Номер провадження: 22-ц/785/3801/14
Номер справи місцевого суду: 523/9325/13-ц
Головуючий у першій інстанції Шепітко
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Виноградової Л.Є.,
Гайворонського С.П.

при секретарі: Жус І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом публічного акціонерного
товариства «ВТБ БАНК» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до
публічного акціонерного товариства
«ВТБ БАНК» про визнання кредитного
договору недійсним, за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 18 лютого 2014 року, -

встановила:

19 червня 2013 року публічне акціонерне
товариство «ВТБ БАНК» звернулось до
суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
посилаючись на те, що 24.07.2012 року між
Банком та відповідачем був укладений
кредитний договір № RB, за яким
банк надав йому кредит у розмірі 50000
грн. терміном по 24.07.2015 року під 31,5 %
річних. За умовами кредитного договору
відповідач повинен був щомісяця
здійснювати погашення заборгованості
та сплачувати проценти за користування
кредитними ресурсами, однак свої
зобов»язання належним чином не
виконував. В зв»язку з чим станом на
25.04.2013 року має заборгованість у
розмірі 56036,61 грн.

В свою чергу ОСОБА_2 звернувся до суду
із зустрічним позовом до публічного
акціонерного товариства «ВТБ БАНК» про
визнання кредитного договору
недійсним, посилаючись на те, що в
порушення Закону України «Про захист
прав споживачів», банк не надав
достовірної інформації про ризики, які
можуть виникнути, зокрема зміна
економічної ситуації, фінансова криза
та факт коливання курсу іноземної
валюти, крім того, не надавалась згода
дружини на отримання кредиту, чим
порушуються її права як співвласника
майна.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 18 лютого 2014 року позов
публічного акціонерного товариства
«ВТБ БАНК» задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача
заборгованість за кредитним договором
№ RB від 24.07.2012 року станом на 25.04.2013
року в загальному розмірі 56036,61 грн., а
також понесені позивачем та
документально підтверджені судові
витрати у розмірі 675,07 грн.

У задоволені зустрічного позову ОСОБА_2
було відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу у якій
просить рішення суду скасувати,
постановити нове рішення, яким визнати
недійсним, та припинити нарахування
відсотків за кредитом, та інших
нарахувань у вигляді штрафів та пені за
прострочення зобов»язання за
кредитним договором № RB від 24.07.2012
року з часу відкриття судового
провадження за первісним позовом
Банку, посилаючись на порушення судом
норм права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді-доповідача,
доводи апеляційної скарги, пояснення
сторін, що з'явилися, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає апеляційну скаргу такою, що
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає. що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «ВТБ
БАНК» та відмовляючи у задоволені
зустрічного позову ОСОБА_2, районний
суд виходив з того, що ОСОБА_2 не виконує
належним чином взяті на себе
зобов'язання за кредитним договором, не
сплачує заборгованість за кредитом,
відсотками та пенею, внаслідок чого
утворилася заборгованість у розмірі
56036,61 грн.

Вирішуючи спір по суті, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно
та всебічно дослідив обставини по
справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, що їх
регулює.

Так, апеляційним судом встановлено,
підтверджено матеріалами справи та не
спростовується сторонами, що24.07.2012 року
між Банком та був укладений кредитний
договір № RB, за яким банк надав
йому кредит у розмірі 50000 грн. терміном
по 24.07.2015 року під 31,5 % річних. За умовами
кредитного договору відповідач
повинен був щомісяця здійснювати
погашення заборгованості та
сплачувати проценти за користування
кредитними ресурсами, однак свої
зобов»язання належним чином не
виконував. В зв»язку з чим станом на
25.04.2013 року ОСОБА_2 має заборгованість у
розмірі 56 036,61 грн. яка складається з:

- суми заборгованості за кредитом - 42 647,
83 грн.;

- суми заборгованості за простроченим
кредитом - 4 910,27 грн.;

- суми заборгованості за відсотками -
163,22 грн.;

- суми заборгованості за простроченими
відсотками - 2 419,89 грн;

- суми заборгованості за простроченими
відсотками понад 31 день - 1 778,20 грн.;

- суми штрафних санкцій - 4 040,02 грн.;

- 3 % річних на прострочені плптежі з
погашення кредиту та відсотків за
користування кредитом - 66,41 грн.;

- інфляційні нарахування на
прострочені платежі з погашення
кредиту та процентів - 10,77 грн.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, ч. 1 ст. 625 ЦК
України зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов кредитного договору
та Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства.
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено,
що якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Тому суд першої інстанції відповідно
до вимог ст. 611, 612, 625, 627-629, 1054 ЦК України
підставно прийшов до висновку про
необхідність стягнення боргу з
боржника.

ОСОБА_2 підписав договір кредиту
добровільно, що свідчить про те, що всі
умови кредитного договору сторонами
визначено як обов'язковими для
виконання та ніяких заперечень щодо
них відповідачем не висловлювалось.

Судова колегія погоджується з
висновками суду щодо відмови у
задоволені зустрічного позову ОСОБА_2
оскільки вони відповідають зібраним у
справі доказам, яким судом дана належна
оцінка, правильно визначена юридична
природа правовідносин і закон, який їх
регулює.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи по суті.

При таких обставинах, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
правильно встановлені фактичні
обставини по справі, рішення суду
відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК
України, а тому не вбачає підстав для
його скасування.

Керуючись: п. 1 ч. 1 ст. 307; ст. 308; 315; 317; 319
ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 18 лютого 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена
протягом 20 днів з дня набрання нею
законної сили безпосередньо до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді апеляційного суду Одеської
області:

Н.А.
Кононенко

Л.Є.
Виноградова

С.П.
Гайворонський