Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2014 року
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого
- судді Черновського Г.В.,

при секретарі -
Пісчанській Т.М.

за участю: представника позивача
- ОСОБА_1,

відповідача
- ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, приватного
акціонерного товариства «НФСК
«Добробут», третя особа - ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 через представника за
довіреністю звернувся до Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, приватного
акціонерного товариства «НФСК
«Добробут» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди (а. с.
1-4).

В ході розгляду даної цивільної
справи представником позивача були
уточнені позовні вимоги, згідно з якими
процесуальний статус відповідача
ОСОБА_4 був змінений на «третю особу» (а.
с. 132-136).

Представники позивача у позовній заяві
та в уточненому позові в обґрунтування
позовних вимог посилались на те, що 01
червня 2013 року за участю автомобіля
«Деу Нубіра», р/н НОМЕР_3, під керуванням
водія ОСОБА_2 та автомобіля
«Фольксваген Поло», р/н НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_3 відбулась
дорожньо-транспортна пригода,
винуватцем якої за відповідним судовим
рішенням був визнаний водій автомобіля
«Деу Нубіра», р/н НОМЕР_3 - ОСОБА_2
Внаслідок зазначеної ДТП автомобіль
«Фольксваген Поло», р/н НОМЕР_2, був
пошкоджений, його відновлювальний
ремонт коштував позивачу 30 102,00 грн.,
розмір матеріального збитку,
встановлений авто товарознавчим
дослідження, склав 29 908,91 грн. Оскільки
матеріальну шкоду позивачу не було
відшкодовано добровільно, він
звернувся до суду з даним позовом, в
якому просив суд, з урахуванням
уточнень, стягнути на свою користь з
ОСОБА_2 матеріальну шкоду у сумі 1 843,09
грн., моральну шкоду у сумі 13 000,00 грн., з
відповідача ПрАТ «НФСК «Добробут»
матеріальні збитки у сумі 28 908,91 грн.,
моральну шкоду у сумі 10 000,00 грн., а також
покласти на відповідачів витрати по
сплаті судового збору, понесені
позивачем при зверненні до суду з даною
позовною заявою (а. с. 1-4, 132-136).

Представник позивача у судовому
засіданні підтримала уточнені позовні
вимоги, наполягала на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
заперечував проти задоволенні
позовних вимог, надав суду письмові
заперечення проти позову, в яких просив
суд відмовити у задоволенні позовних
вимог у повному обсязі (а. с. 120-121,159-161).

Відповідач - ПрАТ «НФСК «Добробут», у
судове засідання для участі в розгляді
даної цивільної справи свого
представника не направив, про час, дату
та місце слухання справи був
повідомлений належним чином, про
причини неявки у судове засідання
свого представника не повідомив (а. с.
150).

Третя особа - ОСОБА_4, у судове засідання
не з'явилась, про час, дату та місце
розгляду справи була повідомлена
належним чином, перебуваючи в статусі
відповідача надала суду заяву про
розгляд справи за її відсутності, а
також письмові заперечення проти
позову, просила відмовити в їх
задоволенні у повному обсязі (а. с. 118-119).

Вислухавши пояснення осіб, що приймали
участь у судовому засіданні,
дослідивши матеріали даної цивільної
справи, судом були встановлені
наступні факти:

Судом встановлено, що 01 червня 2013 року
ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Деу
Нубіра», р/н НОМЕР_3, рухаючись по вул.
Набережна Леніна в м. Дніпропетровську
в порушення п.п. 12.3, 13.1 Правил
дорожнього руху не витримав безпечну
дистанцію руху, тим самим допустив
зіткнення з автомобілем «Фольксваген
Поло», р/н НОМЕР_2, під керуванням водія
ОСОБА_3, у зв'язку з чим зазначені
транспортні засоби були пошкоджені.
Викладене підтверджується копією
постанови Московського районного суду
м. Харкова від 01 серпня 2013 року (а. с. 38).

З матеріалів справи вбачається, що
власником автомобіля «Фольксваген
Поло», р/н НОМЕР_2, є ОСОБА_3, автомобіля
«Деу Нубіра», р/н НОМЕР_3 - ОСОБА_4 (а. с. 31,
33-35). Дані обставини також не
заперечувались сторонами у судовому
засіданні.

Відповідно до матеріалів справи
вартість відновлювального ремонту
автомобіля «Фольксваген Поло», р/н
НОМЕР_2, склав 30 102,00 грн. (а. с. 67, 68, 69).

Судом також встановлено, що
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_2 була застрахована ПрАТ
«Добробут» відповідно до полісу № АВ/
6806501 від 17 липня 2012 року, сума франшизи
за яким становить 1 000,00 (а. с. 122), на
адресу даного підприємства звернувся
позивач із повідомленням про
пошкодження автомобіля та з заявою про
виплату страхового відшкодування (а. с.
40, 41).

Згідно з висновком автотоварознавчого
дослідження № Еф-121/13, складеного 05
червня 2013 року оцінщиком ОСОБА_7
(свідоцтво НОМЕР_4 от 25.04.2009)
матеріальний збиток, з технічної точки
зору, спричинений власнику автомобіля
«Фольксваген Поло», р/н НОМЕР_2,
пошкодженого внаслідок ДТП, складає 29
908,91 грн. (а. с. 42-65).

