Номер провадження: 22-ц/785/2467/14
Головуючий у першій інстанції Гудіна
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Сватаненко В.І.,

Черевка П.М.,

при секретарі Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 29 жовтня 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3,
ОСОБА_6 про усунення від спадкування,
встановлення факту проживання однією
сім'єю, про встановлення факту
прийняття спадщини та визнання права
власності,-

встановила:

У липні 2013 року позивачка звернулася до
суду з зазначеним позовом та просила
усунути від спадкування за законом
спадкоємця першої черги ОСОБА_3 після
смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1;
встановити факт проживання однією
сім'єю ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у період з
грудня 1980 року по 23 травня 2008 року;
встановити факт прийняття спадщини -
житлового будинку з надвірними
спорудами, розташованих за адресою:
АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_4 право на
спадкування по праву представлення на
1/2 частину зазначеного житлового
будинку з надвірними спорудами після
смерті ОСОБА_8, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Свої вимоги позивачка
обґрунтовує тим, що 23.05.2008 року після
смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина, яка
складається з житлового будинку з
надвірними господарчими спорудами, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1.
Спадкоємцем першої черги після смерті
є син ОСОБА_7 - ОСОБА_3, який 13.04.2008 року
знаходячись у стані алкогольного
сп'яніння у ході конфлікту зі ОСОБА_7 на
ґрунті особистих неприязних стосунків
наніс тілесні ушкодження, яки стали
причиною смерті ОСОБА_7, та постановою
Суворовського районного суду м. Одеси
від 09.10.2009 року у відношенні ОСОБА_3
застосовано примусові заходи
медичного характеру з направленням
його на госпіталізацію до
психіатричної установи з суворим
наглядом.

Спадщину, яка відкрилася після
смерті ОСОБА_7, прийняла ОСОБА_8 - мати
чоловіка спадкодавці ОСОБА_10, яка
проживала зі ОСОБА_7 однією сім'єю,
починаючи з грудня 1980 року та до
моменту смерті спадкодавця. ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 підтримували родинні стосунки,
вели спільне господарство,
підтримували одна одну, спільно
обробляли земельну ділянку, утримували
підсобне господарство, разом проводили
ремонт, за спільні гроші сплачували
комунальні платежі, набували продукти
для спільного споживання, разом
відзначали сімейні свята. ОСОБА_8 несла
витрати по похованню ОСОБА_7.

Однак свідоцтво про право на
спадщину ОСОБА_8 не отримала у зв'язку з
тяжким матеріальним станом.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 померла.
Після її смерті відкрилася спадщина у
вигляді житлового будинку з надвірними
господарчими спорудами, за адресою:
АДРЕСА_1 Заповіту за життя ОСОБА_8 не
склала.

Спадкоємицями першої черги після її
смерті були сини - ОСОБА_11 та ОСОБА_10.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_11, який був
батьком відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
та які є спадкоємцями по праву
представлення після смерті бабці
ОСОБА_8, та їх частка у спадковому майні,
яку б успадкував їх батько, якщо був би
живий на момент відкриття спадщини,
становить 1/2 зазначеного житлового
будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_10, який був
батьком позивачки ОСОБА_4, та яка є
спадкоємицею по праву представлення
після смерті ОСОБА_10, та її частка у
спадковому майні, яку б успадкував її
батько, якщо був би живий на момент
відкриття спадщини, становить 1/2
зазначеного житлового будинку.

Позивачка та ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися
до нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_8, проте їм було відмовлено у
зв'язку з тим, що документів, які надано
для одержання свідоцтва про право на
спадщину, недостатньо, та
рекомендовано звернутись до суду з
заявою для встановлення факту
проживання однією сім'єю ОСОБА_8 та
ОСОБА_7, та прийняття спадщини ОСОБА_8
після смерті ОСОБА_7.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 29 жовтня 2013 року усунуто
від спадкування за законом спадкоємця
першої черги ОСОБА_3 після смерті
ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановлено факт проживання
однією сім'єю ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у період
з грудня 1980 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановлено факт прийняття
спадщини ОСОБА_8 після смерті ОСОБА_7,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, житлового
будинку з надвірними спорудами,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1, що
складається з однієї кам'яної житлової
будівлі - 58, 3 кв.м. житлової площі,
зазначеної в схематичному плані літ.
«И», з надвірними господарчими
спорудами: літ. «Е» - гараж, літ. «З» -
сарай, № 2-4- огородження, І-ІІ вимощення,
розташованих на земельній ділянці
розміром 1238 кв.м..

Визнано за ОСОБА_4 право на
спадкування по праву представлення 1/2
частини житлового будинку з надвірними
спорудами, розташованих за адресою:
АДРЕСА_1, що складається з однієї
кам'яної житлової будівлі - 58, 3 кв.м.
житлової площі, зазначені в
схематичному плані літ. «И», з
надвірними господарчими спорудами:
літ. «Е» - гараж, літ. «З» - сарай, № 2-4-
огородження, І-ІІ вимощення,
розташованих на земельній ділянці
розміром 1238 кв.м., після смерті ОСОБА_8,
що померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
ОСОБА_3 подав до суду апеляційну скаргу,
в якій просить рішення суду скасувати,
посилаючись на порушення судом норм
права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, який
доповів зміст рішення, яке оскаржено,
доводи апеляційної скарги, межі, в яких
повинні здійснюватись перевірка
рішення, встановлюватися обставини і
досліджуватися докази, вислухавши
думку учасників процесу, колегія
суддів вважає необхідним апеляційну
скаргу задовольнити, з наступних
підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачем було надано достатньо
доказів щодо усунення від спадкування
ОСОБА_3 та про встановлення факту
прийняття спадщини ОСОБА_8.

Однак колегія суддів повністю не може
погодитися з висновками суду першої
інстанції, оскільки висновки суду не
відповідають дійсним обставинам
справи, суд неправильно застосував
норми матеріального права.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 2 постанови від 18 грудня 2009
року № 14 «Про судове рішення у
цивільній справі», рішення є законним
тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства відповідно до
статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин відповідно до статті 8
ЦПК, а також правильно витлумачив ці
норми. Обґрунтованим визнається
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, або
обставин, що не підлягають доказуванню,
а також якщо рішення містить вичерпні
висновки суду, що відповідають
встановленим на підставі достовірних
доказів обставинам, які мають значення
для вирішення справи.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 29 жовтня 2013 року зазначеним
вимогам не відповідає.

Так, апеляційним судом встановлено,
підтверджено матеріалами справи та не
спростовується сторонами, що
ІНФОРМАЦІЯ_1, померла ОСОБА_7, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
серії НОМЕР_1, актовий запис 4556 (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася
спадщина, яка складається з житлового
будинку з надвірними господарчими
спорудами, що розташовані за адресою:
АДРЕСА_1. Відповідно до технічної
документації житловий будинок з
надвірними господарчими спорудами
складається з однієї кам'яної житлової
будівлі - 58,3 кв.м. житлової площі,
зазначеної в схематичному плані літ.
«И», з надвірними господарчими
спорудами: літ. «Е» - гараж, літ. «З» -
сарай, № 2-4- огородження, І-ІІ вимощення,
розташованих на земельній ділянці
розміром 1238 кв.м., яка належала
спадкодавцю на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом.

Спадкоємцем першої черги після
смерті ОСОБА_7 є її син ОСОБА_3.

Постановою Суворовського
районного суду м. Одеси від 09.10.2009 року у
відношенні ОСОБА_3 застосовано
примусові заходи медичного характеру з
направлення його на госпіталізацію до
психіатричної установи з суворим
наглядом. Відповідно до судово -
психіатричної експертизи, висновки
якої містяться у постанові суду ОСОБА_3
13.04.2008 року, знаходячись у стані
алкогольного сп'яніння у ході
конфлікту зі ОСОБА_7 на ґрунті
особистих неприязних стосунків, наніс
тілесні ушкодження, яки стали причиною
смерті ОСОБА_7 (а.с.27).

Відповідно з ч. 1 ст. 1224 ЦК України
не мають право на спадкування особи,
які умисно позбавили життя
спадкодавця, чи будь - кого з можливих
спадкоємців або вчиненими замаху на
їхнє життя. При цьому не має значення
мета вчинення таких протиправних дій,
рівно як і наявність результату цих дій
у вигляді сприяння злочинця, собі або
іншим спадкоємцям до одержання
спадщини або збільшення частки у
спадщині. Оскільки діяння,
зазначені у ч. 1 цієї статті, є
кримінально караними, вони повинні
бути підтверджені вироком суду, що
набрав законної сили, яким
встановлений конкретний склад злочину,
що його вчинив потенційний спадкоємець
і за умови, що в цьому вироку буде
зазначена така форма вини злочинця, як
умисел. Цей вирок є самостійною та
достатньою підставою для позбавлення
спадкоємця спадщини. Жодного
додаткового рішення суду про визнання
спадкоємця негідним не вимагається.

Суд першої інстанції при ухваленні
рішення зазначив, що ОСОБА_3 відповідно
до ч. 1 ст. 1224 ЦК України не має права на
спадкування після смерті ОСОБА_7.

З висновку розширеної комплексної
амбулаторної судово-психіатричної
експертизи № 484 від 30.04.2009 року
вбачається, що ОСОБА_3 страждає
хронічним психічним захворюванням у
вигляді органічного розладу особи і
поведінки, частими епілептиформними
припадками, розладами свідомості, що
супроводжуються галюцинаторно -
маячними переживаннями і
дисфорическими станами з грубим
тужливо-злісним афектом і агресивною
поведінкою, що позбавляє його
здібності усвідомлювати значення
своїх дій і керувати ними. Психічний
стан ОСОБА_3 на момент інкримінованого
йому діяння, визначав психотичний стан
у виді розладу свідомості, що
супроводжуються галюцинаторно -
маячними переживаннями і
дисфорическими станами з грубим
тужливо-злісним афектом і агресивною
поведінкою з подальшою амнезією на тлі
алкогольної енцефалопатії третьої
стадії, тому ОСОБА_3 не міг
усвідомлювати значення своїх дій і
керувати ними. ОСОБА_3 по своєму
психічному стану потребує
застосування примусових заходів
медичного характеру - госпіталізація
до психіатричної установи із строгим
спостереженням.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_3
має бути позбавлений права на
спадкування, оскільки відповідно до ч. 1
ст. 18 Кримінального Кодексу України
ОСОБА_3 не є суб'єктом злочину та не може
бути притягнутий до кримінальної
відповідальності.

Твердження суду, що ОСОБА_8
фактично прийняла спадщину, колегія
суддів не може прийняти до уваги,
оскільки відповідно до ч. 2 ст. 1258 ЦК
України кожна наступна черга
спадкоємців за законом одержує право
на спадкування у разі відсутності
спадкоємців попередньої черги,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини або відмови
від прийняття.

ОСОБА_3 на момент смерті спадкодавця
ОСОБА_7 проживав разом з нею та був
зареєстрований за однією адресою, що
підтверджується матеріалами справи та
не заперечується сторонами.

Враховуючи вищевикладене, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що ОСОБА_8, не може вважатися
спадкоємцем ОСОБА_7, а тому ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 не мають права спадкування на
спірне майно за правом представлення.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення, на усі зазначені обставини
уваги не звернув, що призвело до
ухвалення незаконного,
необґрунтованого рішення, яке підлягає
скасуванню.

Відповідно до ч. 1. ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

На підставі викладеного колегія суддів
дійшла висновку, що рішення суду першої
інстанції є незаконним,
необґрунтованим та підлягає
скасуванню з ухваленням по справі
нового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 2, ст. 309 ч. 1
п.п. 3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 29 жовтня 2013 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про усунення від
спадкування, встановлення факту
проживання однією сім'єю, про
встановлення факту прийняття спадщини
та визнання права власності відмовити.

Рішення колегії судів набирає законної
сили з моменту проголошення.

Рішення колегії суддів може бути
оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня
проголошення до суду касаційної
інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області

І.А. Артеменко

П.М. Черевко

В.І.Сватаненко