Справа № 594/351/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/ з а о ч н е /

24 квітня 2014 року

Борщівський
районний суд Тернопільської області в
складі:

головуючої -судді Губіш О.А.

при секретарі - Окулянко У.Г.

з участю позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Борщеві цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
надання дозволу на тимчасовий виїзд за
межі України неповнолітньої дитини
без згоди та супроводу батька, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду
з даним позовом посилаючись на те, що
сторони в період з 15.10.2005 року по 16.08.2007
року перебували в зареєстрованому
шлюбі, в якому у них народився син
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім того,
зазначила, що після розірвання шлюбу,
за рішенням суду син проживає разом з
нею, а відповідач, окрім того що сплачує
аліменти, життям дитини не цікавиться.
Вона матеріально утримує сина та
належним чином піклується про його
здоров»я, фізичний, духовний та
моральний розвиток. Син потребує
постійного амбулаторного лікування 1
раз в 3 місяці, оскільки має поганий зір,
йому встановлено діагноз: міопічний
астигматизм розбіжна співдружня
неокомодаційна косоокість. Один раз в
рік він проходить лікування в
офтольмалогічному санаторії
«Барвінок». Однак лікуванням не
задоволена, а лікарі рекомендують
операцію з виправлення косоокості, яку
якісніше можна провести за кордоном,
тому бажає влітку 2014 року пройти повне
обстеження сина за межами України, а
відповідач безпідставно не дає згоди
на виїзд дитини за межі держави. Крім
того, щорічно разом з сином виїзджала
на відпочинок в АР Крим, але на даний
час в зв»язку з складною політичною
ситуацією в країні, має намір виїхати
на відпочинок за межі України. А тому,
просила суд дозволити їй, без згоди
батька ОСОБА_2 оформити документи для
тимчасового виїзду неповнолітнього
сина за межі України, допустити негайне
виконання рішення суду в частині
оформлення документів на тимчасовий
виїзд за межі України, надати дозвіл на
тимчасовий виїзд за межі України її
сину ОСОБА_3, в її супроводі, за межі
України на відпочинок, лікування, до
досягнення ним повноліття з моменту
вступу рішення в законну силу, без
дозволу та супроводу батька ОСОБА_2

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 позовні вимоги, з підстав
наведених у поданій до суду заяві,
підтримала повністю. При цьому суду
пояснила, що відповідач вихованням та
розвитком дитини не цікавиться. З
сином не спілкується роками, з нею
будь-яких відносин не підтримує. Про
своє місце перебування не повідомляє. В
зв»язку з чим намагалась зв»язатись з
ним через соціальні мережі інтернету,
повідомивши про необхідність виїзду
сина за кордон. Але всі її звернення
залишились без відповіді. Крім того,
зверталась до відповідача і через його
родичів, але ніякої відповіді від нього
не отримала.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з"явився, хоча про час та місце
такого був повідомлений у визначеному
законом порядку. Причини неявки не
повідомив, заяви про розгляд справи у
його відсутності чи відкладення
розгляду справи до суду не подав.

За таких обставин, враховуючи згоду
позивача, суд вважає за необхідне
ухвалити у справі заочне рішення, що
відповідає положенням ст.224 ЦПК
України, відповідно до якої у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки, суд може ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у
справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення частково,
виходячи з наступного.

Згідно ст. 150, 155 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язані піклуватися
про здоров'я дитини, її фізичний,
духовний та моральний розвиток. Батьки
зобов'язані поважати дитину.
Здійснення батьками своїх прав та
виконання обов'язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності; батьківські
права не можуть здійснюватися всупереч
інтересам дитини.

Відповідно до п.2 ст.4 Закону
України "Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України" та
ч.2) п.4 Правил перетинання державного
кордону громадянами України,
затвердженого Постановою КМУ від 27
січня 1995 року № 57 "Про затвердження
Правил перетинання державного кордону
громадянами України" за відсутності
згоди одного з батьків виїзд
неповнолітнього громадянина України
за кордон може бути дозволено на
підставі рішення суду про надання
дозволу на виїзд за межі України
громадянина, який не досяг 16 -річного
віку, без згоди та супроводу другого з
батьків.

Як встановлено судом, позивач
ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2
перебували в зареєстрованому шлюбі,
який розірвано 29 травня 2008 року, що
сторонами не оспорювалось, стверджено
свідоцтвом про розірвання шлюбу серія
НОМЕР_1, виданого 24 березня 2011 року
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Борщівського
районного управління юстиції
Тернопільської області.

Поряд з тим встановлено, що в
шлюбі у них народився син ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, і його батьками є сторони
по справі, що підтверджується
свідоцтвом про народження серія
НОМЕР_2, виданого відділом реєстрації
актів цивільного стану Борщівського
районного управління юстиції
Тернопільської області 30 травня 2006
року.

На даний час неповнолітній ОСОБА_3
( син сторін) потребує амбулаторного
лікування 1 раз в 3 місяці, оскільки йому
встановлено діагноз міопічний
астигматизм розбіжна співдружня
неокомодаційна косоокість, з приводу
чого 1 раз на рік він проходить
лікування в офтальмологічному
санаторії «Барвінок», що
підтверджується відповідними
виписками з санаторію «Барвінок».

Через відносини, які виникли між
сторонами, такі згоди щодо утримання,
виховання дитини, її розвитку,
оздоровлення, відпочинку добровільно
досягти не можуть, оскільки відповідач
фактично самоусунувся від виконання
свої батьківських обов»язків по
відношенню до сина. При цьому, він
тільки сплачує аліменти, іншої участі в
житті дитини не приймає.

Неповнолітній ОСОБА_3 має
незадовільний стан здоров»я, з приводу
чого потребує систематичного
лікування - один раз на три місяці. Один
раз на рік проходить лікування в
офтальмологічному санаторії
«Барвінок». З метою медичного
обстеження стану здоров»я сина, його
подальшого лікування, позивач має
намір виїхати за межі України, проте,
відповідач своєї згоди на це не надає,
свою відмову нічим не мотивуючи.

Згідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

За правилами ст.3 Конвенції про права
дитини (прийнята Генасамблеєю ООН 20
листопада 1989 року) в усіх діях щодо
дітей, незалежно від того здійснюються
вони державними чи приватними
установами, що займаються питаннями
соціального забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Аналізуючи всі досліджені в судовому
засіданні докази в їх сукупності, суд
приходить до висновку, що позивач з
метою виконання обов'язку батьків щодо
виховання дитини, забезпечення
піклування про її здоров'я, фізичний та
моральний розвиток, бажає забезпечити
свого неповнолітнього сина, крім
забезпечення інших прав і свобод,
відповідним відпочинком, лікуванням,
які можуть бути пов'язані з виїздом за
межі України, а тому її вимоги
знаходить підставними та такими, що
підлягають задоволенню.

Поряд з тим, суд не знаходить такими, що
підлягають задоволенню вимоги
позивача в частині допущення виконання
рішення суду про виготовлення
проїзного документу до негайного
виконання, оскільки такі вимоги не
передбачені ст. 367 ЦПК України.

На підставі викладеного, ст. 33
Конституції України, ст. ст. 3, 4 Закону
України "Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України", п. 4
Правил перетинання державного кордону
громадянами України, затвердженого
Постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57
"Про затвердження Правил перетинання
державного кордону громадянами
України", ст. ст. 150, 155 СК України,
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 224-226 ЦПК
України, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Дозволити без згоди батька - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, виготовити проїзний
документ для виїзду неповнолітнього
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Борщів, Тернопільської області, за межі
України.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд
неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
супроводі матері ОСОБА_1, за межі
України, на відпочинок, лікування до
досягнення ним повноліття, з моменту
вступу рішення в законну силу, без
дозволу та супроводу його батька
ОСОБА_2.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Тернопільської
області через Борщівський районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10-ти днів з дня його
проголошення, а особами які не були
присутні при його оголошенні - в 10-ти
денний строк з дня отримання його
копії.

Головуюча: підпис

З оригіналом згідно

Суддя Борщівського районного суду
Губіш О. А.