Єдиний унікальний номер 237/5892/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2301/2014
Головуючий у 1 інстанції -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року
м.Донецьк

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді Шевченко В.Ю., суддів
Новосьолової Г.Г., Агєєва О.В.,

при секретарі Стрижак О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Донецьку апеляційну
скаргу Головного управління Державної
казначейської служби України у
Чернігівській області на ухвалу
Мар`їнського районного суду Донецької
області від 23 грудня 2013 року по справі
за скаргою ОСОБА_1 на дії Центрального
відділу державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Чернігівській області, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулась
до суду з даною скаргою, в
обґрунтування якої зазначила, що на
примусовому виконанні у Центральному
відділі ДВС Чернігівського міського
управління юстиції знаходиться
виконавчий лист, виданий Мар`їнським
районним судом Донецької області
24.07.2012р. про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 суми заборгованості у
розмірі 1 046 515грн. 16коп. За даним
виконавчим провадженням на підставі
ухвали Мар`їнського районного суду
Донецької області від 07.10.2013р.
проведено заміну стягувача ОСОБА_3 на
ОСОБА_1 17.09.2013р. відбулося стягнення
грошових коштів з ОСОБА_2 у сумі 1 046
515грн. 16коп. Разом з тим, Центральний
відділу ДВС Чернігівського міського
управління юстиції та Головне
управління Державного казначейства
України у Чернігівській області
безпідставно та незаконного
затримують перерахування стягнутих з
боржника ОСОБА_2 грошових коштів у
розмірі 1 046 515грн. 16коп.

Просила визнати незаконними дії
Центрального відділу ДВС
Чернігівського міського управління
юстиції та Головного управління
Державного казначейства України у
Чернігівській області відносно
безпідставного затримання
перерахування ОСОБА_1 стягнутих з
боржника - ОСОБА_2 грошових коштів у
розмірі 1 046 515грн. 16коп. та зобов`язати
Головне управління Державного
казначейства України у Чернігівській
області перерахувати вказані кошти на
її рахунок.

Оскаржуваною ухвалою скаргу ОСОБА_1 на
дії Центрального відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Чернігівській області
задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Головного
управління Державної казначейської
служби України у Чернігівській області
відносно безпідставного та
незаконного затримання перерахування
ОСОБА_1 стягнутих з боржника - ОСОБА_2
грошових коштів у розмірі 1 046 515грн.
26коп.

Зобов'язано Головне управління
Державної казначейської служби
України у Чернігівській області
зарахувати грошові кошти стягнуті на
підставі виконавчого листа №2-1553-11 від
24.07.2012р. на розрахунковий рахунок
стягувача ОСОБА_1

В решті вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Головне
управління Державної казначейської
служби України у Чернігівській
області, просить скасувати ухвалу суду
та закрити провадження у справі, через
неповне з`ясування обставин, що мають
значення для справи, порушення норм
матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що судом першої
інстанції не враховано, що Головне
управління Державної казначейської
служби України у Чернігівській області
(далі Головне управління) в силу ст.383
ЦПК України не може бути відповідачем у
справі, оскільки не є органом
виконавчої служби, а спір щодо
неправомірності його (Головного
управління) дій розглядається виключно
в порядку адміністративно судочинства.

Також апелянт послався на те, що судом
не досліджено та не взято до уваги, що
Центральний відділ державної
виконавчої служби не перебуває на
обслуговуванні у Головному управлінні
Державної казначейської служби
України у Чернігівській області, а
платіжне доручення про перерахування
коштів у сумі 1 311 457грн. 27 коп. на користь
ОСОБА_1 надійшло на виконання в Головне
управління Державної казначейської
служби України у м. Чернігові
Чернігівській області, яке є окремою
юридичною особою, тому Головне
управління є неналежним відповідачем.

Крім викладеного, апелянт посилається
на те, що Головне управління, після
відкриття провадження у справі за
скаргою ОСОБА_1 відповідно ст.127 ЦПК
України не отримувало копії скарги та
доданих до них документів, що позбавило
їх можливості надати заперечення.

Представник апелянта в судовому
засіданні апеляційного суду
підтримала доводи апеляційної скарги,
просила її задовольнити.

Заявник та заінтересована особа в
судове засіданні апеляційного суду не
з'явились, повідомлялись судом про час
та місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
03.08.2012р. Центральним ВДВС
Чернігівського МУЮ відкрито виконавче
провадження №33681971 щодо виконання
рішення Мар'їнського районного суду
Донецької області про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1 046 515грн. 16коп.
(а.с.6).

Ухвалю Мар`їнського районного суду
Донецької області від 7 жовтня 2013 року,
замінено у виконавчому провадженні,
яке знаходиться у провадженні
Центрального ВДВС Чернігівського МУЮ
сторону стягувача: з громадянина
ОСОБА_3 на ОСОБА_1 (а.с. 3-4).

17.09.2013р. відбулось стягнення грошових
коштів згідно з виконавчими діями
державного виконавця Центрального
ВДВС Чернігівського МУЮ Чернігівської
області Дмитрієва С.А., сума стягнення 1
046 515грн.16коп. (а.с.12).

Головне управління ДКСУ у
Чернігівській області своїм листом від
02.12.2013 року за № 04-08/1235/12578 повідомило
ОСОБА_1 про те, що платіжне доручення
надане Центральним ВДВС
Чернігівського МУЮ від 15.11.2013 року на
суму 1 311 457, 27 гривень з 15.11.2013р.
знаходиться на виконанні в Управлінні
ДКСУ у м. Чернігові і органи
Казначейства вживають усіх можливих
заходів щодо проведення у повному
обсязі розрахунків згідно наданих
платіжних доручень розпорядників
коштів державного та місцевих кетів,
направляючи наявний на це весь
фінансовий ресурс єдиного
казначейського рахунка (а.с.21-22).

Станом на 23.12.2013р. грошові кошти у сумі 1
046 515грн.16коп. на розрахунковий рахунок
стягувача ОСОБА_1. не перераховані.

Задовольняючи частково скаргу ОСОБА_1
суд першої інстанції виходив з того, що
Головне Управління Державної
казначейської служби України у
Чернігівській області, в порушення
вимог Закону України «Про платіжні
системи та переказ коштів в Україні»,
після передання платіжного доручення
Центральним відділом ДВС
Чернігівського МУЮ до Головного
управління Державної казначейської
служби України у м. Чернігові
Чернігівській області не здійснило їх
перерахування з депозитного рахунку
відділу ДВС упродовж трьох днів на
рахунок стягувача, тому визнав його дії
неправомірними та зобов`язав
перерахувати вказані грошові кошти.

Відмовляючи у задоволенні скарги
ОСОБА_1 на дії Центрального відділу ДВС
Чернігівського МУЮ, суд першої
інстанції виходив з того, що відділ ДВС
під час примусового виконання рішення
суду про стягнення з боржника ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 грошових коштів у
розмірі 1 046 515грн. 16коп. діяв відповідно
до Закону України «Про виконавче
провадження» та Інструкції про
проведення виконавчих дій,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України 15.12.1999, №74/5, якою
визначено умови та порядок виконання
рішень суду, які перебувають на
примусовому виконанні.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України встановлено,
що під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Колегія суддів, з урахуванням меж
апеляційної скарги, не погоджується з
висновком суду про задоволення скарги
ОСОБА_1 щодо визнання неправомірними
дій Головного Управління Державної
казначейської служби України у
Чернігівській області та зобов`язання
вчинити певні дії, через порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою,
зокрема на дії Головного управління
Державного казначейства України у
Чернігівській області (а.с.1, 2, 18-20), в
обґрунтування якої послалась на
невиконання останнім Інструкції з
обліку коштів, розрахунків та інших
активів бюджетних установ, яка
встановлює єдині вимоги до порядку
ведення бюджетними установами (далі -
установи) бухгалтерського обліку руху
коштів у касі, на рахунках в установах
банків або в органах Державного
казначейства, розрахунків з дебіторами
та інших активів, Положення про єдиний
казначейський рахунку, яке регламентує
функціонування єдиного казначейського
рахунку та просила визнати дії
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Чернігівській області щодо
безпідставного затримання
перерахування ОСОБА_1 стягнутих з
боржника - ОСОБА_2 грошових коштів у
розмірі 1 046 515грн. 16коп. неправомірними,
зобов`язавши його перерахувати вказані
кошти на її (заявника) рахунок.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України
суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі, якщо справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Згідно ст.15 ЦПК України передбачено, що
у порядку цивільного судочинства
розглядаються справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин; інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

Згідно зі ст.ст.2, 17 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства;
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Пунктом 1 ч.1 ст.3 КАС України визначено,
що справа адміністративної юрисдикції
- це переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Суб'єкт владних повноважень - це орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, у тому
числі на виконання делегованих
повноважень (п.7 ч.1 ст.3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних
судів належать публічно-правові спори
фізичних чи юридичних осіб з органом
державної влади, органом місцевого
самоврядування, їхньою посадовою або
службовою особою, предметом яких є
перевірка законності рішень, дій чи
бездіяльності цих органів (осіб),
відповідно до прийнятих або вчинених
ними при здійсненні владних
управлінський функцій.

При цьому невід'ємним критерієм
розмежування справи, що розглядається
за правилами цивільного судочинства,
від справи, що розглядається за
правилами адміністративного
судочинства, є характер спірних
правовідносин.

Таким чином, колегія суддів,
погоджується з доводами апеляційної
скарги, та враховуючи суб`єктний склад
та характер спірних правовідносин,
вважає, що спір в частині визнання
неправомірними дій Головного
Управління Державної казначейської
служби України у Чернігівській області
є публічно-правовим, стосується
захисту прав, свобод і інтересів у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органу виконавчої
влади, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства. Тому спір в цій частині
підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що ухвала суду в частині
визнання дій Головного управління
Державної казначейської служби
України у Чернігівській області
неправомірними та зобов`язання
зарахувати грошові кошти на рахунок
стягувача ОСОБА_1 підлягає скасуванню
із закриттям провадження у справі в цій
частині.

В іншій частині ухвала суду сторонами
не оскаржувалася.

Керуючись ст.ст.303, 307, 310, 312, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного
управління Державної казначейської
служби України у Чернігівській області
задовольнити частково.

Ухвалу Мар`їнського районного суду
Донецької області від 23 грудня 2013 року
в частині визнання дій Головного
управління Державної казначейської
служби України у Чернігівській області
неправомірними та зобов`язання
зарахувати грошові кошти на рахунок
стягувача ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1
на дії Головного управління Державної
казначейської служби України у
Чернігівській області закрити.

В іншій частині ухвалу суду залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання чинності.

Головуючий:
Судді: