Справа № 301/597/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"16" квітня 2014 р.
м. Іршава

Іршавський районний суд
Закарпатської області в особі
головуючої судді Сойми М.М., при
секретарі Шерегій Н.В., з участю
позивача ОСОБА_1, представника
відповідача - адвоката ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Іршава
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до Національного природного
парку "Зачарований край" про визнання
незаконними наказів, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу, доплати за
складність і напруженість та моральної
шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідача про визнання
незаконними - наказу про скасування
надбавки за складність і напруження у
роботі, наказу від 29 січня 2014 року про
внесення змін у табель, наказу від 06
лютого 2014 року про звільнення,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, доплати за складність і
напруженість та моральної шкоди в
розмірі 12 000 гривень.

В позовній заяві позивач зазначає,
що з 04 листопада 2010 року він працює
інспектором з кадрів НПП «Зачарований
край» відповідно до наказу № 39-К від 04
листопада 2010 року. Наказом № 7-к від 06
лютого 2014 року його звільнено із
займаної посади на підставі п. 4 ст. 40
КЗпП України за прогул без поважних
причин. Вважає наказ незаконним та
упередженим з тих підстав, що 15 січня 2014
року він з 09 год. 00 хв. до 10 год. 00 хв.
знаходився в Іршавському районному
суді, де брав участь у судовому
засіданні в якості позивача в
цивільній справі, а о 10 год. 20 хв. виїхав
до місця роботи на автомобілі і в
центрі м. Іршави автомобіль вийшов з
ладу, а саме: не працювала система
електрообладнання, він заїхав на СТО
«Класик», що в м. Іршава біля ринку, де
пробув десь до 16 год. 30 хв.. Лише 28 січня
2014 року йому стало відомо, що 15 січня 2014
року було складено акт про його
відсутність на робочому місці цього
дня, а 29 січня 2014 року керівником
установи було видано наказ № 9 про
внесення змін у табель, яким йому було 15
січня 2014 року змінено робочий час з 8
годин до 1,5 години. Окрім цього,
відповідач зменшив йому розмір
заробітної плати, починаючи з 01 січня
2014 року, прийнявши наказ про скасування
надбавки за складність та напруженість
в роботі, однак, дату та номер прийняття
такого наказу йому не відомо. Вважає, що
15 січня 2014 року він був відсутній на
робочому місці з поважних причин.
Вимоги в частині відшкодування
моральної шкоди мотивує тим, що
відповідачем було порушено його право
на працю, звільнення з роботи вплинуло
на його здоров»я.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 позов підтримав у повному
обсязі та просить такий задовольнити.

Представник відповідача - адвокат
ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги
позову не визнала та пояснила, що
позивач постійно порушував трудову
дисципліну, він негативно
характеризується керівництвом по
місцю роботи. 15 січня 2014 року позивач
був відсутній на роботі з 08 год. 30 хв. до
17 години без поважних причин. У
Іршавському районному суді судове
засідання проходило з 09 год. 07 хв. по 09
год. 11 хв., про що свідчить журнал
судового засідання, при цьому
представник відповідача у дане судове
засідання не з"явилася, а подала заяву
про відкладення розгляду справи. Після
даного засідання позивач за 10 хвилин
мав можливість доїхати до місця роботи
будь-яким транспортом, а не лише на
власному автомобілі та перешкод у
поверненні на роботу у нього того дня
не було. Вважає, що він умисно не вийшов
на роботу того дня, позаяк він поводить
себе зухвало по відношенню до
керівництва установи. Крім цього,
зазначила, що 13 грудня 2013 року позивач
уже піддавався дисциплінарному
стягненню у виді догани, а тому, вважає,
що вказаний наказ про його звільнення
прийнято законно, а щодо скасування
позивачу надбавки за складність та
напруженість, то такий щодо останнього
не приймався та будь-які надбавки йому
не скасовувались. На підприємстві 03
січня 2014 року видано наказ про
встановлення надбавок за особливі
заслуги, які у позивача відсутні.
Просить у позові відмовити в повному
обсязі.

Заслухавши сторін та дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
наступного висновку.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
«Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір».

Спірні правовідносини регулюються
нормами КЗпП України.

Рішення про звільнення працівника
має бути законним, обґрунтованим, його
прийняттю повинна передувати належна
перевірка відповідних фактів.
Обов'язок дотримання процедури
звільнення лежить на роботодавцеві.
Кожен має право на судовий захист від
незаконного звільнення (ст.ст. 43, 55
Конституції України, ст.ст. 5-1, Глава XV
КЗпП України).

В той же час, відповідно до ч.2 ст.8
Конвенції МОП «Про припинення трудових
відносин з ініціативи роботодавця» (
для України чинна з 16.05.1995 року) тягар
доведення наявності законної підстави
для звільнення лежить на
роботодавцеві.

В судовому засіданні встановлено,
що позивач ОСОБА_1 прийнятий на посаду
інспектора з кадрів НПП «Зачарований
край» з 04 листопада 2010 року, що
стверджується також записом у його
трудовій книжці та наказом по
Національному природному парку
«Зачарований край» № 39-к від 04
листопада 2010 року (а.с. 10-11).

Наказом від 06 лютого 2014 року за № 7-к
ОСОБА_1- інспектора з кадрів звільнено з
роботи у зв»язку з його відсутністю 15
січня 2014 року на роботі більше 3-х годин
без поважних причин на підставі п. 4 ст.
40 КЗпП України з 06 лютого 2014 року. Наказ
мотивовано тим, що ОСОБА_1 був відсутній
на роботі без поважних причин 15 січня
2014 року у період з 10-ї години дня до 17-ї
години, про що складено відповідні
акти. Профспілковий комітет
підприємства своїм рішення від 04
лютого 2014 року дав згоду на звільнення
ОСОБА_1 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП
України (а.с. 9).

Підставою для видачі роботодавцем
цього наказу стали: службова записка
заступника директора по науковій
роботі Мочана В.І від 15 січня 2014 року
про відсутність ОСОБА_1 на робочому
місці протягом робочого часу дня 15
січня 2014 року (а.с. 12), акт від 15 січня 2014
року про відсутність ОСОБА_1 15 січня 2014
року на робочому місці (а.с. 13),
пояснення ОСОБА_1 та згода
профспілкового комітету (протокол від
04 лютого 2014 року за № 1).

З протоколу № 1 засідання
профспілкового комітету Первинної
профспілкової організації професійної
спілки працівників лісового
господарства України НПП «Зачарований
край» від 04 лютого 2014 року вбачається,
що профком надав згоду на звільнення
ОСОБА_1 з посади інспектора кадрів на
підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за
відсутність на роботі більше 3-х годин
протягом робочого дня 15 січня 2014 року
(а.с.14-15).

Згідно табелю обліку робочого часу
за 15 січня 2014 року ОСОБА_1 був присутній
на роботі 1,5 години.

В судовому засіданні та в
письмовому поясненні на службову
записку (а.с. 16) позивач ОСОБА_1 вказав,
що причиною його відсутності 15 січня 2014
року на робочому місці було
перебування в Іршавському районному
суді, де він брав участь у судовому
засіданні в якості позивача, яке було
призначено на 09 годину, а фактично
відбулося о 10 годині, коли прийшла
суддя і окрім того, суд чекав на
представника відповідача, який так і не
з»явився на розгляд справи. Однак,
вказані доводи позивача
спростовуються журналом судового
засідання від 15 січня 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
НПП «Зачарований край» про стягнення
належної заробітної плати, в якому
зафіксовано, що судове засідання
розпочато о 09 год. 07 хв., а закінчено о 09
год. 11 хв., при цьому у журналі
зазначено, що представник відповідача
не з»явилася, позаяк надіслала суду
листа, в якому просила справу слуханням
відкласти на інший термін у зв»язку із
зайнятістю.

Щодо посилання позивача, як на доказ
поважності відсутності на роботі 15
січня 2014 року з 10 год. 20 хв. до кінця
робочого дня, на поломку автомобіля та
його ремонту протягом робочого часу на
СТО «Класик», то суд констатує
наступне: згідно наданих позивачем
копії наряду замовлень № 0188 від 15 січня
2014 року та акту виконаних робіт від 15
січня 2014 року не зазначено, що
автомобіль ВАЗ -21013, ремонт якого було
виконано на СТО, належить саме
позивачу, та позивачем не надано
жодного доказу, що саме даний
автомобіль перебуває у його власності,
або користуванні та, що саме на ньому
позивач того дня їздив у судове
засідання, також надані копії наряду та
акту виконаних робіт не містять
посилань про час виконання таких робіт.

Також позивач не навів будь-яких
поважних причин щодо неможливості
доїхати протягом цілого робочого дня
до місця роботи громадським чи
будь-яким іншим транспортом, чи
повідомити керівництво про причини
своєї відсутності на роботі, що
доводить, що позивач умисно вчинив
прогул, ігноруючи при цьому правила
внутрішнього трудового розпорядку в
установі та проявляючи зневажливе
ставлення до роботодавця.

Посилання позивача на лист Мінпраці
від 15 жовтня 2010 року за №320/13/116-10 «Щодо
обліку робочого часу на підставі
довідки-виклику до суду», відповідно до
якого надано роз'яснення щодо обліку
робочого часу на підставі
довідки-виклику до суду, а саме: за
свідками, потерпілими, законними
представниками потерпілих, понятими, а
також експертами, спеціалістами і
перекладачами зберігається середня
зарплата за весь час, затрачений ними у
зв'язку з викликом та явкою до органів
дізнання, досудового слідства,
прокуратури, суду або до органів, у
провадженні яких перебувають справи
про адмінправопорушення. Так,
наприклад, на підставі довідки-виклику
до суду у табелі можна зробити відмітку
«Ін» - інший невідпрацьований час,
передбачений законодавством
(виконання державних і громадських
обов'язків тощо), не може бути взято
судом до уваги, позаяк позивач в судове
засідання викликався як позивач, а не
як потерпілий, як він зазначає в
позовній заяві, а отже облік робочого
часу на підставі цього листа на нього
не поширюється, та окрім того, позивач
не надав роботодавцю довідку-виклик до
суду з відміткою про час перебування в
суді, як цього вимагає даний лист.

Згідно зі ст. 148 КЗпП України
дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.
Дисциплінарне стягнення не може бути
накладене пізніше шести місяців з дня
вчинення проступку.

До застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення (ч. 1 ст. 149 КЗпП
України). Частина друга ст.149 КЗпП
України надає право власникові
вибирати вид стягнення.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 40 КЗпП
України трудовий договір, укладений на
невизначений строк може бути
розірваний власником або
уповноваженим ним органом у випадку
прогулу (в тому числі відсутності на
роботі більше трьох годин протягом
робочого дня) без поважних причин.

Таким чином, ОСОБА_1 повинен був вийти
на роботу 15 січня 2014 року, починаючи з
10-ї години, однак під час робочого часу
був відсутнім на роботі без поважних
причин більш ніж на 3 години, тобто
здійснив прогул у розумінні п. 4 ч. 1 ст. 40
КЗпП України, а тому роботодавець
вправі був звільнити його із
зазначених підстав. Поважних причин
відсутності позивача на роботі більше
трьох годин протягом робочого дня
судом не встановлено.

Якихось доказів, які б вказували
на недотримання відповідачем
вищезазначеної, передбаченої трудовим
законодавством, процедури звільнення
позивача, матеріали справи не містять.

Враховуючи вищенаведене, суд
приходить до висновку, що звільнення
ОСОБА_1 відбулося без порушення вимог
чинного трудового законодавства, а
тому для задоволення його позовних
вимог про скасування наказу та
поновлення на роботі відсутні правові
підстави.

Так як позовні вимоги про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди
є похідними від позовної вимоги про
поновлення на роботі, то вони також
задоволенню не підлягають.

Також не підлягає до задоволення
вимога позивача про скасування наказу
від 29 січня 2014 року про внесення змін у
табель, позаяк в судовому засіданні
встановлено, що позивач був відсутній
на роботі повний робочий день, та
вимога про скасування наказу директора
НПП «Зачарований край» про скасування
позивачу надбавки за складність і
напруження в роботі з тих підстав, що
такий позивачем не надано, а на вимогу
суду про надання такого відповідачем,
встановлено, що такого наказу в
установі відповідача не існує,
натомість відповідачем 03 січня 2014 року
видано наказ про встановлення надбавок
за особливі заслуги, які у позивача
відсутні.

Виходячи з наведеного та керуючись
ст. ст. 3, 11-14, 60, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 40
ч.1 п. 4, 148, 149 КЗпП України, суд,

Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Національного
природного парку "Зачарований край" про
визнання незаконними наказів,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, доплати за складність і
напруженість та моральної шкоди -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Іршавський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Головуюча суддя:
Сойма М.М.