Справа № 456/4462/13-ц
Провадження № 2/456/179/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2014 р. Стрийський
міськрайонний суд Львівської області в
складі:

головуючого - судді Яніва Н. М.

при секретарі - Сунак Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Стрий цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до НАСК
«Оранта», ОСОБА_2 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом в якому просить стягнути з НАСК
«Оранта» на його користь матеріальну
шкоду в розмірі 9059,90 грн. та моральну
шкоду в розмірі 2550 грн., а також
стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в
розмірі 451 грн., як відшкодування
збитків завданих джерелом підвищеної
небезпеки під час
дорожньо-транспортної пригоди. А також,
просить стягнути в його користь судові
витрати, та витрати на правову допомогу
в сумі 2000 грн..

В обгрунтування позовних вимог
посилається на те, що 23.05.2012р. о 10.45 год.
на перехресті вулиць
Болехівська-Сколівська в м. Стрий,
Львівської області, відбулось ДТП за
участю відповідача ОСОБА_2, який
керував автомобілем марки ВАЗ 2109, та
автомобілем ЗАЗ 110557-42, який належить
позивачу. Згідно постанови
Рівненського міського суду від 25.06.2012р.
відповідача визнано винним за ст. 124
КУпАП та притягнуто до
відповідальності у вигляді штрафу. В
результаті ДТП автомобілю «ЗАЗ 110557-42»
було завдано технічних пошкоджень. На
час ДТП, автомобіль «ВАЗ 2109» був
застрахований в НАСК «Оранта» згідно
полісу №АВ/5456903 обов»язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів від 17.01.2012р..
Згідно протоколу огляду транспортного
засобу від 08.06.2012р. представником
Страховика здійснено попередній огляд
без розборки та по-елементного
дослідження деталей, вузлів та
агрегатів його автомобіля на предмет
визначення розміру завданого
внаслідок ДТП збитку. При підготовці до
ремонту та калькуляції витрат на
станції технічного обслуговування
виявлено, численні пошкодження скриті
при поверхневому дослідженні ТЗ та не
відмічені представником Страховика.
15.01.2013р. на адресу відповідача
скеровано заяву про страхове
відшкодування, у відповідь на яку
відповідачем 12.02.2013р. надіслано лист в
якому зазначено, що ними буде здійснено
виплату страхового відшкодування у
розмірі 3832,21 грн.. Непогодившись з
розрахунком збитку запропонованого
страховою компанією, він звернувся до
судового експерта, для визначення
розміру витрат пов»язаних з
відновлювальним ремонтом пошкодженого
автомобіля. Згідно висновку експерта,
вартість відновлювального ремонту
його автомобіля становить 11 992,08 грн.,
також за проведення дослідження ним
оплачено 900 грн.. 15.03.2013р. ним подано
заяву про відшкодування повної суми
матеріального збитку. Однак на його
неодноразові звернення НАСК «Оранта»
відмовилась виплачувати йому
заподіяні збитки та станом на даний час
відповідачем здійснено страхову
виплату частково у розмірі 3832,21 грн..

Крім того він, як потерпілий отримав
моральну шкоду, яка обґрунтовується
діями відповідача, спрямованими на
умисну невиплату йому страхового
відшкодування. Він неодноразово
звертався до відповідача, однак
постійно чув обіцянки. В зв»зку з
невиплатою коштів він немає можливості
провести ремонт автомобіля, та
змушений використовувати чужі
транспортні засоби, що в сукупності
порушило його право на законне
володіння своїм транспортним засобом.
Також він

змушений приймати заспокійливі,
оскільки отримав психологічні травми,
не міг спокійно спати, погіршилися
відносини в сім»ї, що також зумовилось
з постійним переживанням. Також станом
на сьогоднішній день автомобіль не
піддавався ремонту, оскільки
відповідачем не було виплачено суму
страхового відшкодування та породжено
спір про саму суму страхового
відшкодування. На підставі наведеного,
він отримав нервові збудження,
переживання та моральні страждання,
які оцінює в розмірі 3001 грн.. Зважаючи
на те, що цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_2 була
застрахована в НАСК «Оранта», а тому
відшкодовувати матеріальні збитки
повинна саме страхова компанія, щодо
моральної шкоди то просить стягнути
таку з обох відповідачів, в межах
їхньої відповідальності.

Позивач та його представник в судове
засідання в якому було постановлено
рішення не з»явився, однак подали до
суду заяву в якій просив розгляд справи
проводити в його відсутності. В
попередніх судових засіданнях
представник позивача позовні вимоги
підтримав повністю, пославшись на
обставини викладені в позовній заяві,
просив позов задоволити.

Представник відповідач НАСК «Оранта»
на неодноразові виклики в судове
засідання не з»явився, однак подав до
суду письмове заперечення на позов. В
запереченні вказали, що після
вказаного ДТП за зверненням позивача,
08.06.2012р. в присутності ОСОБА_3, водія
пошкодженого автомобіля, аварійним
комісаром Яцишином Т.Р. складено
Протокол (Акт) огляду та визначено
матеріальний збиток. Згідно даного
акту, збиток визначений на підставі
протоколу огляду і калькуляції
відновлюваного ремонту пошкодженого
автомобіля складає 4342,21 грн., а не 11 992,08
грн.. НАСК «Оранта» проведено
розрахунок страхового відшкодування у
розмірі 3832,21 грн. ( за мінусом зносу та 510
грн. франшизи). Дані кошти перераховано
на рахунок позивача, що ним не
заперечується. НАСК «Оранта» заперечує
позов й у частині стягнення витрат на
проведення атотоварознавчого
дослідження експертом Вербовим В.В. у
розмірі 900 грн.. Оскільки, потерпілий
має право вибрати самостійно
аварійного експерта у тому разі, якщо у
визначений строк аварійний комісар або
експерт не з»явився, проте НАСК
«Оранта» свої зобов»язання виконала.
Щодо відшкодування моральної шкоди то
вимоги позивача є безпідставними,
оскільки НАСК «Оранта» не вчиняла
жодної протиправної поведінки щодо
позивача, крім того відсутні докази
наявності стресу у позивача, яке могла
б спричинити компанія. Тобто страхова
компанія відповідає за договірні
зобов»язання, а не за деліктні. У
зобов»язаннях, які виникають з угод
відповідальність особи, винної у
невиконанні або неналежному виконанні
зобов»язання, обмежується обов»язком
відшкодувати завдані ним збитки та
сплатою неустойки. У такому разі
відшкодування моральної шкоди за
неналежне виконання умов договору не
застосовується, якщо таке не
передбачено самим договором. НАСК
«Оранта» повністю виконала свої
зобов»язання та просить у задоволенні
позовних вимог відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 на неодноразові
виклики в судове засідання не з»явився,
про причини неявки суд не повідомив,
хоча належним чином був повідомлений
про час та місце розгляду справи.

За згодою позивача, відповідно до ст.
224 ЦПК України, суд вирішив ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у
справі доказів.

Заочне провадження відповідно до
вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України є
особливим порядком розгляду та
вирішення цивільної справи за
відсутності відповідача, належним
чином повідомленого про час і місце
судового розгляду, від якого не
надійшло повідомлення про причини
неявки або зазначені ним причини
визнані неповажними, та якщо позивач не
заперечував проти такого вирішення
справи, з ухваленням заочного рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню
частково з таких міркувань.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу, а згідно ч. 4 цієї статті
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_2, 23.05.2012р. близько 10.45 год. на
перехресті вулиць
Болехівська-Сколівська в м. Стрий
керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2109»,
д.н.з. НОМЕР_3 виконуючи поворот ліворуч
з головної дороги на другорядну, не
переконався, що це буде

безпечно, не дав дорогу автомобілю «ЗАЗ
110557-42» д.н.з. НОМЕР_4, під керуванням
водія ОСОБА_3, який рухався в
зустрічному напрямку по головній
дорозі, в результаті чого відбулось
ДТП, під час якого обидва автомобілі
отримали технічні пошкодження. За
вказане правопорушення ОСОБА_2
постановою Рівненського міського суду
від 25.06.2012р. було притягнуто до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу в розмірі 340 грн..

Порушення ОСОБА_2 зазначених вище ПДР
перебувають у прямо причинному зв'язку
з наслідками дорожньо-транспортної
пригоди у вигляді спричинених позивачу
матеріальних збитків у зв»язку з
пошкодженням належного йому
транспортного засобу.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, власником
автомобіля «ЗАЗ 110557-42» д.н.з. НОМЕР_4,
являється ОСОБА_1 (позивач) (а.с. 5).

Відповідно до ст.6 ЗУ «Про обов»язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності наземних
транспортних засобів» страховим
випадком є подія, внаслідок якої
заподіяна шкода третім особам під час
ДТП, яка сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Відповідно до ст. 979 ЦК за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальнику) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

В абзаці 1 п.2 постанови Пленуму ВСУ №6
від 27.03.1992р.(з наступними змінами)
Пленум роз'яснив судам, що «розглядаючи
позови про відшкодування шкоди, суди
повинні мати на увазі, що відповідно до
ст.ст.440, 450 ЦК(ст.ст.1166, 1187 ЦК України)
шкода, заподіяна особі і майну
громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи, а коли це було наслідком дії
джерела підвищеної небезпеки,
незалежно від наявності вини».

За таких обставин суд вважає що, між
сторонами виникли правовідносини по
відшкодуванню матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної
ушкодженням майна, що регулюються ст.
ст. 1166, 1187 ЦК України.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

За змістом ч.ч. 2,5 ст.1187 ЦК України,
шкода завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди, тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку, а особа, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за
завдану шкоду, якщо вона не доведе, що
шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого.

Право на відшкодування шкоди,
завданої майну фізичної та юридичної
особи, згідно з вимогами ч. 3 ст. 386 ЦК
України має власник пошкодженого
майна.

Як зазначено у п. 17 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» необхідною умовою
виникнення обов»язку страховика за
договором обов»язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
осіб, які на відповідній правовій
підставі володіють транспортними
засобами, є настання страхового
випадку (події, внаслідок якої завдано
шкоди третім особам під час
дорожньо-транспортної пригоди, що
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу і внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована за договором.

Також судом встановлено, що 17.01.2012р.
між НАСК "Оранта" та ОСОБА_2 був
укладений договір ОСЦПВВНТЗ № АВ №
5456903, відповідно до якого відповідачем
ОСОБА_2 була застрахована
цивільно-правова відповідальність,
пов'язана з експлуатацією
транспортного засобу ВАЗ 2109,1990 р.в.,
д.н.з. НОМЕР_3. Ліміт відповідальності за
шкоду заподіяну майну потерпілого

- 50 000 грн., за шкоду заподіяну життю і
здоров»ю - 100 000грн.. Термін дії Договору
до 21.01.2013р (а.с. 60).

Цивільно-правова відповідальність за
шкоду, завдану внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки
настає у особи, винної у заподіяні
збитків відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК
України.

Вина водія ОСОБА_2 підтверджується
постановою Рівненського міського суду
по справі № 1715/11517/12 від 25.06.2012р.(а.с.31).

Оскільки вина застрахованої особи
визнана судом, то ДТП, що сталося
23.05.2012р., відповідно до ст. 6 ЗУ «Про
обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
наземних транспортних засобів» є
страховим випадком, внаслідок якого у
відповідача НАСК «Оранта» настає
обов»язок здійснити виплату
страхового відшкодування, тобто в
повному обсязі покрити суму
матеріального збитку.

Після настання страхового випадку, як
вказує позивач вони негайно повідомили
НАСК «Оранта» про факт ДТП, та після
його звернення 08.06.2012р. представник
Страховика здійснив попередній огляд
автомобіля, про що було складено
протокол огляду транспортного засобу.

