Справа № 2/465/1212/13
Головуючий у 1 інстанції: Дячишин В.Ф.
Провадження № 22-ц/783/2950/14
Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

головуючого -
Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р.,
Ніткевича А.В.,

з участю секретаря
Гацій І.І.,

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Франківського районного суду м.Львова
від 26 грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до УДАІ ГУ МВСУ у Львівській
області про стягнення моральної
шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду в
задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 В
апеляційній скарзі стверджує про
порушення норм матеріального та
процесуального права. Зазначає, що
відповідачем його незаконно було
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, без
наявності для цього підстав. Вважає, що
судом першої інстанції не було
враховано, що незаконне накладення
адміністративного стягнення та
незаконне складання протоколів про
адміністративне правопорушення надає
підстави для відшкодування заподіяної
моральної шкоди. Просить рішення суду
змінити та задовольнити позов.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_2 на підтримання апеляційної
скарги, що аналогічні її доводам,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
слід відхилити.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої
інстанції відповідає вказаним вимогам
закону в повній мірі.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини.

Постановою Галицького районного суду
м.Львова від 24 вересня 2009 року
задоволено адміністративний позов
ОСОБА_3 та визнано дії інспекторів
БДПСМ ВДАІ та АТІ при складанні
протоколу та винесенні оскаржуваної
постанови неправомірними, скасовано
постанову по справі про
адміністративне правопорушення АС 3095015
від 15.05.2009 року, винесену відносно
ОСОБА_2 як незаконну, провадження у
справі закрито. (а.с.7-8)

Постановою Галицького районного суду
м.Львова від 23 грудня 2010 року
задоволено адміністративний позов
ОСОБА_3 та скасовано постанову по
справі про адміністративне
правопорушення ВС №152110 від 16.06.2010 року
як незаконну, провадження у справі
закрито. (а.с.9-10)

Постановою Галицького районного суду
м.Львова від 23 грудня 2010 року
задоволено адміністративний позов
ОСОБА_3 та скасовано постанову ВС №260120
по справі про адміністративне
правопорушення ВС від 9.05.2010 року,
провадження у справі закрито. (а.с.11-12)

ОСОБА_2 в позовній заяві покликався, що
неправомірними діями відповідача, які
полягали у незаконному притягненні до
адміністративної відповідальності,
йому завдано моральної шкоди, яка
підлягає відшкодуванню на підставі
ст.1172 ЦК України, ч.1 ст.1176 ЦК України.
(а.с.5)

Статтею 1 Закону України « Про міліцію»
встановлено, що міліція в Україні -
державний озброєний орган виконавчої
влади, який захищає життя, здоров'я,
права і свободи громадян, власність,
природне середовище, інтереси
суспільства і держави від протиправних
посягань.

Відповідно до ст. 1 Положення «Про
державну автомобільну інспекцію
міністерства внутрішніх справ»
Державна автомобільна інспекція є
головним органом, на який покладається
забезпечення безпеки дорожнього руху в
Україні», що входить до системи органів
Міністерства внутрішніх справ України.
Державна автомобільна інспекція
Міністерства внутрішніх справ України
не відноситься до органів, що
здійснюють оперативно-розшукову
діяльність, органів досудового
розслідування, прокуратури і суду.

Згідно зі ст.23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Як роз'яснено в п. п. 3, 9 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року № 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди»(зі
змінами та доповненнями), під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції обґрунтовано виходив
з відсутності правових підстав для
задоволення позову, оскільки до
позивача по справі не застосовувались
адміністративні стягнення у виді
арешту або виправних робіт.

Висновок суду першої інстанції
відповідає обставинам справи та
доказам, що містяться в матеріалах
справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1176 ЦК України
право на відшкодування моральної шкоди
виникає у разі незаконного засудження
фізичної особи, незаконного
притягнення до кримінальної
відповідальності, незаконного
застосування як запобіжного заходу
утримання під вартою або підписки про
невиїзд, незаконного затримання,
незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді
арешту чи виправних робіт.

Порядок відшкодування шкоди, завданої
незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю органу дізнання,
попереднього (досудового) слідства,
прокуратури або суду, встановлений
Законом України «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, попереднього
слідства, прокуратури, суду».

Відповідно до положень статей 1, 2
Закону України «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, попереднього
слідства, прокуратури, суду» підлягає
відшкодуванню шкода, завдана
громадянинові внаслідок незаконного
засудження, незаконного притягнення як
обвинуваченого, незаконного взяття і
тримання під вартою, незаконного
проведення в ході розслідування чи
судового розгляду кримінальної справи
обшуку, виїмки, незаконного накладення
арешту на майно, незаконного
відсторонення від роботи (посади) та
інших процесуальних дій, що обмежують
права громадян; незаконного
застосування адміністративного арешту
чи виправних робіт, незаконної
конфіскації майна, незаконного
накладення штрафу; незаконного
проведення оперативно-розшукових
заходів, передбачених законами України
«Про оперативно-розшукову діяльність»,
«;Про організаційно-правові основи
боротьби з організованою злочинністю»
та іншими актами законодавства.

Право на відшкодування шкоди в
розмірах і порядку, передбаченому
Законом, виникає у випадках:
постановлення виправдувального вироку
суду; встановлення в обвинувальному
вироку суду чи іншому рішенні суду
(крім ухвали, постанови про повернення
справи на додаткове розслідування чи
новий судовий розгляд) факту
незаконного притягнення як
обвинуваченого, незаконного взяття і
тримання під вартою, незаконного
проведення в ході розслідування чи
судового розгляду кримінальної справи
обшуку, виїмки, незаконного накладення
арешту на майно, незаконного
відсторонення від роботи (посади) та
інших процесуальних дій, що обмежують
права громадян; незаконного
застосування адміністративного арешту
чи виправних робіт, незаконної
конфіскації майна, незаконного
накладення штрафу; незаконного
проведення оперативно-розшукових
заходів; закриття кримінальної справи
за відсутністю події злочину,
відсутністю у діянні складу злочину
або недоведеністю участі
обвинуваченого у вчиненні злочину;
відмови в порушенні кримінальної
справи або закриття кримінальної
справи, закриття справи про
адміністративне правопорушення.

Тобто вказана норма права містить
виключний перелік незаконних рішень,
дій чи бездіяльності та підстав, які
дають право на відшкодування моральної
шкоди.

А відтак, скасування постанов по
справах про адміністративне
правопорушення не є підставою для
відшкодування моральної шкоди на
підставі ч.1 ст.1176 ЦК України, оскільки
позивач не належить до кола осіб, які
мають право на таке відшкодування.

Доводи апеляційної скарги не
свідчать про порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
про неправильність висновків суду,
такі не грунтуються на матеріалах
справи та спростовуються дослідженими
доказами.

Оскільки суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального закону,
колегія суддів не вбачає підстав для
зміни або скасування рішення суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Франківського районного суду
м.Львова від 26 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
ухвалою апеляційного суду.

Головуючий :
Павлишин О.Ф.

Судді :
Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В.