Провадження № 22ц/784/1211/14
Суддя першої інстанції
Суддя-доповідач апеляційного
суду Царюк Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

10 квітня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Козаченка В.І.,

суддів: Царюк Л.М.,
Мурлигіної О.Я.,

при секретарі Яценко Л.В.,

за участю: позивачки - ОСОБА_2,

її представника - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_2 та
представника ОСОБА_5 на рішення
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 6 березня 2014 року за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення
додаткових витрат на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И Л А:

23 вересня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом, який уточнила в
подальшому, до ОСОБА_5 про стягнення
додаткових витрат на утримання дитини.

Свої вимоги позивачка обґрунтовувала
тим, що від шлюбу з відповідачем має
двох неповнолітніх дітей, на утримання
яких останній сплачує аліменти. Проте,
їх дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 є
інвалідом та потребує додаткових
витрат на утримання, пов'язаних з
лікуванням та індивідуальним планом
реабілітації дитини-інваліда.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_2
просила стягнути з ОСОБА_5 на її користь
одноразово додаткові витрати на
утримання дитини в розмірі 4765 грн. 15
коп. та наперед такі витрати щомісячно
по 806 грн.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 6 березня 2014 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5
на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на
утримання дитини ОСОБА_7 в розмірі 1390
грн., а також по 200 грн. щомісячно.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила
змінити рішення суду та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити вимоги
позову в повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Представник ОСОБА_5 в своїй апеляційній
скарзі просила рішення суду в частині
призначення сплати щомісячних виплат
скасувати та в цій частині вимог
відмовити, з огляду на те, що
необхідність та розмір таких виплат не
доведено позивачкою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які брали участь у розгляді
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційних скарг та
вимог, заявлених у місцевому суді,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційні
скарги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом, позивачка та
відповідач перебували у
зареєстрованому шлюбі (а.с. 4). Від шлюбу
мають неповнолітнього сина ОСОБА_8
ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітню дочку ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Після припинення подружніх відносин
діти залишились проживати з позивачкою
та знаходяться на її утриманні.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 25 квітня 2013 року
задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітніх дітей та стягнуто з
відповідача на утримання доньки
ОСОБА_7 та сина ОСОБА_8 в розмірі 800 грн.
на кожну дитину щомісяця, починаючи з 18
січня 2010 року до їх повноліття (а.с.38-39).

Згідно з постановою ЛКК дитячої
лікарні № 2 ОСОБА_9 страждає на
цукровий діабет, тип 1, тяжкий перебіг
(інсулінозалежна хвороба). У 2012 році
дитині було встановлено інвалідність
до досягнення нею 18 річного віку.
Згідно виписок з історії хвороби в
листопаді - грудні 2012 року та в
листопада - грудні 2013 року дитина
знаходилася на лікуванні в
Миколаївській обласній дитячій
лікарні. Крім того, за медичною
довідкою дитина за характером
захворювання потребує щоденного
контролю рівня глюкози в крові перед
кожним прийомом їжі, поновлюваної
терапії для профілактики ускладнень в
перший місяць кожного кварталу (а.с.
142-147, 148). Враховуючи, що цукровий діабет
1 типу - інвалідизуюча хвороба
рекомендації лікарів знаходяться в
індивідуальному плані реабілітації
дитини-інваліда (а.с. 201). Дитина
навчається у 2а класі з індивідуальною
формою навчання в загальноосвітніх
навчальних закладах (а.с. 156-157).

Позивачка надала відповідний
розрахунок додаткових витрат,
пов'язаний з індивідуальними планами
лікування дитини, ці витрати
підтверджені копіями чеків на
придбання ліків,
товарно-транспортними накладними,
товарними чеками на виконання заказу
медичної продукції, здебільшого
тестів-смужок, шприців, ланцетів для
контролю рівня глюкози в крові та
ін'єкцій інсуліну. Загальна сума таких
витрат склала 9530 грн. 30 коп. (9530.30
грн. : 2 + 4765.15 коп.).

В обґрунтування розрахунку щомісячних
майбутніх виплат позивачка зазначила
вартість відновлюваної терапії, якої
дитина потребує обов'язково
відповідно до наданої програми
реабілітації в середньому у місяць
1612.50 грн., половина цих витрат складає 806
грн.

Позивачка не працює з 20 грудня 2012 року,
у зв'язку зі станом здоров'я дочки.
Дитина отримує пенсію по інвалідності
в сумі 1300 грн. Крім того, їй надається
державна допомога у вигляді шприців,
інсуліну, тест-смужок для замірювання
цукру та глюкометр (а.с.6,148).

ОСОБА_2 створив іншу родину, від цього
шлюбу має на утриманні сина,
ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.47-48). Дружина
відповідача не працює, оскільки
перебуває у відпустці по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку.

Відповідач ніде не працює,
добровільної допомоги в додаткових
витратах на утримання дитини не надає.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ст. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Згідно з вимогами ст. 185 СК України
той з батьків, з кого присуджено
стягнення аліментів на дитину, а також
той з батьків, до кого вимога про
стягнення аліментів не була подана,
зобов'язані брати участь у додаткових
витратах на дитину, що викликані
особливими обставинами (розвитком
здібностей дитини, її хворобою,
каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах в разі спору
визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення.

Додаткові витрати на дитину можуть
фінансуватися наперед або покриватися
після їх фактичного понесення разово,
періодично або постійно.

Розмір додаткових витрат на дитину
повинен обґрунтовуватись відповідними
документами (наприклад, витрати на
спеціальний медичних догляд-довідкою
медичного закладу про вартість
медичних послуг; витрати на лікування,
на санаторно - курортне лікування;
виписками з історії хвороби дитини,
рецептами ліків, довідками, чеками,
рахунками, проїзними документами тощо).
При стягненні коштів на додаткові
витрати, які повинні бути понесені у
майбутньому, суду необхідно надати
розрахунок або обґрунтування
необхідності майбутніх витрат.

Судова колегія погоджується з
наданим позивачкою розрахунком
зазначених витрат, оскільки ці витрати
підтверджено відповідними медичними
документами та письмовими доказами по
оплаті придбаних позивачкою для хворої
дитини медичної продукції та ліків.

Доводи апеляційної скарги
відповідача щодо недоведеності
необхідності витрат на лікування
дитини на майбутнє не заслуговують на
увагу, оскільки позивачкою надано
відповідний розрахунок цих витрат,
який узгоджується з довідками медичних
установ щодо необхідності та
обов'язковості проведення
відновлюваної терапії з урахуванням
характеру захворювання дитини хворої
на сахарний діабет.

Участь у додаткових витратах на
дитину є не правом, а обов'язком батька
(матері) незалежно від сплати ним (нею)
аліментів і закон не передбачає
можливості повного звільнення особи
від участі у таких витратах, а
обставини, що мають істотне значення,
враховуються лише при визначенні судом
розміру участі одного за батьків у
додаткових витратах на дитину у разі
спору.

Визначаючи розмір таких витрат,
що підлягають стягненню, суд першої
інстанції правильно врахував
обставини, що мають істотне значення
для розміру цих витрат, зокрема
сімейний стан відповідача, наявність
на його утримання малолітньої дитини,
відсутність постійного місця роботи та
житла, що у сукупності дає підстави для
зменшення як фактично понесених
разових витрат так і фінансування
таких витрат наперед.

З доводами ОСОБА_2 про
невідповідність висновків суду щодо
матеріальної спроможності
відповідача колегія суддів не
погоджується. Оскільки на спростування
таких висновків позивачкою не надано
будь-яких доказів які-б свідчили про
доходи та витрати відповідача та
членів його родини.

Таким чином, доводи апеляційних
скарг правильних висновків суду не
спростовують, а тому колегія суддів не
вбачає підстав, передбачених ст.
309 ЦПК України, для скасування рішення
суду першої інстанції

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та
представника ОСОБА_5 - ОСОБА_4
відхилити, а рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 6
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду кримінальних та цивільних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: