Іванівський районний суд Одеської
Справа № 499/1784/13-ц
Провадження № 2/499/101/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"03" березня 2014 р.
смт.
Іванівка

Іванівський районний суд Одеської
області в складі : головуючого судді
Погорєлова І.В. при секретарі
Іваницькій І.Р. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
смт.Іванівка Одеської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Баранівської сільської ради
Іванівського району Одеської
області про визнання права
власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом
до Баранівської сільської ради
Іванівського району Одеської
області про визнання права
власності на спадкове майно,
посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла його мати - ОСОБА_2, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть.

Останнім місцем проживання та місцем
відкриття спадщини є с. Баранове
Іванівського району Одеської області,
що підтверджується довідкою
виконавчого комітету Баранівської
сільської ради Іванівського району
Одеської області № 592 від 08 жовтня 2013
року.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася
спадщина, яка складається із житлового
будинку з господарськими будівлями та
спорудами, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, розташований на земельній
ділянці за тією ж адресою загальною
площею 0,34 га, із них: 0,25 га - для
будівництва та обслуговування
житлового будинку; 0,09 га - для ведення
особистого підсобного господарства.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України
спадкоємцями першої черги за законом
після смерті ОСОБА_2 є діти: позивач ,
ОСОБА_1 та його рідний брат - ОСОБА_3.

ОСОБА_3 на час відкриття спадщини
постійно проживав разом зі
спадкодавцем, та відповідно до ч. З ст.
1268 ЦК України вважається таким, що
прийняв спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_2 рідний брат позивача -
ОСОБА_3 помер, що підтверджується
копією свідоцтва про смерть. Останнім
місцем проживання та місцем відкриття
спадщини є с. Баранове Іванівського
району Одеської області, що
підтверджується довідкою виконавчого
комітету Баранівської сільської ради
Іванівського району Одеської області
№ 593 від 08 жовтня 2013 року.

У відповідності до ст. 1262 ЦК України
позивач являється спадкоємцем другої
черги за законом після смерті ОСОБА_1

ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину після
смерті матері ОСОБА_2, однак за життя
юридично не встиг оформити спадкове
майно на своє ім'я, що і стало підставою
для звернення до суду з даною позовною
заявою.

При перевірці наявності необхідних для
вчинення нотаріальних дій документів
нотаріусом, позивачу було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів на
даний житловий будинок на ім'я
спадкодавця ОСОБА_1, та рекомендовано
звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на житловий
будинок.

Представник позивача вимоги
підтримав, просив справу слухати у його
відсутність.

Представник сільської ради
Іванівського району Одеської області
позов визнав в повному обсязі , також
просив справу слухати у їх відсутність,
про що надав письмову заяву.

Беручи до уваги той факт, що відповідач
по справі в судовому засіданні визнав
позовні вимоги , суд вважає , що згідно
з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши письмові матеріали
справи та з урахуванням положень ст. 60
ЦПК України, де зазначено, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, та ст. 11 ЦПК
України, згідно якої цивільні справи
розглядаються в межах заявлених вимог
і на підставі доказів приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Не підлягають доказуванню ті обставини
які визнаються сторонами.

Отже ті обставини на які посилається
позивач суд вважає обґрунтованими ,
оскільки визнані відповідачем по
справі.

Крім визнання відповідачем
даного позову у позивача є законні
підстави для задоволення його
заявлених вимог, оскільки судом при
розгляді даної позовної заяви
встановлено , що ІНФОРМАЦІЯ_2 рідний
брат позивача - ОСОБА_3 помер, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть. Останнім місцем проживання та
місцем відкриття спадщини є с. Баранове
Іванівського району Одеської області,
що підтверджується довідкою
виконавчого комітету Баранівської
сільської ради Іванівського району
Одеської області № 593 від 08 жовтня 2013
року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася
спадщина, яка складається із житлового
будинку з господарськими будівлями та
спорудами, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, розташований на земельній
ділянці за тією ж адресою загальною
площею 0,34 га, із них: 0,25 га - для
будівництва та обслуговування
житлового будинку; 0,09 га - для ведення
особистого підсобного господарства.

Зазначене майно ОСОБА_3
успадкував після смерті своєї матері,
оскільки фактично прийняв спадщину, а
позивач після смерті матері спадщину
не прийняв , а третій брат відмовився
від своєї частки у спадщині на користь
ОСОБА_3, що підтверджується матеріалами
спадкової справи.

ОСОБА_3 спадщину прийняв, але за
життя не встиг оформити в
нотаріальному порядку так як помер.

У відповідності до ст. 1262 ЦК України
позивач являється спадкоємцем другої
черги за законом після смерті ОСОБА_1,
оскільки його брат ОСОБА_4 відмовився
на користь позивача від спадщини , яка
залишилась після смерті ОСОБА_3.

Позивач у встановлений законом строк
спадщину прийняв, оскільки своєчасно
звернувся із заявою про прийняття
спадщини.

Позивач фактично прийняв спадщину ,
але не оформив право власності на
житловий будинок в установленому
законом порядку.

