Номер провадження: 22-ц/785/2953/14
Номер справи місцевого суду: 505/5041/13-ц
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Гончаренко В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі головуючого
Гончаренко В.М.,

суддів Короткова В.Д.,
Калараш А.А.,

з участю секретаря
Волчанського О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до ОСОБА_4 і HACK «Оранта»
про стягнення майнової шкоди та
компенсації моральної шкоди за
апеляційною скаргою представника
відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення
Котовського міськрайонного суду
Одеської області від 13 січня 2014 року,-

встановила:

23.10.2013 року позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулись до суду з вищезазначеним
позовом до відповідачів, посилаючись
на те, що 20 липня 2013 року близько 12:00
години ОСОБА_6, керуючи автомобілем
марки ВАЗ 2104 д/з НОМЕР_1 та рухаючись по
вул. К.Цеткін у напрямку вул. Леніна в
м.Котовську Одеської області при
перетині вул.Котовського не надав
перевагу для руху автомобілю марки
«NISSAN ALMERA CLASSIC» д/з НОМЕР_2 під
управлінням ОСОБА_2, який рухався по
головній дорозі, внаслідок чого
сталося зіткнення та автомобілі
отримали механічні пошкодження.

Крім цього, в результаті
дорожньо-транспортної події пасажир
автомобіля марки «NISSAN ALMERA CLASSIC» ОСОБА_3,
отримала тілесні ушкодження у вигляді
забиття правого колінного суглоба і
правої гомілки.

В результаті протиправних дій
відповідача ОСОБА_6 їм, зазначають
позивачі, спричинений майновий збиток
у розмірі 80 229,52 грн. і завдано моральну
шкоду, яку вони оцінюють на загальну
суму 30 000 грн., тобто, по 15 000 грн. кожному.

Представник відповідача ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 позов визнав частково.

Справа розглянута у відсутність
представника HACK «Оранта».

Рішенням Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 13 січня 2014
року позов задоволено частково та
стягнуто з HACK «Оранта» на користь
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частинах
майнову шкоду, завдану їх автомобілю у
розмірі 49 000,00 грн. та на користь ОСОБА_3 2
000,00 грн. на відшкодування моральної
шкоди, а також стягнуто з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних
частинах майнову шкоду, завдану їх
автомобілю у розмірі 31 229,52 грн. та на
користь ОСОБА_2 1 000,00 грн., в порядку
відшкодування моральної шкоди, а також
судові витрати.

В задоволенні решти частини позову
відмовлено.

Представник відповідача ОСОБА_4 -
ОСОБА_5, вважаючи рішення незаконним та
таким, що не відповідає нормам
матеріального та процесуального права
28.01.2014 року надав до суду апеляційну
скаргу про скасування рішення з
постановленням нового рішення про
відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, заперечення на них,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає за необхідне її відхилити з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 20
липня 2013 року близько 12:00 години ОСОБА_6,
керуючи автомобілем марки ВАЗ 2104 д/з
НОМЕР_1 та рухаючись по вул. К.Цеткін у
напрямку вул. Леніна в м.Котовську
Одеської області при перетині
вул.Котовського не надав перевагу для
руху автомобілю марки «NISSAN ALMERA CLASSIC» д/з
НОМЕР_2 під управлінням ОСОБА_2, який
рухався по головній дорозі, внаслідок
чого сталося зіткнення та автомобілі
отримали механічні пошкодження.

Також, в результаті
дорожньо-транспортної події пасажир
автомобіля марки «NISSAN ALMERA CLASSIC» ОСОБА_3,
отримала тілесні ушкодження у вигляді
забиття правого колінного суглоба і
правої гомілки.

Постановою старшого слідчого СВ
Котовського МВ ГУМВС України в
Одеській області від 22.07.2013 року за
наслідками зазначеної ДТП закрито
кримінальне провадження за
відсутності складу кримінального
правопорушення (а.с.54)

Постановою Піщанского районного суду
Вінницької області від 02 вересня 2013
року ОСОБА_4 визнано винним в
спричинені дорожньо-транспортної
події та скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КоАП України (а.с.53).

Судом першої інстанції, на думку
колегії суддів, вірно встановлено, що
спір у справі витікає із цивільних
правовідносин та регулюється
відповідними положеннями норм ЦК
України щодо відшкодування шкоди та
Законом України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
шкода, заподіяна майну фізичної особи,
відшкодовується в повному об'ємі,
особою яка її заподіяла.

Як передбачено ч. 2 ст. 1187 ГК України
шкода заподіяна джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій основі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди і так далі) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або зміст якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до висновку
автотоварознавчого дослідження № 837
від 10.08.2013 року вартість
відновлювального ремонту автомобіля
марки «NISSAN ALMERA CLASSIC» , державний номер
НОМЕР_2 за станом на 10.08.2013 року складає
74 890,38 грн., сума матеріального збитку -
80 229,52 грн. (а.с.15-21).

Як вбачається з матеріалів справи
згідно Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» між водієм
автомобіля марки ВАЗ 2104 д/з НОМЕР_1
ОСОБА_6 і НАСК «Оранта» укладено поліс
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АС 1223770 від 09.07.2013 року (а.с.36).

Відповідно до ст.1194 ГК України особа,
яка застрахувала свій цивільний, -
правову відповідальність, зобов'язана
сплатити потерпілому різницю між
фактичним розміром шкоди і страховою
виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ст. 9 і 22 Закони України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку, страховик відповідно до
обов'язкових лімітів відповідальності
страховика, відшкодовує в
установленому порядку шкоду, яка була
спричинена в результаті
дорожньо-транспортної події.

Обов'язковий ліміт відповідальності
страховика, за шкоду заподіяний майну
потерпілого, складає 50 000 грн. на одного
потерпілого.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» розмір франшизи при
відшкодуванні шкоди, майну
потерпілих, встановлюється при
укладенні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від
ліміту відповідальності страховика, в
межах якого збиток, заподіяний майну
потерпілих.

22.07.2013 року ОСОБА_4 надав до НАСК
«Оранта» письмове повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду (а.с.87-88).

З відповідною заявою про виплату
відшкодування до цієї страхової
компанії звернувся і позивач (а.с.111)

Таким чином, судом першої інстанції
правильно визначено, що НАСК «Оранта»
зобов'язана провести виплату
страхового відшкодування
матеріального збитку в сумі - 49 000 грн. (50
000грн. - 1 000 грн.), згідно встановленого
ліміту в сумі 50 000 грн. встановленого
Законом України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», за вирахуванням
франшизи в сумі 1 000 грн., що складає 2 %
від суми 50 000 грн.

Також вірним є судження суду першої
інстанції, що ОСОБА_6, у відповідності
до ч.1 ст.1166 ЦК України, зобов'язаний
відшкодувати різницю між фактичним
розміром шкоди і страховою виплатою
(страховим відшкодуванням), що складає -
31 229, 52 грн.

Окрім того, позивач ОСОБА_3 як пасажир
авто отримала тілесні ушкодження та
відповідно зверталась 20.07.2013 року за
медичною допомогою через забиття
правого коліна та правої голені (а.с.44,
54).

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року N 4 (зі
змінами, внесеними постановою від 25
травня 2001 року № 5) «Про судову практику
в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» роз»яснено, що при
вирішенні спору про відшкодування
моральної шкоди підлягає обов'язковому
з'ясуванню наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювача та вини останнього в її
заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

На думку колегії суддів, судом першої
інстанції вірно встановлено характер
правопорушення, глибину фізичних та
душевних страждань ОСОБА_3 та визначено
розмір моральної шкоди та погоджується
з розміром моральної шкоди, яка
підлягає відшкодуванню з НАСК «Оранта»
на користь ОСОБА_3 2 000,00 грн. та з ОСОБА_4 1
000 грн. на користь ОСОБА_2

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи,
судом першої інстанції надано повну та
об»єктивну оцінку правовідносинам, які
виникли між сторонам.

При цьому, доводи скарги та матеріали
справи не дають підстав вважати, що
судом при розгляді даної справи
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
передбачені статтями 309 ЦПК
України, як підстави для скасування
рішення.

Таким чином, приведені в апеляційній
скарзі доводи не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки вони
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці
та особистого тлумачення скаржником
норм права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному
та об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Як видно з матеріалів справи, суд
об'єктивно оцінив зібрані по справі
докази, дав їм належну правову оцінку і
ухвалив обґрунтоване рішення, підстав
для скасування якого, колегія суддів,
відповідно до ст. 308 ЦПК України, не
вбачає.

Керуючись п.1 ч.2 ст.307, п.1.ч.1 ст.312 ЦПК
України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішенням Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 13 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до касаційної
інстанції

Головуючий
В.М.Гончаренко

Судді
В.Д.Коротков

А.А.Калараш