233 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати недостовірною, такою, що не
відповідає дійсності, порушує права і
свободи, ганьбить честь, гідність,
ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію, що
оприлюднена у програмі "ІНФОРМАЦІЯ_2" і
транслювалась в ефірі телеканалу
"Перший" Національної телекомпанії
України ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що
"нещодавно Закарпатська облрада
передала 19 тисяч гектарів лісових
угідь Рахівського лісгоспу фірмі
Грінвуд, фірма належить родині ОСОБА_1".

Зобов'язати Національну телекомпанію
України та Товариство з обмеженою
відповідальністю "Телепродакшн Плюс"
спростувати недостовірну інформацію
про ОСОБА_1, що поширена ними
ІНФОРМАЦІЯ_1 у програмі "ІНФОРМАЦІЯ_2",
яка транслювалась в ефірі телеканалу
"Перший", у спосіб найбільш близький до
способу її поширення шляхом
оприлюднення офіційного вибачення
перед ОСОБА_1 про те, що ними поширена
недостовірна, така, що не відповідає
дійсності, порушує права свободи,
ганьбить честь, гідність, ділову
репутацію народного депутата України
ОСОБА_1 інформація, не пізніше
п'ятнадцяти днів з дня набрання рішення
суду законної сили.

Зобов'язати Національну телекомпанію
України та Товариство з обмеженою
відповідальністю "Телепродакшн Плюс"
вилучити з офіційного сайту
Національної телекомпанії України
запис першого випуску програми
"ІНФОРМАЦІЯ_2", який містить
недостовірну інформацію про ОСОБА_1.

Витрати пов'язані зі спростуванням
недостовірних відомостей про ОСОБА_1,
поширених Національною телекомпанією
України та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Телепродакшн Плюс"
ІНФОРМАЦІЯ_1 у засобах масової
інформації, покласти на Національну
телекомпанію України та Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Телепродакшн Плюс".

Стягнути з Національної телекомпанії
України на користь ОСОБА_1 114 грн. 70 коп.
судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Телепродакш Плюс" на
користь ОСОБА_1 114 грн. 70 коп. судового
збору.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем
в апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва через Шевченківський
районний суд м. Києва шляхом подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку. У
цьому разі строк на апеляційне
оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Суддя:
А.І. Саадулаєв