Відповідно до ст. 42 Закону України «Про
нотаріат», п.п. 4.15., 4.18. Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України від 22.02.2012 року № 282/20595,
видача свідоцтва про право на спадщину
на майно, яке підлягає реєстрації,
проводиться нотаріусом після подання
правовстановлюючих документів щодо
належності цього майна спадкодавцеві.
За відсутності у спадкоємця необхідних
для видачі свідоцтва про право на
спадщину документів нотаріус
роз'яснює йому процедуру вирішення
зазначеного питання в судовому
порядку.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 року
за № 7 «Про судову практику у справах
про спадкування» у разі відмови
нотаріуса в оформленні права на
спадщину особа може звернутися до суду
за правилами позовного провадження.

Правовстановлюючий
документ на житловий будинок, право
власності на будинок згідно якого
зареєстровано належним чином, ОСОБА_1
за життя не було отримане, отримати на
ім'я померлого правовстановлюючі
документи на будинок є неможливим,
оскільки відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК
України цивільна правоздатність
фізичної особи припиняється у момент
її смерті, та оформлення будь-яких
документів на померлу особу є
незаконним.

Оскільки у власність
спадкоємця може перейти лише майно, яке
належало спадкодавцю на праві
власності, у разі смерті власника
нерухоме майно, правовстановлюючі
документи на яке відсутні, питання
визначення належності цього майна
попередньому власнику та спадкоємцям
повинно вирішуватися у судовому
порядку.

Житловий будинок, що входить
у склад спадщини, станом на 15 квітня 1991
року належав до майна колишнього
колгоспного двору за чинним на той час
законодавством (ст. 120 ЦК УРСР), що
підтверджується випискою з по
господарської книги Павлинської
сільської ради Іванівського району
Одеської області № 1223 від 12 листопада
2013 року (особовий рахунок № 59), та
довідкою виконавчого комітету
Павлинської сільської ради
Іванівського району Одеської області
№ 1222 від 12 листопада 2013 року.

Згідно з положеннями
статтей 120-127 ЦК УРСР 1963 року, ст. 17
Закону України «Про власність»,
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 22 грудня 1995 року за № 20 «Про
судову практику у справах за позовами
про захист права приватної власності»,
членами колгоспного двору вважалися
особи, які приймали участь в
громадському господарстві колгоспу,
отримували в ньому основні прибутки і
приймали участь своєю працею і коштами
у веденні спільного господарства
двору.

У зв'язку з введенням
Закону України «Про власність» така
організаційно-правова форма як
колгоспи, і відповідно колгоспний двір
були припинені.

Згідно з п. 4 постанови
Верховної Ради України «Про введення в
дію Закону «Про власність» загальні
правила спадкування щодо частки члена
колгоспного двору в майні двору
застосовуються з 1 липня 1990 року.

Відповідно до п. 6
Інструкції ЦСУ СРСР від 15.05.1985 року №
5-24/26, жилі будинки, господарські,
побутові будівлі у сільській
місцевості, включені у господарські
книги, до категорії самовільних
відноситися не можуть.

Відповідно до ч. 3 ст. 3
Закону України від 01.07.2004 року «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» права на
нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації відповідно до
цього Закону, виникають з моменту такої
реєстрації.

Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону України
від 01.07.2004 року «Про державну
реєстрацію речовий прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» права на нерухоме
майно, що виникли до набрання чинності
цим Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав була
проведена відповідно до законодавства,
що діяло на момент їх виникнення, або
якщо на момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права
власності на житлові будинки, споруди
регулювалася підзаконними
нормативними актами, зокрема такими, як
Інструкція про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР,
затвердженої заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність
на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №
56, Тимчасове положення про порядок
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, затверджене наказом
Міністерства юстиції України від 07
лютого 2002 року № 7/5, зареєстроване в
Мін'юсті 18.07.2002 року за № 157/6445.

Зазначені нормативні акти
передбачали державну реєстрацію
будівель, споруд, державну реєстрацію
права власності на нерухоме майно,
проте виникнення права власності на
будинки, споруди не залежало від
державної реєстрації до часу набрання
чинності ЦК та Законом України від
01.07.2004 року «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень».

Відсутність державної реєстрації
права власності ОСОБА_5 на житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами не дає підстав для висновку
про те, що останній не був власником
даного житлового будинку.

Таким чином, з метою
реалізації своїх спадкових прав
позивач звернувся з даним позовом до
суду через неможливість оформлення
спадщини в нотаріальному порядку.

Судом досліджено документи , які
свідчать про те , що померлий володів
вказаним житловим будинком, але за
життя не встиг оформити право
власності на будинок .

Таким чином, суд приходить до
висновку, що обставини, на які
посилався позивач , обґрунтовуючи свої
вимоги, доведені в судовому засіданні
належними та допустимими доказами у
відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК
України.

За таких обставин суд вважає за
можливе позовну заяву ОСОБА_1 до
Баранівської сільської ради
Іванівського району Одеської області
про визнання права власності на
спадкове майно - задовольнити.

Керуючись ст.ст. 16, 325, 328, 1216, 1218, 1225,
1261, 1268 ЦК України, ст. 14,57,60, 212, 213 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Баранівської
сільської ради Іванівського району
Одеської області про визнання
права власності на спадкове майно
задовольнити.

2. Визнати за ОСОБА_1 право власності
в порядку спадкування за законом після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3, на спадкове
майно - житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення є підставою для реєстрації
права власності та внесення
відповідних змін до технічної
документації житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
, що розташована в АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
через Іванівський районний суд
Одеської області суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення .

СуддяІ. В. Погорєлов