Апеляційний суд
Житомирської області
Головуючий у 1-й інст. Шалота
Костянтин Валерійович
Доповідач Шевчук А. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді: Шевчук
А.М.,

суддів: Забродського М.І.,
Заполовського В.Й.,

з участю секретаря судового
засідання: Трохимчук Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом
комунального підприємства
«Житомиртеплокомуненерго»
Житомирської міської ради до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
послуги централізованого опалення та
гарячого водопостачання

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Корольовського районного
суду м. Житомира від 19 лютого 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року комунальне
підприємство
«Житомиртеплокомуненерго»
Житомирської міської ради (далі - КП
«Житомиртеплокомуненерго») звернулося
до суду з позовом до ОСОБА_1 Просило
стягнути з відповідачки борг за
спожиті послуги централізованого
опалення та гарячого водопостачання у
сумі 9 045,20 грн. В обґрунтування позову
зазначало, що відповідачка, яка
проживає в АДРЕСА_1, забезпечується
послугами централізованого опалення
та гарячого водопостачання. Однак, у
порушення зобов'язань не сплачує кошти
за користування наданими їй послугами
і за період із 01 жовтня 2009 року по 01
серпня 2013 року має заборгованість у
сумі 9 045,20 грн.

Рішенням Корольовського
районного суду м. Житомира від 19 лютого
2014 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за
надані послуги централізованого
теплопостачання у сумі 2 577,20 грн. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено. Вирішено питання судових
витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу. Просить рішення
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позову.
Зазначає, що суд проігнорував заяву її
представника про застосування
позовної давності; вона не укладала
договору з КП
«Житомиртеплокомуненерго», а
відносини у сфері житлово-комунальних
послуг виникають виключно на
договірних засадах.

Розглянувши справу в межах
доводів, викладених в апеляційній
скарзі, колегія суддів вважає, що вона
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Матеріалами справи доводиться та судом
встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована в
АДРЕСА_1 (а.с.8).

Багатоквартирний будинок підключений
до мережі централізованого опалення та
гарячого водопостачання, а квартира
була підключена до
внутрішньобудинкової системи. Позивач
надає послуги з централізованого
опалення та гарячого водопостачання.

Відповідно до виписки з особового
рахунку НОМЕР_1 за період з 01 жовтня 2009
року по 01 серпня 2013 року по вище
вказаній квартирі рахується
заборгованість за опалення у сумі 6 468
грн. та за гаряче водопостачання - 2 577
грн. 20 коп.( 4-5).

Однак, як вбачається зі змісту акта,
складеного працівниками комунального
виробничого житлового
ремонтно-експлуатаційного
підприємства №10, ними 25 серпня 2005 року
у вище вказаній квартирі були
демонтовані прилади опалення у зв'язку
із виходом їх із ладу (протікання)
(а.с.21).

Окрім того, представниками позивача
було складено акт про відключення 15
серпня 2013 року відповідної квартири
від централізованого гарячого
водопостачання шляхом перекриття
вентилю та встановлення пломб (а.с.29).

З огляду на вище встановлені обставини
та правильно посилаючись на
ст.ст.509,526,901,903 ЦК України, ст.1,3,13,19,20
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги», ст.19 Закону України «Про
теплопостачання», суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов висновків про те,
що вимоги про стягнення з відповідачки
заборгованості за опалення квартири
за період з 01 жовтня 2009 року по 01 серпня
2013 року не підлягають до задоволення,
оскільки централізовано квартира не
опалювалася з 2005 року, тобто до оплати
належать тільки ті послуги, які
надаються.

Відповідно до пункту 25 Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року №630, відключення
споживача від мереж централізованого
опалення та постачання гарячої води
здійснюється у порядку, що
затверджується центральним органом
виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.

Самовільне відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води забороняється.

У встановленому законом порядку
квартира була відключена від
централізованої подачі гарячої води
тільки 15 серпня 2013 року, а відтак суд
першої інстанції обґрунтовано дійшов
висновку, що плата за гаряче
водопостачання за період з 01 жовтня 2009
року по 01 серпня 2013 року нараховувалася
позивачем законно та стягнув її. Однак,
суд в резолютивній частині рішення
помилково зазначив, що заборгованість
у сумі 2 577 грн. 20 коп. стягується за
послуги централізованого
теплопостачання, а не за послуги
централізованого гарячого
водопостачання. На спростування суми
заборгованості належних доказів
ОСОБА_1 не надано.

Відповідно до приписів ст.20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги», п.30 Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення споживач зобов'язаний
оплачувати послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення.

Відповідно до змісту журналу судового
засідання від 19 лютого 2014 року до
винесення судом першої інстанції
рішення представник відповідачки
заявив про застосування позовної
давності (а.с.37).

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ч.1 ст.257 ЦК України).

Позовна заява подана до суду у жовтні
2013 року. Заборгованість за послуги
централізованого гарячого
водопостачання за три останні роки, що
передували зверненню до суду, тобто з
жовтня 2010 року по серпень 2013 року,
складає 1 883 грн. 54 коп. (42,61+26,24+776,66+1038,03=1
883,54 грн.) і підлягає стягненню.

З огляду на викладене, колегія суддів
скасовує рішення суду першої інстанції
в частині задоволених вимог та ухвалює
в цій частині вимог нове рішення, яким
стягує з відповідачки на користь
комунального підприємства
«Житомиртеплокомуненерго»
Житомирської міської ради
заборгованість за послуги
централізованого гарячого
водопостачання у сумі 1 883 грн. 54 коп.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч.4 ст.267 ЦК України).

Рішення суду першої інстанції в
частині відмови у задоволені решти
вимог залишається без змін.

Судовий збір покладається на ОСОБА_1 у
розмірі 229 грн. 40 коп., що дорівнює
мінімальній ставці.

Доводи апеляційної скарги відносно
того, що відповідачка не укладала
договору з КП
«Житомиртеплокомуненерго» не
заслуговують на увагу, оскільки суд
першої інстанції вірно дійшов висновку
про існування між сторонами фактичних
договірних відносин, правильно
визначив їх правову природу, взяв до
уваги підставу заявленого позову та
встановив дійсні права та обов'язки
сторін.

Теза апеляційної скарги щодо того, що
відносини у сфері житлово-комунальних
послуг виникають виключно на
договірних засадах не ґрунтується на
нормах права. Згідно приписів ст.11 ЦК
України між сторонами існували
цивільні права і обов'язки.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,309,313-314,316 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного
суду м. Житомира від 19 лютого 2014 року
скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1
на користь комунального підприємства
«Житомиртеплокомуненерго»
Житомирської міської ради
заборгованості за надані послуги
централізованого теплопостачання у
розмірі 2 577 грн. 20 коп. та судового збору
у розмірі 65 грн. 36 коп. і ухвалити в цій
частині вимог нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
комунального підприємства
«Житомиртеплокомуненерго»
Житомирської міської ради
заборгованість за послуги
централізованого гарячого
водопостачання у сумі 1 883 грн. 54 коп. та
судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: