Справа № 357/8406/13-ц Головуючий у І
інстанції Рябченко Л.А.Провадження №
22-ц/780/1033/14 Доповідач у 2
інстанції Верланов С.М.Категорія 56
УХВАЛА

Іменем України

31 березня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Воробйової Н.С.,
Березовенко Р.В.,

при секретарі - Франюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 06 грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Білоцерківської міської ради
Київської області, відділу
Держземагенства у місті Білій Церкві
Київської області, ОСОБА_3 про визнання
незаконним і скасування рішення ради
та визнання недійсними державних актів
на право власності на земельні ділянки,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Білоцерківської
міської ради Київської області,
відділу Держземагенства у м.Білій
Церкві Київської області та ОСОБА_3, в
якому просив визнати незаконним та
скасувати рішення Білоцерківської
міської ради Київської області від 05
серпня 2005 року № 306 в частині надання
дозволу ОСОБА_3 на приватизацію
земельної ділянки та виготовлення
державних актів на право власності на
земельні ділянки, визнати недійсними
державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,0993 га та
державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,0489 га, які
видані на ім`я ОСОБА_3

Вимоги позову обґрунтував, що рішенням
Білоцерківської міської ради № 278 від
29 серпня 2000 року йому
оформлено право постійного
користування на земельну ділянку
розміром 320 кв.м. для ведення особистого
підсобдного господарства по АДРЕСА_1.
Згідно з розпорядженням виконавчого
комітету Білоцерківської міської ради
від 27 квітня 2001 року йому було надано
дозвіл на будівництво сараю - гаражу -
літньої кухні на вказаній земельній
ділянці. Зазначав, що 30 січня 2006 року
він виготовив технічний план на
житловий будинок по АДРЕСА_1, а 28 січня
2010 року був виготовлений кадастровий
план, згідно з яким площа його
земельної ділянки становить 0,0491 га.
Бажаючи приватизувати зазначену
земельну ділянку він звернувся до
Білоцерківської міської ради, де йому
повідомили, що вказану земельну
ділянку вже приватизував ОСОБА_3 на
підставі рішення Білоцерківської
міської ради Київської області № 306
від 05 серпня 2005 року. Посилаючись на те,
що рішення щодо вилучення його
земельної ділянки на користь ОСОБА_3 не
приймалось та, вважаючи, що рішення
Білоцерківської міської ради
Київської області від 05 серпня 2005 року
було прийняте з порушенням чинного
законодавства, позивач просив його
позов задовольнити.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 06 грудня 2013 року позов ОСОБА_2
задоволено частково.

Визнано незаконним рішення
Білоцерківської міської ради
Київської області № 306 від 28
серпня 2005 року в частині безоплатної
передачі у власність ОСОБА_3 земельної
ділянки площею 489 кв.м. для ведення
садівництва та затвердження
виготовленої технічної документації
із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право
власності на земельну ділянку громадян
України в межах Білоцерківської
міської ради, а також земельну ділянку
площею 489 кв.м. для садівництва,
передану у власність ОСОБА_3

Визнано недійсним державним акт на
право власності на земельну ділянку
площею 0,0489 га, виданий 30 січня 2006 року
на ім`я ОСОБА_3

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанції в
частині відмови у позові змінити та
задовольнити його позов повністю,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення учасників процесу, які
з`явилися в судове засідання, вивчивши
матеріали справи та перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що
рішенням Білоцерківської
міської ради Київської області №278 від
29 серпня 2000 року «Про впорядкування
земельних відносин громадян» вирішено
оформити ОСОБА_2 право постійного
користування на земельну ділянку
площею 320 кв.м. для ведення особистого
підсобного господарства за рахунок
земель міськземфонду, що розташована
АДРЕСА_1.

13 листопада 2009 року ОСОБА_2 звернуся з
заявою до управління земельних
ресурсів у м. Білій Церкві про
оформлення ти видачу державного акта
на право власності на вказану земельну
ділянку.

Судом першої інстанції встановлено, що
у 2010 було виготовлено кадастровий план
земельної ділянки площею 0,0491 га для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд по АДРЕСА_1.

Також встановлено, що рішенням
Білоцерківської міської ради №306 від 05
серпня 2005 року «Про передачу земель у
власність громадян, надання в оренду та
про затвердження технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право власності на землю, внесення змін
та доповнень у попередні рішення»
затверджено виготовлену «Технічну
документацію із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право власності на земельну ділянку
громадянам України в межах
Білоцерківської міської ради», а також
площі, переданих у власність земельних
ділянок громадянам, зокрема, у
власність ОСОБА_3 передано земельну
ділянку площею 993 кв.м. для будівництва
та обслуговування житлового будинку і
господарських споруд, яка розташована
по АДРЕСА_1.

На підставі вказаного рішення ОСОБА_3 30
січня 2006 року отримав державний акт на
право власності на вказану земельну
ділянку площею 0,0993 га (а.с.21-22).

Як вбачається з листа управління
Держкомзему у м.Біла Церква Київської
області від 15 червня 2012 року у
вказаному управлінні відсутня
інформація щодо реєстрації будь-яких
правовстановлюючих документів
(державного акту на право власності на
земельну ділянку, державного акту на
право постійного користування
земельною ділянкою, договору оренди) на
земельну ділянку, що знаходиться по
вул. АДРЕСА_1.

Відповідно до положень статей 55, 124
Конституції України та ст.3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Статтями 22, 23 ЗК України 1990 року, який
діяв на час прийняття рішення
Білоцерківською міською радою
Київської області від 29 серпня 2000 року,
право власності на землю або право
користування наданою земельною
ділянкою виникає після встановлення
землевпорядними організаціями меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) і одержання документа, що
посвідчує це право. Право власності або
право постійного користування землею
посвідчується державними актами, які
видаються і реєструються сільськими,
селищними, міськими, районними Радами
народних депутатів.

Відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України 2001
року у разі видання органом виконавчої
влади або органом місцевого
самоврядування акта, яким порушуються
права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження
належною їй земельною ділянкою, такий
акт визнається недійсним.

Згідно зі ст.152 ЗК України 2001 року
держава забезпечує громадянам та
юридичним особам рівні умови захисту
прав власності на землю. Власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків.

Судом встановлено, що позивач не є
власником або користувачем даної
земельної ділянки і доказів цього
відповідно до ст.ст.57, 60 ЦПК України
суду не надав.

Отже, встановивши вказані обставини та
виходячи з положень ст.60 ЦПК України,
згідно з якою кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про те, що позивачем не
доведено порушення його цивільних прав
внаслідок прийняття рішення
Білоцерківською міською радою №306 від
05 серпня 2005 року в частині передачі
ОСОБА_3 у власність земельної ділянки
площею 993 кв.м. для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських споруд, та виданого на
його підставі державного акта на право
власності на земельну ділянку площею 0,
0993 га на ім'я ОСОБА_3

Таким чином рішення суду першої
інстанції в цій частині ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, передбачених
законом підстав для його скасування
при апеляційному розгляді не
встановлено.

Докази та обставини, на які посилається
позивач в апеляційній скарзі,
спростовуються матеріалами справи та
додаткового правового аналізу не
потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановлені судом
першої інстанції були дотримані норми
матеріального та процесуального права.

Рішення суду першої інстанції в
частині задоволення позову ОСОБА_2 не
оскаржується, тому відповідно до ст. 303
ЦПК України апеляційним судом не
перевіряється.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 06 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді