Справа №468/2561/13-ц 07.04.2014 07.04.2014 07.04.2014
Провадження №22-ц/784/971/14
інстанції Янчук С.В.
Доповідач апеляційної
інстанції Серебрякова Т.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2014 року
місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів Самчишиної Н.В.,
Серебрякової Т.В.,

з секретарем судового засідання
Бакутою Т.В.,

за участю: представника позивача
Соловей К.О.,

представника
відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5

на заочне рішення Баштанського
районного суду Миколаївської області
від 11 грудня
2013 року, ухваленого у цивільній справі

за позовом

Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк»

до ОСОБА_4

про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року Публічне
акціонерне товариство «Дельта Банк»
(далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначав, що 09 жовтня 2007 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Комерційний банк
«Дельта» (далі - ТОВ «Комерційний банк
«Дельта»), правонаступником якого є ПАТ
«Дельта Банк», та ОСОБА_4 укладено
договір №003-14983-091007 на відкриття
карткового рахунку та обслуговування
платіжної карти, за яким відповідачу
надано кредит шляхом відкриття
відновлювальної відкличної кредитної
лінії на загальну суму 30 000 грн. з
встановленням ліміту на день укладення
договору у розмірі 4 000 грн.

Позичальник не належним чином виконав
свої зобов'язання, внаслідок чого
виникла заборгованість, яка станом на 25
грудня 2012 року становить 13 158 грн. 47 коп.,
у тому числі 5 561 грн. 14 - заборгованість
за тілом кредиту, 2 271 грн. 97 коп. -
заборгованість по відсоткам, 5 325 грн. 36
коп. - заборгованість за комісією.

Посилаючись на порушення
позичальником кредитних зобов'язань,
позивач просив позов задовольнити,
стягнути з ОСОБА_4 13 158 грн. 47 коп.
кредитної заборгованості та судові
витрати.

Заочним рішенням Баштанського
районного суду Миколаївської області
від 11 грудня 2013 року
позовні вимоги задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_4 на користь банку 13 158 грн. 47 коп. в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором
№003-14983-091007 від 09 жовтня 2007 року та
судові витрати в розмірі 229 грн. 40 коп.

Ухвалою того ж суду від 05 лютого 2014
року заяву ОСОБА_4 про перегляд
заочного рішення залишено без
задоволення.

В апеляційній скарзі представник
відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить
рішення скасувати та ухвалити нове,
яким відмовити позивачу в задоволенні
позовних вимог. Особа, яка подала
апеляційну скаргу, посилається на
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи та
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст.11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків є договори.

Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагентів та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

У ст.629 ЦК України визначено, що договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ст.ст.509,525-526,598,610,611,616,622,631 ЦК
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості і виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.

Сторони по зобов'язанню повинні
сприяти одна одній у належному його
виконанні, а у разі виникнення
труднощів у однієї із сторін - всіляко
сприяти зменшенню збитків.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Зобов'язання припиняється частково
або у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.

Особа, яка порушила зобов'язання (не
виконала його, або виконала з
порушенням умов) повинна нести
негативні наслідки такої поведінки, а
саме, сплатити в межах позовної
давності неустойку і відшкодувати
збитки.

При цьому, сторона не звільняється від
виконання зобов'язання в натурі.

Зазначене у повній мірі стосується і
кредитних зобов'язань, які не виконані
належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення щодо
договору позики, якщо інше не
встановлено законом і не випливає із
суті кредитного договору.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець
має право на одержання від
позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
договором.

За правилам ч.1 ст.1049 і ст.1050 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві кредит у строк та
порядок, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів
він не звільняється від обов'язку
виконання зобов'язання, при цьому
кредитодавець має право вимагати від
позичальника достроково повернути всю
суму кредиту та внести інші платежі,
передбачені договором.

За змістом ст.ст.610,612 ЦК України
порушенням зобов'язанням є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Боржник вважається таким, що
прострочив зобов'язання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст. 631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права та
виконати свої обов'язки відповідно до
договору. Закінчення строку договору
не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.

Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено,
що за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання. За зобов'язаннями, строк
виконання яких не визначено або
визначено моментом вимоги, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли у кредитора виникає право
пред'явлення вимоги про виконання
зобов'язання.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
09 жовтня 2007 року між ТОВ «Комерційний
банк «Дельта», правонаступником якого
є позивач, та ОСОБА_4 укладено договір
№003-14983-091007 про відкриття карткового
рахунку та обслуговування платіжної
картки, за яким відповідачу відкрито
картковий рахунок в національній
валюті та надано кредит шляхом
відкриття відновлювальної відкличної
кредитної лінії на суму 30 000 грн. з
встановленням ліміту на день укладення
договору у розмірі 4 000 грн. (пункти 1.2, 1,3
кредитного договору, а.с.5-6). До 5 числа
місяця, наступного за звітним, банк
формує виписку, в якій відображає рух
коштів на рахунку держателя за звітний
період і надає її держателю. В свою
чергу останній зобов'язується щомісяця
в строки, визначені Правилами, погашати
частину заборгованості у вигляді
обов'язкового мінімального платежу,
який складається із частки погашення
заборгованості, овердрафту та
простроченої заборгованості
попередніх періодів.

Обслуговування кредиту здійснюється
на умовах, викладених в тарифному
пакеті, який є додатком до договору і
Правил (а.с.7).

Тарифи на обслуговування платіжних
карток, узгоджені сторонами та
підписані позичальником, передбачають
плату процентів за користування
кредитною лінією - 19.90% та плату за
обслуговування кредитного ліміту - 2,99 %
в місяць в разі наявності
використаного кредиту платіжних
карток (пункт 1.3 Тарифів), а також інші
умови щодо порядку виконання
зобов'язань.

Відповідно до п.п.1.4. договору
кредитування рахунку в межах кредитної
лінії здійснюється протягом 364
календарних днів. Кожна наступна
кредитна лінія надається після спливу
строку надання попередньої, на умовах,
погоджених сторонами, та не потребує
підписання додаткових угод.

З доданого до справи розрахунку слідує,
що за період з 29 жовтня 2007 року по
23 жовтня 2008 року держателем карти
було знято кошти в загальному розмірі 12
730 грн. 00 коп. При цьому, у період з 06
листопада 2007 року по 14 грудня 2010 року
позичальник періодично, але не кожного
місяця, повертав позивачу кредит
різними частками. За цей період ним
внесено на погашення кредиту 19 527 грн.
(а.с.13).

За наданим позивачем розрахунком
станом на 25 грудня 2012 року
заборгованість відповідача складає 13
158 грн. 47 коп., з яких: 5 561грн. 14 коп. - за
тілом кредиту, 2 271 грн. 97 коп. - за
процентами, 5 325 грн. 36 коп. заборгованої
плати за обслуговування кредиту
(комісія) (а.с.13-14).

Всі платежі, внесені відповідачем у
період з листопада 2007 року по грудень
2010 року, включено до розрахунку.

Доказів, які б спростовували наданий
розрахунок та доводили б повне
виконання боржником кредитних
зобов'язань, останній суду не надав.

При цьому, пунктом 5.2 договору
визначено, що договір діє до повного
виконання сторонами зобов'язань за цим
договором.

Пунктом 3.1.9 Правил здійснення операцій
за картковими рахунками, відкритими
фізичним особам, затверджених головою
ради директорів Товариства з обмеженою
відповідальність «Комерційний банк
«Дельта» 12 квітня 2007 року, у разі
виявлення бажання припинити дію картки
держатель картки зобов'язаний
звернутися до банку з заявою про
закриття рахунку та припинення дії
картки.

Із матеріалів справи вбачається, що з
моменту укладання договору
09 жовтня 2007 року, ніхто із
сторін до цього часу не заявив про
намір його припинити. У свою чергу
відповідач не надав банку письмової
заяви про закриття карткового рахунку.

Отже, виходячи з аналізу наведених
правових норм та доказів, наданих
банком щодо обставин справи, колегія
суддів дійшла висновку, що в межах дії
кредитного договору кредитор має право
у будь-який час порушити питання про
примусове повернення заборгованих сум,
а тому звернення останнього у
листопаді 2013 року до суду з позовом про
стягнення боргу не можна вважати
здійсненим поза межами строку позовної
давності.

За таких обставин, висновок
представника відповідача про початок
перебігу строку позовної давності з
часу припинення виконання зобов'язань
(16 листопада 2008 року) або з часу
закінчення дії договору, яким останній
вважав листопад 2008 року, не відповідає
встановленим обставинам справи та
вимогам закону.

До того ж, посилання представника
відповідача на пропуск позивачем
строку звернення до суду не мають
правового значення для апеляційного
перегляду справи, так як заява про
застосування такого строку до
винесення судового рішення у
відповідності до ч.3 ст.267 ЦК України не
подавалася.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає доведеним факт неповного
виконання позичальником зобов'язань,
які випливають з умов договору
№003-14983-091007 на відкриття
карткового рахунку та обслуговування
платіжної карти, що відповідно до
ст.ст.526,1049,1054 ЦК України є підставою для
стягнення з нього заборгованості в
загальному розмірі 13 158 грн. 47 коп., в
тому числі 5 561 грн. 14 коп. - за тілом
кредиту, 2 271 грн. 97 коп. - за відсотками
та 5 325 грн. 36 коп. - плати за
обслуговування кредиту (комісія).

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а
зводяться до переоцінки наданих
доказів, яким суд першої інстанції дав
належну правову оцінку відповідно до
вимог ст.212 ЦПК України, тому підстав
для скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.303,308,315 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити,
а заочне рішення Баштанського
районного суду Миколаївської області
від 11 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу
протягом двадцяти днів може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий Судді: