АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/6280/2014 Головуючий
у 1-й інстанції: Савлук Т.В.
Доповідач Кравець В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючої - Кравець
В.А.,

Суддів - Семенюк
Т.А., Левенця Б.Б.,

при секретарі - Круглику
В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Довіра та гарантія» на ухвалу
Дніпровського районного суду м. Києва
від 05 березня 2014 року у справі за заявою
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Довіра та гарантія», заінтересовані
особи: Відкрите акціонерне товариство
«Банк «БІГ Енергія», ОСОБА_1 про заміну
сторони виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року представник ТОВ «ФК
«Довіра та гарантія» звернувся до суду
із заявою, в якій просив замінити
стягувача ВАТ «Банк «БІГ Енергія» на
ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» у
виконавчому провадженні № 20700691.

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 05 березня 2014 року - у
прийнятті заяви відмовлено на підставі
п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої
інстанції, представник заявника подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати ухвалу та вирішити питання
по суті. В обґрунтування своїх вимог
посилається на те, що ухвала суду є
незаконною, прийнятою з порушенням
норм процесуального права.

Зазначає, що суд неправильно
застосував положення ч. 1 ст. 378 ЦПК
України.

Крім того, заявника було позбавлено
права вимоги до боржника.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А.,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав:

Відмовляючи у прийнятті заяви, суд
виходив з того, що цивільним
процесуальним законодавством не
передбачено підстав для розгляду заяви
стягувача (подання державного
виконавця) про заміну сторони
виконавчого провадження, якщо
пред'явлено до примусового виконання
виконавчий напис нотаріуса.

Проте, з таким висновком суду
погодитись неможливо, оскільки такого
висновку суд дійшов з порушенням норм
процесуального права.

19 січня 2010 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2 вчинено виконавчий напис
щодо звернення стягнення на квартиру
АДРЕСА_1, що належить на праві власності
ОСОБА_1.

09 серпня 2010 року державним виконавцем
ВДВС Дніпровського РУЮ у місті Києві
Рибалко І.М. винесена постанова про
відкриття виконавчого провадження
№20700691 про примусове виконання
виконавчого напису №85, виданого 19
січня 2010 року КМНО про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ВАТ «Банк Біг
Енергія» боргу 2 820 812,83 грн.

28.02.2014 року ТОВ «Фінансова компанія
«Довіра та гарантія» звернулося до
суду із заявою про заміну сторони
виконавчого провадження за виконавчим
написом нотаріуса, оскільки 28.01.2014 між
ВАТ «Банк «БІГ Енергія» та товариством
було укладено договір про відступлення
прав за іпотечним договором від 25.01.2007
р., посвідченим приватним нотаріусом
ОСОБА_5 і зареєстрованим в реєстрі за №
275.

Тобто, відбулася заміна кредитора та
іпотекодержателя за договорами, які
були підставою для вчинення
виконавчого напису від 19.01.2010 №85.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 17 Закону
України «Про виконавче провадження»
підлягають виконанню державною
виконавчою службою виконавчі
документи, зокрема, і виконавчий напис
нотаріусів.

Тобто, з аналізу вказаної норми
убачається, що виконавчий напис
нотаріуса - це виконавчий документ.

Відповідно до ч. 1 ст. 378 ЦПК України у
разі вибуття однієї із сторін
виконавчого провадження за поданням
державного виконавця або за заявою
сторони суд замінює сторону
виконавчого провадження її
правонаступником.

Сторонами у виконавчому провадженні є
стягувач і боржник, що регламентовано
ч.1 ст. 8 Закону України «Про виконавче
провадження».

За умовами ч. 1 ст. 512 ЦК України
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою, у тому числі, і
внаслідок передання ним своїх прав
іншій особі за правочином відступлення
права вимоги.

Відмовляючи у прийнятті заяви, суд
виходив з того, що він позбавлений
можливості вирішувати питання про
заміну сторони виконавчого
провадження, відкритого на підставі
виконавчого напису нотаріуса.

Разом з тим, у відповідності до Закону
України «Про виконавче провадження»
обов'язок по вирішенню питання про
заміну сторони виконавчого
провадження покладено виключно на суд,
тому суд дійшов помилкового висновку
про відмову у прийнятті заяви з
підстав, які не передбачені законом.

Відповідно до ст.312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок,
встановлений для його вирішення.

Оскільки, ухвала постановлена з
порушенням процесуальних норм права,
така ухвала підлягає до скасування з
передачею питання на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст., 312-315 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Довіра та гарантія» - задовольнити
частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.
Києва від 05 березня 2014 року в справі
скасувати та передати питання щодо
розгляду заяви на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий
Судді