Вартість проведення
автотоварознавчого дослідження
коштувало позивачу 650,00 грн. (а. с. 66).

Правовідносини, які виникли між
сторонами врегульовані нормами
Цивільного Кодексу України.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Зокрема
збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України,
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України,
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме, шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Частиною 1 ст. 1192 встановлено, що з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі або
відшкодувати завдані збитки у повному
обсязі.

Згідно з положеннями п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних засобів» у разі
настання страхового випадку страховик
у межах страхових сум, зазначених у
страховому полісі, відшкодовує у
встановленому цим Законом порядку
оцінену шкоду, заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
засобів» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому
законодавством, тощо.

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про страхування»
франшиза - частина збитків, що не
відшкодовується страховиком згідно з
договором страхування.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено,
що обов'язок із доказування
покладається також на осіб, яким надано
право захищати права, свободи та
інтереси інших осіб, або державні чи
суспільні інтереси. Тобто,
процесуальними нормами встановлено як
право на участь у доказуванні, так і
обов'язок із доказування обставин при
невизнані них сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, що
випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємозв'язок
доказів у їх сукупності.

Оцінюючи дослідженні у судовому
засіданні докази у їх сукупності щодо
вимог позивача до відповідачів про
відшкодування матеріальної шкоди,
приймаючи до уваги висновок
автотоварознавчого дослідження №
Еф-121/13, яким встановлено, що вартість
матеріального збитку, заподіяного
власнику автомобіля «Фольксваген
Поло», р/н НОМЕР_2, внаслідок ДТП від 01
червня 2013 року, становить 29 908,91 грн.,
сума франшизи за полісом № АВ/ 6806501 від
17 липня 2012 року складає 1 000,00 грн., а
витрати, пов'язані із встановленням
вартості матеріального збитку
складають 650,00 грн., суд вважає за
необхідне стягнути на користь позивача
з відповідача ПрАТ «НФСК «ДобробуТ»
суму матеріальної шкоди, встановлену
дослідженням з вирахуванням суми
франшизи, а саме: 28 908,91 грн.; з
відповідача ОСОБА_2 - суму франшизи у
розмірі 1 000,00 грн. та витрати на
проведення автотоварознавчого
дослідження у сумі 650,00 грн., частково
задовольнивши таким чином позовні
вимоги позивача в частині
відшкодування матеріальної шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Частиною першою ст. 1167 ЦК України
встановлено, що моральна шкода завдана
фізичній особі неправомірними діями,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд
враховує роз'яснення, що містяться в
постанові Пленуму Верховного Суду
України „Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" від 31 березня 1995
року № 4 (із змінами та доповненнями
внесеними постановою Пленуму
Верховного Суду України від 25 травня 2001
року № 5), згідно з яким ця шкода
визначається залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових витрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
час та зусилля, необхідні для
відновлення попереднього стану.

Вирішуючи вимоги позивача щодо
відшкодування моральної шкоди суд
виходить з того, що внаслідок ДТП,
позивачу була завдана моральна шкода,
яка полягає у втраті душевного спокою
позивача, перебуванні у стані стресу,
витраті часу та зусиль для відновлення
попереднього стану здоров'я,
враховуючи ступінь душевних страждань
позивача, суд вважає можливим позовні
вимоги про відшкодування моральної
шкоди задовольнити частково, стягнувши
з відповідача ОСОБА_2 як з винуватця
дорожньо-транспортної пригоди на
користь позивача у рахунок
відшкодування моральної шкоди 3 000, 00
грн.

У задоволенні вимоги про стягнення
моральної шкоди зі страхової компанії
суд вважає за необхідне відмовити у
повному обсязі, оскільки позивачем не
було надано суду доказів завдання саме
даним відповідачем позивачу страждань
нематеріального характеру.

Вирішуючи питання, щодо розподілу
судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК
України і приймаючи до уваги результат
вирішення справи, суд вважає за
необхідне стягнути з відповідачів на
користь позивача судовий збір
пропорційно задоволеним позовним
вимогам, а саме: з ОСОБА_2 - 243,60 грн., ПрАТ
«НФСК «Добробут» - 289,09 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.
9, 22, 29 ЗУ «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних засобів», ст. ст. 22,
1166, 1167, 1187, 1188, 1192 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60,
88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
приватного акціонерного товариства
«НФСК «Добробут», третя особа - ОСОБА_4
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
матеріальні збитки у сумі 1 650 (одну
тисячу шістсот п'ятдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
моральну шкоду в сумі 3 000 (три тисячі)
грн. 00 коп.

Стягнути з приватного акціонерного
товариства «НФСК «Добробут» на користь
ОСОБА_3 матеріальні збитки у сумі 28 908
(двадцять вісім тисяч дев'ятсот вісім)
грн. 91 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три)
грн. 60 коп.

Стягнути з приватного акціонерного
товариства «НФСК «Добробут» на користь
ОСОБА_3 судовий збір у сумі 289 (двісті
вісімдесят дев'ять) грн. 08 коп.

У задоволенні решти позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено у
апеляційний суд Дніпропетровської
області шляхом подання апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня його
проголошення через Жовтневий районний
суд м. Дніпропетровська.

Головуючий-суддя Г.В. Черновськой