Справа №484/4109/13-ц 02.04.2014 02.04.2014 02.04.2014
Провадження №22-ц/784/320/14
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження номер 22-ц/784/320/14
Суддя суду 1-ї інстанції -
Доповідач апеляційного
суду - Локтіонова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2014 року
м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Колосовського С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Шолох З.Л.,

із секретарем судового засідання -
Шпонарською О.Ю.,

за участю:

представника позивача - Корнукія
В.В.,

представника відповідача ОСОБА_4 -
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

представника відповідача ОСОБА_4 -

ОСОБА_6

на рішення Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області

від 29 жовтня 2013 року

за позовом

Головного управління Держземагентства
у Миколаївській області до
Первомайської районної державної
адміністрації Миколаївської області,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19,
ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23,
ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27,
ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31,
ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_4 про визнання
незаконними і скасування розпоряджень,
визнання недійсними державних актів на
право власності на землю, договорів
купівлі-продажу земельних ділянок та
повернення землі,

В С Т А Н О В И Л А:

29 серпня 2013 року Головне управління
Держземагентства у Миколаївській
області пред'явило зазначений позов,
мотивуючи вимоги тим, що 12 березня
2007 року розпорядженням Первомайської
РДА за №74-р було надано дозвіл на
складання проектів відведення
земельних ділянок, розташованих на
місці Кам'янобалківського родовища
кристалічних порід, у власність для
ведення особистого селянського
господарства вищезазначеним
громадянам за відсутності їх заяв про
зазначене, оскільки громадяни
зверталися з заявами про надання їм
земельних ділянок у довгострокове
користування.

12 липня 2007 року розпорядженням
Первомайської РДА за №284-р було
затверджено зазначені проекти
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок площею 1 га у власність
зазначеним громадянам.

На підставі вказаного розпорядження
відповідачі отримали державні акти на
право власності на вказані земельні
ділянки.

25 липня 2007 року між представником
вказаних громадян та представником
ОСОБА_4 було укладено договори
купівлі-продажу зазначених земельних
ділянок.

Головне управління Держземагентства у
Миколаївській області, посилаючись на
порушення положень земельного
законодавства та законодавства про
надра з боку Первомайської РДА, яке
надало громадянам земельні ділянки у
власність без наявності їх заяв про
зазначене, розташовані на місці
знаходження родовища кристалічних
порід, та порушенням законодавства з
боку сторін договорів купівлі-продажу
земельних ділянок, просило
розпорядження Первомайської РДА
визнати незаконними та скасувати,
договори купівлі-продажу земельних
ділянок і державні акти про право
власності на ці земельні ділянки
визнати недійсними та повернути
земельні ділянки у власність держави.

Рішенням Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 29 жовтня 2013 року позов
Головного управління Держземагентства
у Миколаївській області задоволено
частково. Визнано незаконним та
скасовано розпорядження Первомайської
районної державної адміністрації
Миколаївської області №74 від 12 березня
2007 року в частині надання дозволу
відповідачам на складання проектів
відведення земельних ділянок
громадянам у власність для ведення
особистого селянського господарства.
Визнано незаконним та скасовано
розпорядження Первомайської районної
державної адміністрації Миколаївської
області №284-р від 12 липня 2007 року «Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок у
власність для ведення особистого
селянського господарства, про передачу
у власність громадянам земельних
ділянок в межах території
Кам'янобалківської сільської ради».
Визнано недійсними державні акти на
право власності на землю, видані
відповідачам 19 липня 2007 року.
Визнано недійсними договори
купівлі-продажу земельних ділянок,
укладені 24 липня 2007 року. Визнано
недійсними, видані 1 серпня 2007 року,
ОСОБА_4 державні акти на право
власності на землю серії ЯБ №44. У
іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Додатковим рішенням Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 27 січня 2014 року стягнуто з
відповідачів на користь держави по
19 грн.77 коп. з кожного судового
збору.

Не погодившись з рішенням суду,
відповідач ОСОБА_4 через свого
представника подав апеляційну скаргу,
в якій посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просив рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Стаття 33 Земельного кодексу України
(далі - ЗК України) передбачає, що
громадяни України можуть мати на праві
власності та орендувати земельні
ділянки для ведення особистого
селянського господарства.

Відповідно до ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, не
заборонених законом. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Правові підстави набуття громадянами
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності
визначено ч.1 ст.116 ЗК України. Такою
підставою є рішення органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування.

Відповідно до ст.118 ЗК України, в
редакції яка діяла на час виникнення
спірних правовідносин, громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
для ведення особистого селянського
господарства у межах норм безоплатної
приватизації, подають заяву до
відповідної районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки. У заяві
зазначаються бажані розміри та мета її
використання. Відповідна місцева
державна адміністрація або сільська,
селищна, міська рада розглядає заяву, і
в разі згоди на передачу земельної
ділянки у власність надає дозвіл на
розробку проекту її відведення. Проект
відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
організаціями, які мають відповідні
дозволи (ліцензії) на виконання цих
видів робіт, у строки, що обумовлюються
угодою сторін. Районна, Київська чи
Севастопольська міська державна
адміністрація або сільська, селищна,
міська рада у місячний строк розглядає
проект відведення та приймає рішення
про передачу земельної ділянки у
власність.

Порядок передачі земельних ділянок в
оренду визначений ст.124 ЗК України, яка
передбачає передачу в оренду земельних
ділянок, що перебувають у державній або
комунальній власності. Зазначена
передача здійснюється на підставі
рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування шляхом укладення
договору оренди земельної ділянки.

Згідно з ст.ст.1,5 Закону України «Про
особисте селянське господарство» від
15.05.2003 р. №742-IV особисте селянське
господарство - це господарська
діяльність, яка проводиться без
створення юридичної особи фізичною
особою індивідуально або особами, які
перебувають у сімейних чи родинних
відносинах і спільно проживають, з
метою задоволення особистих потреб
шляхом виробництва, переробки і
споживання сільськогосподарської
продукції, реалізації її надлишків та
надання послуг з використанням майна
особистого селянського господарства, у
тому числі й у сфері сільського
зеленого туризму.

Для ведення особистого селянського
господарства використовують земельні
ділянки розміром не більше 2,0 гектара,
передані фізичним особам у власність
або оренду в порядку, встановленому
законом.

Ст.4 Кодексу України «Про надра»
регламентує, що надра є виключною
власністю Українського народу і
надаються тільки у користування. Угоди
або дії, які в прямій або прихованій
формі порушують право власності
Українського народу на надра, є
недійсними. Український народ здійснює
право власності на надра через
Верховну Раду України, Верховну Раду
Автономної Республіки Крим і місцеві
ради.

Згідно з ст.21 ЦК України суд визнає
незаконним та скасовує правовий акт
індивідуальної дії, виданий органом
державної влади, органом влади АРК або
органом місцевого самоврядування, якщо
він суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

Відповідно до ст.ст.215, 216 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 цього Кодексу, а саме: зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам; особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності; волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним; правочин, що
вчиняється батьками (усиновлювачами),
не може суперечити правам та інтересам
їхніх малолітніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

З матеріалів справи вбачається, що 19
лютого 2007 року відповідачі
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18,
ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22,
ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26,
ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30,
ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33 з метою
реалізації наданого їм ст.124 ЗК України
права на отримання в оренду земельної
ділянки для ведення особистого
селянського господарства звернулися з
заявами до голови Первомайської РДА
Миколаївської області (т.1 а.с.19-37).

У порушення вимог зазначених заяв, ст.124
ЗК України та ст.4 Кодексу України «Про
надра» районна державна адміністрація
12 березня 2007 р. ігноруючи бажання
відповідачів отримати земельні
ділянки у користування та місце
розташування ділянок, яким є
Кам'янобалківське родовище
кристалічних порід, що внесено до
Державного кадастру родовищ та проявів
корисних копалин і згодом може стати
необхідним державі для видобування
корисних копалин, видала розпорядження
№74-р, яким надала вищезазначеним
громадянам дозвіл на складання
проектів відведення земельних ділянок
у власність для ведення особистого
селянського господарства, а 12 липня 2007
року - розпорядження №284-р про
затвердження вищезазначеного проекту
та передачу відповідачам безоплатно у
власність земельних ділянок для
ведення особистого селянського
господарства площею по 1 га кожному (т.1
а.с.15-18).

На підставі цього незаконного
розпорядження 19 липня 2007 р. відповідачі
отримали державні акти на право
власності на земельні ділянки, які не
мали на мети використовувати за
цільовим призначенням, як це
передбачено у Законі України «Про
особисте селянське господарство»,
оскільки як вбачається з договорів
купівлі-продажу від 24 та 25 липня 2007
року, відразу ж їх продали ОСОБА_4, який
01 серпня 2007 р. отримав державні акти на
право власності на 27 земельних ділянок
серії ЯБ №№44 (т.1 а.с.128-181).

Проаналізувавши викладене, колегія
суддів вважає, що висновок суду про
наявність підстав для визнання
незаконними та скасування
вищезазначених розпоряджень районної
державної адміністрації, визнання
недійсними державних актів на право
власності на земельні ділянки та
договорів їх купівлі-продажу є
правильним.

Районний суд вірно зазначив, що
Первомайська РДА всупереч волі
відповідачів та вимог земельного
законодавства передала їм земельні
ділянки у власність, а не у
користування. Подання ними заяв про
передачу земельних ділянок у власність
12 липня 2007 р. не давала Первомайській
РДА права передавати земельні ділянки
у власність, оскільки на момент
складання проекту відведення
земельних ділянок відповідачі
наполягали на передачу їм земельних
ділянок саме у користування.

Таким чином, Первомайською РДА було
порушено порядок передачі земельних
ділянок у користування громадян.

За такого, оскаржувані розпорядження
Первомайської РДА є незаконними і
підлягали скасуванню.

Оскільки розпорядження про передачу
відповідачам у власність земельних
ділянок є незаконним, то видані на
підставі нього державні акти на право
власності на земельні ділянки є
недійсними, а отже і укладені на
підставі недійсних державних актів
договори купівлі-продажу земельних
ділянок та видані після їх укладення
ОСОБА_4 державні акти на право
власності на земельні ділянки також є
недійсними.

Враховуючи викладене, в цілому рішення
суду є законним та обґрунтованим.

Проте, районним судом помилково було
зазначено, що всі укладені між
відповідачами договори
купівлі-продажу були здійснені 24 липня
2007 року, між тим як зі змісту 13
договорів, які були зареєстровані за
номерами 2375, 2379, 2383, 2387, 2391, 2395, 2399, 2403, 2407,
2411, 2415, 2419, 2423, вбачається, що вони були
укладені 25 липня 2007 року.

За такого, колегія суддів вважає за
необхідне змінити рішення суду в
частині зазначення дати укладення цих
договорів, вважаючи правильною датою
їх укладення 25 липня 2007 року.

Посилання відповідача ОСОБА_4 на те, що
судом було порушено юрисдикційність,
колегія суддів вважає безпідставним,
оскільки відповідно до ст.15 ЦПК України
та п.7 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.03.2013 р. №3 «Про деякі питання
юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ» спори, що виникають із земельних
відносин, у яких хоча б однією зі сторін
є фізична особа, незважаючи на участь у
них суб'єкта владних повноважень,
розглядаються в порядку цивільного
судочинства.

Твердження апелянта про те, що позивач
не наділений правом подавати позови в
інтересах держави, не заслуговують на
увагу, оскільки протирічять ст.15
ЗК України та п.п.4.3.,4.29. Положення про
Головне управління Держземагентства у
Миколаївській області (т.1 а.с.345-355), які
передбачають, що завданням цього
управління є подання у встановленому
порядку пропозицій щодо розпорядження
землями державної та комунальної
власності, встановлення меж області,
району, міста, району в місті, села і
селища, регулювання земельних
відносин; вживання у встановленому
порядку заходів досудового
врегулювання спорів, звернення з
позовами до суду за захистом своїх прав
та з питань порушення вимог
законодавства.

Посилання ОСОБА_4 на те, що оскаржуване
розпорядження Первомайської РДА від 12
липня 2007 р. №284-р визнане законним
постановою Центрального районного
суду м.Миколаєва від 09 листопада 2012 р.,
колегія суддів вважає безпідставним,
оскільки зазначеною постановою
визнано незаконним розпорядження
голови Миколаївської обласної
державної адміністрації від
24 липня 2008 року №327-р і розгляд справи
був пов'язаний з наявністю чи
відсутністю порушень законодавства
про надра.

Що ж стосується тверджень апелянта про
те, що законодавством встановлений
інший порядок припинення права
власності на земельні ділянки, ніж той
який зазначений позивачем, то вони не
заслуговують на увагу, оскільки
протирічять ст.152 ЗК України та
постановам Верховного Суду України,
ухваленим в порядку ст.360-7 ЦПК України,
які є обов'язковими для всіх судів
України (постанови від 26 вересня 2012 р. у
справі №6-103 цс12, від 06 лютого 2013 р. у
справі №6-169 цс12, від 24 квітня 2013 р. №6-14
цс13 та ін.).

Твердження ОСОБА_4 про те, що позивачем
було пропущено строк звернення з
позовом до суду, колегія суддів вважає
необґрунтованим з тих мотивів, які
виклав суд першої інстанції.

Інші доводи апелянта також висновків
суду не спростовують.

Оскільки позивачем заявлялося 83
позовні вимоги нематеріального
характеру, а суд першої інстанції
додатковим рішенням стягнув з
відповідачів на користь держави
судовий збір тільки за 5 позовних вимог,
дане рішення на думку колегії суддів
відповідно до ст.ст.80, 88, 309 ЦПК України
підлягає зміні в частині розміру
стягнутого судового збору в бік його
збільшення до 3441 грн., зі стягненням з
кожного відповідача на користь держави
по 118 грн.65 коп.

Керуючись ст.ст.303, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_6
задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного
суду Миколаївської області від 29
жовтня 2013 року змінити в частині
зазначення дати укладення договорів
купівлі-продажу земельних ділянок,
укладених між ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_12, ОСОБА_15, ОСОБА_24,
ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_9, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_33 та ОСОБА_4, які були
зареєстровані приватним нотаріусом
Первомайського районного
нотаріального округу Миколаївської
області ОСОБА_35 за номерами 2375, 2379, 2383,
2387, 2391, 2395, 2399, 2403, 2407, 2411, 2415, 2419, 2423,
вважаючи правильною датою їх укладення
25 липня 2007 року.

Додаткове рішення Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 27 січня 2014 року змінити в
частині розміру стягнутого судового
збору, збільшивши його до 3441 грн., зі
стягненням з кожного відповідача на
користь держави по 118 грн.65 коп.

В іншій частині рішення та додаткове
рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і з цього часу
протягом двадцяти днів може бути
оскаржене у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді