Провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2014 року
м. Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова у
складі: головуючого судді Шарка
О.П.,секретаря судових засідань -
Христенко А.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Харкові цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист прав
співвласника, усунення перешкод у
здійсненні права власності, припинення
права власності, усунення перешкод у
здійсненні права власності, визначення
порядку користування квартирою, третя
особа - ПАТ «Перший інвестиційний банк»
та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, третя особа - Публічне
акціонерне товариство «Перший
інвестиційний банк» про визнання
майна особистою власністю, визнання
кредитного договору таким, що
укладений в інтересах сім'ї, стягнення
грошових коштів, сплачених за
кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа -
ПАТ «Перший інвестиційний банк» в
якому просить суд визнати за нею право
власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1, усунути перешкоди у
здійсненні права власності і визначити
порядок користування квартирою,
виділивши їй кімнату площею 13,1 кв.м.

ОСОБА_3 в свою чергу звернувся до
ОСОБА_2, третя особа - Публічне
акціонерне товариство «Перший
інвестиційний банк» з зустрічним
позовом, в якому просив суд визнати
квартиру АДРЕСА_1 його особистою
власністю, визнати кредитний договір
таким, що укладений в інтересах сім'ї,
стягнення грошових коштів, сплачених
за кредитним договором.

Позивач ОСОБА_2 в обґрунтування
первісного позову зазначала, що 15.03.2002
року вона уклала шлюб з ОСОБА_3, за час
спільного життя ними було придбано
багато майна, в тому числі і квартира
АДРЕСА_1. 01.09.2013 року відповідач вигнав
її та їх доньку з квартири, погрожував
фізичною розправою, у зв'язку з чим вона
змушена була звернутися до
правоохоронних органів, зараз в
квартирі поміняні замки, в квартирі
проживає інша жінка, позивач не має
змоги забрати ані речі, ані документи.
Квартира АДРЕСА_1 придбана сторонами в
період шлюбу за спільні кошти - 28.06.2003
року, у зв'язку з чим позивач вважає, що
грубо порушуються її права як
співвласника.

ОСОБА_3 в обґрунтування зустрічного
позову зазначав, що 15.03.2012 року між ним
та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, який
розірвано рішенням Фрунзенського
районного суду від 02.12.2003 року. 28.06.2003
року ним була придбана квартира
АДРЕСА_1, яка належить йому на праві
приватної власності, твердження
ОСОБА_2, що вказана квартира придбана за
спільні з нею кошти не відповідає
дійсності. У 2002 році його прабабка -
ОСОБА_4, 1908 року народження склала
заповіт на його батька - ОСОБА_5. До
складу спадщини входила квартира
АДРЕСА_3, яка уразі спадкування його
батьком мала б входити до складу
спадщини, яку б ОСОБА_3 успадкував після
смерті батька. Однак батько ОСОБА_3
вирішив продати вказану квартиру та на
отримані кошти купити мені квартиру
АДРЕСА_1. Після чого його пробабку -
ОСОБА_4 було зареєстровано у придбаній
квартирі АДРЕСА_1 з 30.06.2003 року до
моменту смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
Обидва договори купівлі-продажу були
здійснені в один день та посвідчені,
одним нотаріусом - ОСОБА_6 .На думку
ОСОБА_3, спірна квартира АДРЕСА_1 є його
особистою власністю та не може бути
поділена як сумісна власність
подружжя. Окрім того, ним в інтересах
сім'ї було укладено кредитний договір
№06-11-12/КФ від 06.11.2012 року з ПАТ «ПЕРШИЙ
ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК», в особі
відділення №39 ПАТ «ПЕРШИЙ
ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК». Доказами того, що
даний договір був укладений в
інтересах сім'ї є договір поруки
№03-11-12/ПФ від 06.11.2012 року, за яким ОСОБА_2
є поручителем, та зобов'язана перед
третьою особою відповідати за
виконання ним кредитного договору та
іпотечний договір від 06.11.2012 року, на
укладання якого ОСОБА_2 надавала
письмову згоду. Гроші отримані в кредит
були використані на потреби сім'ї,
оскільки отримані в листопаді 2012 року,
а ведення спільного господарства, зі
стверджень ОСОБА_2, припинено у вересні
2013 року, тобто майже через рік після
отримання та витрачення грошей. На
думку позивача, ОСОБА_2 має сплачувати
1/2 частину щомісячних платежів (2222,22
грн.) за кредитним договором №06-11-12/КФ
від 06.11.2012 року, що складає 1111,11 грн.,
починаючи з вересня 2012 року по листопад
2015 року включно. При чому, сплачувати на
його користь, так як за кредитним
договором, суми повних платежів
зобов'язаний сплачувати ОСОБА_3,
оскільки він самостійно вже сплатив за
кредитним договором 8888,88 грн. за період
вересень-грудень 2013 року. Також ОСОБА_2
повинна сплатити ? частину вказаної
суми, що складає 4444,44 грн.

У судовому засіданні позивач за
первісним позовом ОСОБА_2, представник
позивача ОСОБА_8 позовні вимоги
підтримали у повному обсязі, позивач
просить суд визнати за нею право
власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1, усунути перешкоди у
здійсненні права власності визначити
порядок користування квартирою,
виділивши їй кімнату площею 13,1 кв.м.,
зустрічні позовні вимоги не визнали у
повному обсязі, пояснили суду, що
спірна квартира АДРЕСА_1 була придбана
в період шлюбу та за спільні кошти,
стосовно кредитного договору, позивач
не заперечує, що дійсно вони з ОСОБА_3
уклали кредитний договір з ПАТ «Перший
інвестиційний банк», також був
укладений договір поруки, відповідно
якого вона є поручителем, та
зобов'язана перед третьою особою
відповідати за виконання ОСОБА_3
кредитних зобов'язань, кредитний
договір був укладений в інтересах
сім'ї, заборгованість по кредиту вони
сплачували разом, навіть після
розірвання шлюбу ОСОБА_2 передану
ОСОБА_3 кошти на сплату кредиту.

У судовому засіданні відповідач за
первісним позовом ОСОБА_3, його
представник ОСОБА_9 первісний позов не
визнали у повному обсязі, зустрічний
позов підтримали у повному обсязі,
просили суд його задовольнити, визнати
квартиру АДРЕСА_1 особистою власністю
ОСОБА_3, оскільки вона придбана за його
особисті кошти, визнати кредитний
договір таким, що укладений в інтересах
сім'ї, стягнення грошових коштів,
сплачених за кредитним договором у
розмірі 4444,44 грн.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, свідків,
дослідивши надані сторонами докази у
їх сукупності, вважає первісні та
зустрічні позовні вимоги такими, що
підлягають частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Даний принцип полягає у змагальній
формі ініціативи та активності осіб,
які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує
повноту дослідження обставин даної
справи. Стороні зобов'язані визначити
коло фактів, на які вони можуть
посилатися як на підставу своїх вимог і
заперечень, і довести обставини, якими
вони обґрунтовують ці вимоги й
заперечення, як того вимагають
положення ст. 60 ЦПК України, за якими
доказуванню підлягають обставиш які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, яг беруть участь у справі, виникає
спір. Доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях.

Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України,
суд розглядає справу в межах заявлених
позовних вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі, особа яка бере участь у
справі, розпоряджається своїми правами
щодо предмета спору на власний розсуд,
зобов`язана надати усі наявні у неї
докази та довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких виникає спір.

У ході судового розгляду встановлено,
що сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі з 15.03.2002 року
(свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1), який
було розірвано відповідно до рішення
Фрунзенського районного суду м.Харкова
від 02.12.2003 року.

За час сумісного сімейного життя
подружжя придбало квартиру АДРЕСА_1,
яка зареєстрована за ОСОБА_3 на праві
приватної власності на підстав
Договору купівлі-продажу від 28.06.2003
року, посвідченого приватного
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_10

Відповідно ст. 60 СК України, майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловіку на праві спільної
сумісної власності незалежно від того,
що один з них не мав з поважної причини
(навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст. 69 СК України, дружина та
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності.

Відповідно ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п.п. 23, 24 своєї постанови від
21.12.2007 року N 11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання. До складу майна, що підлягає
поділу включається загальне майно
подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи, та те, що знаходиться у
третіх осіб.

Отже, виходячи з того, що в Україні діє
загальний режим спільності майна
подружжя, згідно з яким майно, набуте в
шлюбі, вважається таким, що належить
подружжю, то у зв'язку з цим речі, набуті
за час шлюбу, автоматично підпадають
під режим спільного майна подружжя.

Враховуючи вищенаведене, суд
приходить до висновку, що спірна
квартира АДРЕСА_1 є об'єктом спільної
сумісної власності подружжя, оскільки
була придбана сторонами за спільні
кошти під час перебування їх у шлюбі,
спільного проживання та ведення
сумісного господарства, і тому вважає,
визнати право власності на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_2.

Первісні позовні вимоги в частині
усунення перешкоди у здійсненні права
власності, визначення порядку
користування зазначеною квартирою
задоволенню не підлягають як
необґрунтовані та передчасні, з
наведених правовідносин перешкоди у
здійсненні права власності не виникли
на даний час, тому в цій частині позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

Зустрічні позовні вимоги в частині
визнання зазначеної квартири
особистою приватною власністю ОСОБА_3
задоволенню не підлягають, виходячи з
наступного,

Згідно з п. 3 ч.1 ст. 57 СК України
приватною особистою власністю
дружини(чоловіка) є майно, що придбане
нею(ним) під час шлюбу, але на кошти, які
їй (йому) належали особисто.

У ході судового розгляду
допитаний у якості свідка його батько
ОСОБА_5 зазначав, що спірна квартира
АДРЕСА_1, була придбана на кошти,
виручені з продажу квартира АДРЕСА_3,
яка належала прабабці ОСОБА_3 -
ОСОБА_4,аналогічні покази дала ОСОБА_11

Однак вбачається, що ОСОБА_4, 1908 року
народження, була зареєстрована з 30.07.2003
року по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 року ,
була зареєстрована у спірній квартирі
квартира АДРЕСА_1 (довідка КП
«Жилкомсервіс» від 06.12.2013 року) та що їй
на праві власності належало 15/100 частин
комунальної квартири АДРЕСА_3
(свідоцтво про право власності на житло
від 10.04.1995 року), однак позивачем ОСОБА_3
не надано докази, що зазначена частина
комунальної квартири була продана, і що
виручені кошти були використані саме
для покупки квартири АДРЕСА_1, у зв'язку
з чим зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 в
частині визнання зазначеної квартири
особистою приватною власністю
задоволенню не підлягають.

Зустрічні позовні вимоги в
частині визнання кредитного договору
№06-11-12/КФ від 06.11.2012 року, укладений між
ОСОБА_3 та Публічним акціонерним
товариством «Перший інвестиційний
банк», в особі відділення №39
Публічного акціонерного товариства
«Перший інвестиційний банк» таким, що
укладений в інтересах сім'ї підлягають
задоволенню виходячи з наступного.

У ході судового розгляду встановлено,
що 06.11.2012 року між ОСОБА_3 та ПАТ «ПЕРШИЙ
ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК», в особі
відділення №39 ПАТ «ПЕРШИЙ
ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК». укладено
кредитний договір №06-11-12/КФ. В цей же
день, 06.11.2012 року ОСОБА_2 уклала договір
поруки №03-11-12/ПФ, згідно якого вона є
поручителем, та зобов'язана перед
третьою особою - ПАТ «ПЕРШИЙ
ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК», в особі
відділення №39 ПАТ «ПЕРШИЙ
ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» відповідати за
виконання ОСОБА_2 кредитного договору.

Також 06.11. 2012 року ОСОБА_3 з ПАТ «ПЕРШИЙ
ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК», в особі
відділення №39 ПАТ «ПЕРШИЙ
ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» уклав іпотечний
договір, предметом якого є квартира
АДРЕСА_1, на укладання якого ОСОБА_2
надавала письмову згоду.

Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України,
договір, який був укладений одним із
подружжя в інтересах сім'ї, створює
обов'язки для другого, якщо майно,
одержане за даним договором,
використане в інтересах сім'ї.
Поєднання вказаних підстав надає
можливості розглядати другого з
подружжя як зобов'язану особу,
незважаючи на те, що така особа не брала
особисто участі в укладенні договору. З
цього випливає, що закон при вирішенні
цього питання закріплює не
суб'єктивний, а об'єктивний підхід,
оскільки не пов'язує виникненн
обов'язку другого з подружжя з фактом
надання ним згоди на укладення
правочину. Навіть, якщо другий з
подружжя не знав про укладення
договору він вважатиметься
зобов'язаною особою, якщо об'єктивно
цей договір було укладено в інтересах
сім'ї та одержане майно було
використано в інтересах сім'ї. З
наведених норм законодавства
простежується, що - спільною сумісною
власністю подружжя є майно або грошові
кошти, які хоча і були придбані одним з
подружжя, але при цьому були
використані в інтересах сім'ї.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що кредитний договір №06-11-12/КФ від
06.11.2012 року, укладений між ОСОБА_3 та
Публічним акціонерним товариством
«Перший інвестиційний банк», в особі
відділення №39 Публічного акціонерного
товариства «Перший інвестиційний
банк» є укладеним в інтересах сім'ї

Позовні вимоги стосовно стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 4444,44 грн., як
зобов'язання за кредитним договором,
оскільки він сплатив за кредитним
договором 8888,88 грн. за період
вересень-грудень 2013 року, а ОСОБА_2
повинна сплатити ? частину вказаної
суми, задоволенню не підлягають,
виходячи з наступного.

Позивачем за зустрічним позовом
ОСОБА_3 на підтвердження зазначених
позовних вимог надані виписки по
особовим рахункам по надходженню
готівки в погашення кредитів, з яких
лише вбачається, що у ОСОБА_3 відсутня
заборгованість за кредитним договором
№06-11-12/КФ від 06.11.2012 року, однак ОСОБА_3
не надано суду доказів, що ним особисто
виконувалось погашення кредитних
зобов'язань, у той час, як вбачається з
копії квитанції №22229 від 07.10.2013 року
ОСОБА_2 перерахувала на рахунок ОСОБА_3
3465 грн, призначення платежу: поповнення
поточного рахунку за кредитним
договором.

Оцінюючи в сукупності дані
письмові докази суд приходить до
висновку,що позивач за зустрічним
позовом ОСОБА_3 на надав жодного доказу
про сплату особисто ним готівки в
погашення кредиту за договором
№06-11-12/КФ від 06.11.2012 року.

Суд розглянувши справу в межах
заявлених позивачем вимог, на основі
дотримання принципів диспозитивності,
змагальності справедливості
судочинства, всебічного та повного
дослідження обставин справи, перевірки
їх наданими сторонами доказами,
оцінивши їх у сукупності, виконавши
вимоги процесуального закону, дійшов
висновку, що в задоволенні зустрічного
позову в цій частині слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
Постановою Пленуму Верховного Суду
України в від 21.12.2007 року N 11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя»ст.. 57 65, 69, 70
СК України, ст.ст.10, 11, 60, 61, 212-215 ЦПК
України

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя
особа - ПАТ «Перший інвестиційний
банк», про захист прав співвласника,
усунення перешкод у здійсненні права
власності, припинення права власності,
усунення перешкод у здійсненні права
власності, визначення порядку
користування квартирою - задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
третя особа - Публічне акціонерне
товариство «Перший інвестиційний
банк» про визнання майна особистою
власністю, визнання кредитного
договору таким, що укладений в
інтересах сім'ї, стягнення грошових
коштів, сплачених за кредитним
договором та поділ майна подружжя -
задовольнити частково.

Визнати кредитний договір №06-11-12/КФ від
06.11.2012 року, укладений між ОСОБА_3 та
Публічним акціонерним товариством
«Перший інвестиційний банк», в особі
відділення №39 Публічного акціонерного
товариства «Перший інвестиційний
банк» таким, що укладений в інтересах
сім'ї.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано до апеляційного суду
Харківської області через
Фрунзенський районний суд м. Харкова
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами , які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення ,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення , якщо його
не скасовано , набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Надруковано в нарадчій кімнаті.

СУДДЯ: