Провадження № 2/412/268/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

(заочне)

15 січня 2014 року
м. Краснодон

Краснодонський міськрайонний суд
Луганської області в складі:
головуючого судді: Смирнова В.В., при
секретарі: Чукавовій А.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду м. Краснодон цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_3 та малолітнього
ОСОБА_4, Краснодонського МВ УДМС
України в Луганській області, третя
особа Орган опіки та піклування
Краснодонського виконавчого комітету
Луганської області, про усунення
перешкод у користуванні житловим
приміщенням, виселення та зняття з
реєстрації,

В С Т А
Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом,
в обґрунтування якого вказав, що на
підставі договору купівлі - продажу від
13.09.2006 року йому належить будинок за
адресою: АДРЕСА_1. Раніше позивач мав
намір здійснити обмін жилими
приміщеннями, у зв'язку з чим дав згоду
на реєстрацію відповідача ОСОБА_2 та її
дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у своєму
будинку, де вони проживають і на
теперішній час. Згодом домовленість на
обмін житловими приміщеннями була
розірвана, але відповідач продовжує
проживати зі своїми дітьми у будинку
позивача, добровільно знятися з
реєстрації не бажає, чим чинить
перешкоди позивачу у користуванні та
розпорядженні його власністю. У зв'язку
з наведеним позивач просить суд
усунути перешкоди у користуванні ним
вказаним жилим приміщенням шляхом
примусового виселення відповідача та
її дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без надання
їм іншого жилого приміщення,
зобов'язати Краснодонське МВ УДМС
України в Луганській області зняти
відповідача її дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з
реєстрації.

Позивач ОСОБА_1 надав суду письмову
заяву, якою підтримав свої позовні
вимоги, просив їх задовольнити та
розглянути справу за його відсутності,
проти заочного розгляду справи не
заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 у судове
засідання не з'явилася, причини неявки
суду не повідомила, про час слухання
справи була повідомлена належним чином
в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про що у
справі є відповідні докази. Заяв про
розгляд справи за його відсутності від
відповідача не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 169, 224 ЦПК
України, якщо суд не має відомостей про
причину неявки відповідача,
повідомленого належним чином, або
причину неявки буде визнано
неповажною, суд вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи доказів
та постановляє заочне рішення, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.

За таких обставин суд вважає
можливим розглянути справу у
відсутності відповідача на підставі
матеріалів, які додані до справи, та
постановити заочне рішення.

15 січня 2014 року відповідно до ст. 225
ЦПК України постановлено ухвалу про
заочний розгляд справи.

Від представника відповідача
Краснодонського МВ УДМС України в
Луганській області Смирнової І.Д.
через канцелярію суду надійшла
письмова заява, в якій вона проти
задоволення позовних вимог позивача не
заперечувала, просила розглянути
справу за її відсутності.

Від представника третьої особи
Орган опіки та піклування
Краснодонського

1

виконавчого комітету Луганської
області Волкогон Т.В. надійшла письмова
заява, у якій вона зазнчила, позовні
вимоги не визнає, проти ухвалення
заочного рішення не заперечує та
просить розглянути справу за її
відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що позивачу
ОСОБА_1 на підставі договору
купівлі-продажу від 13.09.2006 року
належить будинок за адресою: АДРЕСА_1,
який є предметом іпотечного договору
від 15.09.2006 року, укладеного між
позивачем та АК
промислово-інвестиційний банк (ЗАТ)
(а.с. 20-23). Такі самі дані містить
технічний паспорт на даний будинок (а.с.
9-10).

Згідно з довідкою Управління
Держземагенства у Краснодонському
районі Луганської області, станом на
01.01.2013 року земельна ділянка за
вказаною адресою у приватну власність
не передавалась (а.с. 11).

У позові позивач зазначає, що раніше
мав намір здійснити обмін жилими
приміщеннями, у зв'язку з чим дав згоду
на реєстрацію відповідача ОСОБА_2 та її
дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у своєму
будинку. Згодом домовленість на обмін
житловими приміщеннями була розірвана,
але відповідач продовжує проживати зі
своїми дітьми у будинку позивача,
добровільно знятися з реєстрації не
бажає, чим чинить перешкоди позивачу у
користуванні та розпорядженні його
власністю.

Так, з матеріалів справи вбачається,
що заочним рішенням Краснодонського
міськрайонного суду від 12.09.2013 року по
справі № 412/5017/13-ц, яке набрало чинності
07.10.2013 року, було задоволено позов
ОСОБА_7, усунуто перешкоди в
користуванні ОСОБА_7 квартирою за
адресою: АДРЕСА_2, шляхом примусового
виселення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 без надання
іншого жилого приміщення; зобов'язано
Краснодонський МВ УДМС України в
Луганській області зняти їх з
реєстрації (а.с. 17).

У тексті рішення йдеться, що ОСОБА_7 є
співвласником квартири за адресою:
АДРЕСА_2. З метою обміну жилими
приміщеннями, вона дозволила
відповідачам ОСОБА_8 та ОСОБА_1
зареєструватися та проживати у
вказаній квартирі, а вони дозволили
родичам ОСОБА_7 (ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4) зареєструватися та
проживати у їх будинку за адресою:
АДРЕСА_1. Однак, на час ухвалення
рішення жодних документів про право
власності на вказаний будинок на
ОСОБА_7 не оформлено, добровільно
залишити квартиру відповідачі не
бажають, чим чинять перешкоди у
здійсненні позивачем її права
власності на цю квартиру. Також у
рішенні зазначено, що ОСОБА_1
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3.

Згідно з довідкою Вуличного комітету
№ 133 від 07.11.2013 року та за відомостями
УДМСУ в Луганській обл., станом на 27.11.2013
року за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані
та проживають: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4(а.с. 12-13).

Дослідивши обставини справи, судом
встановлено, що у 2009 році позивач та гр.
ОСОБА_7 мали намір здійснити обмін
житловими приміщеннями: будинком за
адресою АДРЕСА_1 (власником якого є
позивач по даній справі - ОСОБА_1) та
квартирою за адресою АДРЕСА_2
(співвласниками якої є ОСОБА_7 та
ОСОБА_10).

З цією метою члени сім'ї позивача
ОСОБА_8 та ОСОБА_1 зареєструвалися за
адресою АДРЕСА_2, а відповідач, яка є
родичем ОСОБА_7, разом з дітьми ОСОБА_3
та ОСОБА_4 зареєструвалася за адресою
АДРЕСА_1.

Однак, договору міни укладено не
було, з огляду на вищенаведені
обставини, наміру його укладати ОСОБА_1
та ОСОБА_7 більше не мають, внаслідок
чого члени сім'ї позивача були виселені
з квартири за адресою АДРЕСА_2 за
рішенням суду.

2

Під час розгляду справи позивачем
доведено, що він є власником будинку за
адресою АДРЕСА_1. Суд вважає
обґрунтованим твердження позивача
щодо того, що наявність реєстрації та
проживання відповідача та її дітей за
наведеною адресою спричиняє йому
багато незручностей та не дозволяє в
повній мірі розпоряджатись належною
йому нерухомістю. В матеріалах справи
наявні достатні докази того, що
відповідач безпідставно продовжує
проживати в даному будинку та не
знімаються з реєстрації, не маючи для
цього жодних законних прав.

У ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України
серед іншого зазначено, що власник
житлового будинку має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно зі ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним, ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні,
особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Статтею 391 ЦК України визначено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

За приписами ст. 7 Закону України від
11 грудня 2003 року "Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні", зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, про виселення,
визнання особи безвісно відсутньою або
померлою), свідоцтва про смерть.

Згідно з ч. 1 ст. 109 ЖК України,
виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
установлених законом. Виселення
проводиться добровільно або в судовому
порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК України,
осіб, які самоправно зайняли жиле
приміщення, виселяють без надання їм
іншого жилого приміщення.

На підставі наведеного, суд вважає за
необхідне задовольнити вимогу
позивача про усунення перешкод у
користуванні та розпорядженні
вказаним жилим приміщенням шляхом
примусового виселення відповідача без
надання іншого жилого приміщення,
зобов'язання Краснодонське МВ УДМС
України в Луганській області зняти
відповідача з реєстрації.

Щодо вимоги позивача про виселення
неповнолітньої ОСОБА_3 та малолітнього
ОСОБА_4, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 3, 4 ст. 29 ЦК України,
місцем проживання фізичної особи у
віці від десяти до чотирнадцяти років є
місце проживання її батьків
(усиновлювачів) або одного з них, з ким
вона проживає, опікуна або
місцезнаходження навчального закладу
чи закладу охорони здоров'я тощо, в
якому вона проживає, якщо інше місце
проживання не встановлено за згодою
між дитиною та батьками
(усиновлювачами,опікуном) або
організацією, яка виконує щодо неї
функції опікуна. Місцем проживання
фізичної особи, яка не досягла десяти
років, є місце проживання її батьків
(усиновлювачів) або одного з них, з ким
вона проживає, опікуна або
місцезнаходження навчального закладу
чи закладу охорони здоров'я, в якому
вона проживає.

Частиною 3 ст. 17 Закону України
"Про охорону дитинства" передбачено, що
батьки та особи, які їх замінюють, не
мають права без дозволу органів опіки
та піклування укладати договори, які
підлягають нотаріальному посвідченню
або спеціальній реєстрації,
відмовитися від належних дитині
майнових прав, здійснювати розподіл,
обмін, відчуження житла,
зобов'язуватись від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання.

Відповідно до ст. 12 Закону України
"Про основи соціального захисту
бездомних осіб і безпритульних дітей",
неприпустиме зменшення або обмеження
прав та інтересів дітей під час
вчинення будь-яких правочинів щодо
жилих приміщень. Для вчинення будь-яких
правочинів щодо нерухомого майна,
право власності на яке або право
користування

3

яким мають діти, необхідний попередній
дозвіл органів опіки та піклування.
Посадові особи органів опіки та
піклування несуть персональну
відповідальність за захист прав та
інтересів дітей при наданні дозволу на
вчинення правочинів щодо нерухомого
майна, яке належить дітям (ч. 4 цієї
статті).

Відповідно ч.10 ст. 177 СК України,
порядок здійснення органами опіки та
піклування визначеної законом
діяльності, пов'язаної із захистом
майнових інтересів дитини,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України. Такий Порядок затверджений
постановою КМУ від 24.09.2008 року № 866.
Згідно п. 67 Порядку, дозвіл на вчинення
правочинів стосовно нерухомого майна,
право власності на яке або право
користування яким має дитина,
надається районним адміністраціям,
виконавчим органам міської, районної в
місті ради по представленню служби у
справах дітей після проведеної
вказаною службою перевірки документів
за місцем знаходження майна на протязі
одного місяця з дня надходження заяви
на здійснення правочинів стосовно
нерухомого майна дитини та тільки у
разі гарантованого збереження його
прав на майно і оформляється рішенням,
витяг з якого видається заявникам
службою у справах дітей.

Аналіз наведених норм свідчить
про те, що законом передбачена
необхідність надання дозволу
відповідною службою у справах дітей на
вчинення правочинів стосовно
нерухомого майна, право власності на
яке або право користування яким має
дитина. Однак, ні відповідач ОСОБА_2, ні
її діти жодних законних прав на
зазначений будинок не мають, жодного
правочину між сторонами щодо
зазначеного будинку не укладалося,
будь-які законні підстави для
проживання та реєстрації ОСОБА_2 та її
дітей за вказаною адресою відсутні.

Таким чином, суд приходить до
висновку, що права неповнолітньої
ОСОБА_3 та малолітнього ОСОБА_4 у даному
випадку не порушуються.

На підставі наведеного, суд вважає за
необхідне задовольнити даний позов у
повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Таким чином, стягненню з відповідача
на користь позивача підлягає сума
судового збору у розмірі 229,40 грн.,
підтверджена відповідною квитанцією
(а.с. 1).

Керуючись ст.ст. 5-11, 27, 30, 60, 74, 88, 169, 209,
212-215, 224, 225, 292 Цивільного процесуального
кодексу України, ст. ст. 29, 321, 383, 391
Цивільного кодексу України, ст. ст. 109,
116, 150 ЖК України, ст. 177 Сімейного
кодексу України, Законом України від 11
грудня 2003 року "Про свободу пересування
та вільний вибір місця проживання в
Україні", Законом України "Про охорону
дитинства", Законом України "Про основи
соціального захисту бездомних осіб і
безпритульних дітей", постановою КМУ
від 24.09.2008 року № 866, суд,

в и
р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_3 та малолітнього
ОСОБА_4, Краснодонського МВ УДМС
України в Луганській області, третя
особа Орган опіки та піклування
Краснодонського виконавчого комітету
Луганської області, про усунення
перешкод у користуванні житловим
приміщенням, виселення та зняття з
реєстрації - задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні
та розпорядженні ОСОБА_1 належним йому
на праві власності будинком за
адресою: АДРЕСА_1, шляхом примусового
виселення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, без
надання іншого жилого приміщення.

Зобов'язати Краснодонський МВ
УДМС України в Луганській області
зняти з

4

реєстрації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4 з будинку за адресою:
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
паспорт серії НОМЕР_1, виданий
Краснодонським МВ, судовий збір у
розмірі 229,40 (двісті двадцять дев'ять
гривень 40 коп.) грн. на користь ОСОБА_1.

Копію заочного рішення надіслати
відповідачу не пізніше трьох днів з дня
його проголошення. Заочне рішення може
бути переглянуте судом, що його
ухвалив, за письмовою заявою
відповідача, яку може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому ЦПК
України. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення. На заочне рішення може
бути подана апеляційна скарга до
апеляційного суду Луганської області
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, через
Краснодонський міськрайонний суд.

Головуючий:
В.В.
Смирнов

5