Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/1720/14
Головуючий у 1 інстанції: Бойка О.Ю.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:
Головуючого: Бондаря М.С.
Суддів: Подліянової Г.С.
При секретарі: Мельник З.П.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Відділення Фонду
соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України в
м. Запоріжжя на рішення
Орджонікідзевського районного суду
м.Запоріжжя від 10 лютого 2014 року у
справі за позовом прокурора
Орджонікідзевського району м.
Запоріжжя в інтересах ОСОБА_3 до
Відділення Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
на виробництві та професійних
захворювань України в м. Запоріжжя про
визнання права на страхові виплати, -
У грудні 2013 року прокурор в інтересах
ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до
Відділення Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
на виробництві та професійних
захворювань України в м. Запоріжжя про
визнання права на страхові виплати.
В позові зазначив, що Прокуратурою
Орджонікідзевського району міста
Запоріжжя проведено перевірку за
зверненням ОСОБА_3 щодо порушення її
прав на соціальне забезпечення.
В ході перевірки встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок нещасного
випадку на виробництві ВАТ
«Запоріжвогнетрив» загинув ОСОБА_4,
який приходився позивачу сином.
У зв'язку з втратою члена сім'ї у якого
позивач перебувала на утриманні,
остання зверталася до Відділення Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Запоріжжі,
проте у виплаті одноразової допомоги
було відмовлено через те, що
компетентним органом поставлено під
сумнів факт проживання позивача однією
сім'єю з загиблим, оскільки адреси
реєстрації позивача та її сина були
Прокурор вважає, що незважаючи на різні
місця реєстрації, ОСОБА_3 з сином
проживала однією сім'єю в одній
квартирі, відповідно позивач має право
на отримання одноразової допомоги.
Прокурор просив суд визнати за ОСОБА_3
право на отримання одноразової
допомоги у зв'язку з проживанням однією
сім'єю з сином ОСОБА_4
Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 10
лютого 2014 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3, право на отримання
одноразової допомоги, у зв'язку з
проживанням однією сім'єю з сином -
ОСОБА_4

Не погоджуючись з рішенням Відділення
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Запоріжжі подало апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на
необґрунтованість, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове, яким відмовити в
задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги
прокурора Орджонікідзевського району
м. Запоріжжя в інтересах ОСОБА_3,
районний суд виходив із того, що ОСОБА_3
проживала однією сім"єю зі своїм сином,
ОСОБА_4, що дає їй право на отримання
одноразової допомоги на підставі ст. 34
Закону України "Про
загальнообов`язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

З таким висновком суду першої
інстанції можна погодитись виходячи з
наступного.

Судом установлено, що ОСОБА_4
підлягав обов`язковому страхуванню від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання відповідно
до Закону України від 23 вересня 1999 року
"Про загальнообов`язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, що стався 13.03.2010 року .

Позивач ОСОБА_3 є матір"ю ОСОБА_4

ОСОБА_4 в зареєстрованому шлюбі не
перебував, дітей не мав.

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 підтвердили в судовому
засідання, що ОСОБА_4 проживав разом зі
своєю матір"ю ОСОБА_3, яка є
пристарілого віку, за адресою -
АДРЕСА_1, вів з нею спільне
господарство, в них був спільний
бюджетні кошти , мали взаємні права та
обов"язки.

В результаті розслідування
нещасного випадку був складений акт
про нещасний випадок на виробництві
форми Н-5 від 13.03.2010 року, при цьому
членами комісії також було встановлено
та відображено в акті, що потерпілий
ОСОБА_4 проживав разом з матір"ю -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсіонеркою (а.с.
8)

За змістом ст. 28 Закону України
від 23 вересня 1999 року "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" страхові виплати, які
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
виплачує застрахованому чи особам, які
мають на це право, у разі настання
страхового випадку складаються із: 1)
страхової виплати втраченого
заробітку (або відповідної його
частини) залежно від ступеня втрати
потерпілим професійної працездатності
(щомісячна страхова виплата); 2)
страхової виплати в установлених
випадках одноразової допомоги
потерпілому (членам його сім'ї та
особам, які перебували на утриманні
померлого); 3) страхової виплати пенсії
по інвалідності потерпілому; 4)
страхової виплати пенсії у зв'язку з
втратою годувальника; 5) страхової
виплати дитині, яка народилася
інвалідом внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання її матері під час
вагітності; 6) страхових витрат на
медичну та соціальну допомогу.

Згідно із ч. 7 ст. 34 Закону України
від 23 вересня 1999 року "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" у разі смерті
потерпілого внаслідок нещасного
випадку або професійного захворювання
розмір одноразової допомоги його сім'ї
повинен бути не меншим за п'ятирічну
заробітну плату потерпілого і, крім
того, не меншим за однорічний заробіток
потерпілого на кожну особу, яка
перебувала на його утриманні, а також
на його дитину, яка народилася протягом
не більш як десятимісячного строку
після смерті потерпілого.

За змістом ст. 3 СК України сім"ю
складають особи, які спільно
проживають, пов"язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки. Сім"я
створюється на підставі шлюбу,
кровного споріднення, усиновлення, а
також на інших підставах, не
заборонених законом і таких, що не
суперечить моральним засадам
суспільства.

Оскільки позивач ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсіонерка, є матір"ю
померлого ОСОБА_4, вони разом проживали
за адресою: АДРЕСА_1, мали спільний
бюджет, побут, взаємні права та
обов"язки, ОСОБА_4 не відокремлював
себе в окрему сім"ю, оскільки іншої
сім"ї не мав, в шлюбі ні з ким не
перебував, дітей не мав, не припиняв
сімейні відносини з матір"ю, тому
позивач відноситься до осіб, ( як член
сім"ї потерпілого), яка має право на
одноразову допомогу, передбачену п. 7
ст. 34 Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" .

Доводи апеляційної скарги щодо
реєстрації померлого ОСОБА_4 за іншою
адресою не спростовують доводів
позивача щодо проживання однією сім"єю,
оскільки відповідно до Закону України
« Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»
реєстрація місця проживання чи місця
перебування є юридичною процедурою
обліку фізичних осіб за обраним ним
місцем проживання, наявність або
відсутність якої не може бути умовою
реалізації прав і свобод, передбачених
законом, або підставою для їх
обмеження.

Крім того, відповідно до довідки
МКП «Основаніє» вбачається, що ОСОБА_4
був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2,
однак за зазначеною адресою не
проживав, а проживав без реєстрації в
квартирі АДРЕСА_1 разом зі своєю
матір"ю, починаючи з 2000 року по день
смерті (а.с.25).

Таким чином, оскільки фактичні
обставини справи судом встановлено
повно, правильно застосовано
матеріальний закон, який регулює
спірні правовідносини, постановлене у
справі судове рішення є законним та
обгрутованим, тому воно не підлягає
скасуванню, а доводи апеляційної
скарги є неспроможними і
необґрунтованими та не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315. 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Відділення Фонду
соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України в
м. Запоріжжя відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 10 лютого 2014 року
у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте вона
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: