Провадження № 2/742/504/14
унікальний № 742/1324/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року

Прилуцький міськрайонний суд
Чернігівської області в складі:
головуючого судді Коваленка А.В., при
секретарі Гапоненко Л.М. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Прилуках справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,-

ВСТАНОВИВ:

позивач у своїй позовній заяві
зазначає, що 05.12.2007 року між ним та
відповідачем ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір №CNXRFD03381527 , згідно
якого банк надав кредит у розмірі 4299,00
грн., а відповідач (позичальник) в свою
чергу зобов»язувався повернути кредит
в строк і повернути відсотки за
користування кредитом в розмірі 0,12% на
рік. Позичальник належного виконання
умов кредитного договору не
дотримався. Таким чином станом на 31.01.2014
року утворилася заборгованість
розміром 12561 грн.57 коп. У зв»язку з цим
позивач змушений був звернутися до
суду, і просити суд стягнути на його
користь з відповідача заборгованість
розміром 12561 грн. 57 коп та судові
витрати по даній справі.

В судове засідання представник
позивача не з»явився, але попередньо
надав суду заяву, щодо розгляду справи
за його відсутності та в разі неявки
відповідача проти заочного розгляду
справи не заперечує.

Відповідач та його представник у суді
зазначили, що позивач дійсно отримав
кредит у відповідача, частково його
погасив, але в зв"язку зі скрутним
матеріальним становищем на даний час
весь борг не погасив, останній платіж
здійснив 04.04.2008 року. Розмір кредиту не
співрозмірний з нарахованою пеню( пеня
більш ніж у пять разів перевищує
заборгованість за кредитом), а отже
судом може бути зменшений. Крім того
зазначив, що оскільки строк позовної
давності закінчився то просить
застосувати строки позовної давності.

Дослідивши матеріали справи суд
знаходить позовні вимоги позивача
такими, що знайшли своє обґрунтування
на вимогах закону та умовах кредитного
договору і підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав:

З матеріалів справи вбачається, що
згідно кредитного договору №CNXRFD03381527
від 05.12.2007 року укладеного між ПАТ КБ
«Приватбанк» та відповідачем, останній
отримав грошовий кредит у розмірі 4299,00
грн., зі сплатою 0,01% на місяць, строком
до 05.10.2008 року ( а.с.8-13).

Відповідно договору погашення
заборгованості здійснюється щомісячно
в період сплати, за який приймається
період з « 01» по « 05» число кожного
місяця . Позичальник повинен надавати
банку грошові кошти (щомісячний
платеж) у суму 430,14 грн. для погашення
заборгованості за кредитом , яка
складається із заборгованості за
кредитом, відсотків , винагороди,
комісії , а також інших витрат згідно з
умовами.

Крім того пунктом 5.3. Умов договору
встановлено, що при порушенні
Позичальником строків платежів по
будь-якому з грошових зобов"язань,
передбачених договором більше ніж на 30
днів, Позичальник зобов"язаний
сплатити Банку штраф у розмірі 500
гривень + 5% від суми заборгованості.

Заборгованість по
договору кредиту №CNXRFD03381527 від 05.12.2007
року боржника ОСОБА_1. станом на 31.01.2014
року, становить в загальній сумі 12561,57
грн., з яких 2054,23 грн. - заборгованість
за кредитом, 0,90 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом,
9432,08 - пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, а також
штрафи відповідно до пукту 5.3.
Умов та правил надання банківських
послуг : 500,00 грн.- штраф (фіксована
частина), 574,36 грн. - штраф (процентна
складова), що підтверджується
розрахунком заборгованості ( а.с.5-6).

Відповідно до ст.ст.526-527 ЦК України
зобов»язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Суд вважає за неможливе застосувати
позовну давність, виходячи з
наступного.

Статтею 256 ЦК України визначено
поняття позовної давності, згідно з
якою це строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до вимог ч.3 та ч.4
ст.267 ЦК України, позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Частиною 5 статті 261 ЦК України
передбачено, що за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання.

Відповідно до ч.1 ст.259 ЦК
України,позовна давність встановлена
законом,може бути збільшена за
домовленістю сторін. Договір про
збільшення позовної давності
укладається у письмовій формі.

Пунктом 5.5 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(Розстрочка)(Стандарт) , які є
невідємною частиною кредитного
договору визначено, що терміни
позовної давності по вимогам про
стягнення кредиту, відстоків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки -пені, штрафів за Договором
встановлюються тривалістю в 5 років.

Частиною 1 статті 264 ЦК України
передбачено, що перебіг позовної
давності переривається вчиненням
особою дії, що свідчить про визнання
свого боргу або іншого обов"язку.

Пунктом 3.2.5. Умов визначено, що
позичальник доручає Банку списувати
кошти із всіх поточних рахунків у
валюті Кредиту або у валюті відмінній
від валюти Кредиту, при наявності на
них необхідної суми коштів, не наданих
у кредит, у межах сум, які підлягають
сплаті Банку за Заявою та Умовами.

На виконання вище зазначеного пункту
Умов, Банк 06.04.2010 року здійснив
списання коштів з карти #НОМЕР_2 в сумі
6,07 гривень, що підтверджується
меморіальним ордером.

Виходячи з вище викладеного, строк
позовної давності перервався 06.04.2010
року, а позовна заява надійшла до суду
27.03.2014 року, тобто в межах п"ятирічного
термну позовної давності.

Таким чином в судовому
засіданні достовірно встановлено, що
ОСОБА_1 отримав у позивача кредит в сумі
4299,00 грн., однак не виконав зобов'язань
по поверненню кредиту згідно договору
і не сплатив відсотки за користування
кредитом, в зв'язку з чим такі
підлягають стягненню в примусовому
порядку на підставі ст.ст. 1048,1049,1054 ЦК
України.

Щодо суми нарахованої пені то суд
приходить до наступного висновку.

Так, пеня відповідно до п. 5.1. вказаних
Умов сплачується при порушенні
позичальником зобов'язань,
передбачених п.п.3.2.2., 3.2.3 із погашення
кредиту у розмірі 0,5 % від суми
простроченої заборгованості по
кредиту за кожний день прострочки, але
не менше 1 гривні.

Проте, Конституційний Суд України у
рішенні від 11 липня 2013 року по справі
щодо офіційного тлумачення положень
Закону України «Про відповідальність
за несвоєчасно виконання грошових
зобов'язань» від 22 листопада 1996 року
дійшов висновку, що умови договору
споживчого кредиту, його укладання та
виконання повинні підпорядковуватися
таким засадам, згідно з якими особа
споживача вважається слабкою стороною
у договорі та підлягає особливому
правовому захисту з урахуванням
принципів справедливості,
добросовісності і розумності, як
складовим елементам загального
конституційного принципу верховенства
права.

Вимога позивача про стягнення пені
в розмірі, який перевищує
заборгованість, спотворює її дійсне
правове призначення, оскільки із
засобу розумного стимулювання
боржника виконувати основне грошове
зобов'язання неустойка перетворюється
на несправедливо непомірний тягар для
споживача та джерело отримання
невиправданих додаткових прибутків
кредитором.

Такий висновок Конституційного
Суду України узгоджується з
положеннями Резолюції Генеральної
Асамблеї ООН «Керівні принципи для
захисту інтересів споживачів» від 09
квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено,
що споживачі нерідко перебувають у
нерівному становищі з точки зору
економічних умов, рівня освіти та
купівельної спроможності, а тому
принципи захисту інтересів споживачів
мають, зокрема, за мету сприяти
країнам у боротьбі зі шкідливою
діловою практикою усіх підприємств на
національному та міжнародному рівнях,
яка негативно позначається на
споживачах. Конституційний Суд України
визначив, що захист від цих зловживань
базується на положеннях законодавства,
зокрема частини 3 статті 551 ЦК України.

В силу ч. 3. ст. 551 ЦК України, розмір
неустойки, а пеня є її видом, може бути
зменшена за рішенням суду, якщо значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Суд вважає, що у спірних
правовідносинах є обставини, які дають
суду підстави для зменшення розміру
пені, зокрема, це невідповідність
розміру збитків розмірові неустойки,
скрутне матеріальне становище
відповідача.

На думку суду, суму пені слід
зменшити до cуми заборгованості по
кредиту - 2055,13 гривень, і це у повній
мірі буде відповідати наведеним вище
засадам мають Конституції України,
міжнародній практиці та нормам
цивільного законодавства про
розумність та справедливість судових
рішень.

Отже загальна сума заборгованості за
кредитним договором, що підлагає
стягнення з відповідача ОСОБА_1.
складає: 2054,23грн. (тіло кредиту) + 0,90 грн.
(заборгованість по процентам) + 500,00 грн.
(фіксована частина штрафу) + 574,36
(процентна складова штрафу) +2055,13
(зменшений розмір неустойки) = 5184,62 грн.

Згідно ст.ст. 79, 88 ЦПК України з
ОСОБА_1 на користь публічного
акціонерного товариства комерційного
банку „Приватбанк" підлягають
стягненню судові витрати у розмірі
243,60грн.

Керуючись ст.ст. 549, 551, 624, 1048, 1050, 1054
ЦК України, ст.ст. 3, 10, 60, 88, 209, 213-215, 218 ЦПК
України, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Приватбанк" заборгованість за
кредитом № CNXRFD03381527 вд 05.12.2007 року
розмірі - 5184,62 грн. та 243,60 грн. судових
витрат по справі, а всього - 5428 (пять
тисяч чотириста двадцять всім) грн. 22
коп.

В іншій частині - у позові
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Чернігівської
області через Прилуцький
міськрайонний суд шляхом подання
апеляційної скарга протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя

А.В.Коваленко