Згідно листа позивача від 19.06.2012р.
адресованого НАСК «Оранта»,
вбачається, що він повідомляє НАСК
«Оранта» про те, що здійснений ними
попередній огляд його автомобіля після
ДТП та визначення завданої шкоди не
відповідає дійсності, оскільки при
детальній розборці автомобіля на
станції техобслуговування виявлено
численні пошкодження скриті при
поверхневому дослідженні та не
відмічені представником НАСК «Оранта».
Тому просить повторно скерувати
спеціаліста для більш детального
вивчення пошкоджень та встановлення
реального розміру завданих збитків.
Також вказує місце знаходження
пошкодженого транспортного засобу.
Вказана вимога була отримана страховою
компанією, що стверджується розпискою
на поштовому повідомленні.

Відповідно до ч. 34.3 ст. 34 ЗУ «Про
обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
наземних транспортних засобів», якщо
представник страховика (у випадках,
передбачених ст. 41 цього Закону - МТСБУ)
не з»явився у визначений строк,
потерпілий має право самостійно обрати
аварійного комісара або експерта для
визначення розміру шкоди. У такому разі
страховик ( у випадках, передбачених ст.
41 цього Закону) зобов»язаний
відшкодувати потерпілому витрати на
проведення експертизи (дослідження).

Згідно висновку № 269 експертного
автотоварознавчого дослідження по
визначенню вартості матеріального
збитку та ринкової вартості від
08.08.2012р., вбачається, що вартість
відновлюваного ремонту автомобіля ЗАЗ
110557-42, який пошкоджений під час ДТП на
момент дослідження становить 13 143,00
грн.. Вартість матеріального збитку,
який заподіяно власнику вказаного
автомобіля становить 11992,08 грн.. Ринкова
вартість автомобіля становила 17 582,87
грн. (а.с. 13).

Згідно копії квитанції, яка
міститься в матеріалах справи видно, що
позивачем оплачено експерту Вербову
В.В. за надання оціночних послуг 900 грн.
(а.с. 30).

Відповідачами не подано будь-яких
доказів, які б ставили під сумнів
вказаний висновок, зокрема, визначали
меншу вартість завданої шкоди
автомобілю, а тому такий приймається
судом як достатній доказ.

Окрім того, зважаючи на те, що в
матеріалах справи містились два
фактично протилежні висновки (Акт
огляду страховика та висновок
експерта), які визначали різну вартість
матеріального збитку заподіяного
власнику пошкодженого транспортного
засобу. А тому, за клопотанням позивача
по справі, судом було призначено судову
автотоварознавчу експертизу.
Висновком експерта № 85/13 Е від 11.03.2014р.
встановлено, що вартість
відновлюваного ремонту автомобіля ЗАЗ
110557-42, який пошкоджений під час ДТП, що
відбулось 23.05.2012р. на момент
дослідження становить 14 611,60 грн..
Вартість матеріального збитку, який
заподіяно власнику вказаного
автомобіля становить 13095,45 грн.. Ринкова
вартість автомобіля в цінах на час
завершення експертизи становить 22406,03
грн..

Відповідно до ч. 1 ст 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Зважаючи на те, що позивач не уточнив
позовні вимоги, а тому, суд розглядає
справу в межах первинно заявлених
вимог.

Позивачем ОСОБА_1 15.01.2013р. було
відправлено рекомендованим листом
заяву про страхове відшкодування НАСК
«Оранта» Рівненське міське відділення
Рівненської обласної дирекції
виплатити належне йому страхове
відшкодування (а.с. 23-25).

Крім того, як вбачається з іншого
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення
відповідач НАСК «Оранта» отримали
21.03.2013р. рекомендованого листа з заявою
ОСОБА_1, в якій він просить терміново
відшкодувати йому матеріальні збитки в
сумі 11 992,08 грн.(згідно висновку
незалежної судової експертизи № 269 від
08.08.2012р. проведеного судовим експертом
Вербовим В.В.). Також в даному листі він
наголошує, що для нього є незрозумілим,
чому відповідач буде здійснювати
виплату страхового відшкодування в
розмірі 3832,21 грн., а не в розмірі 11 992,08
грн., оскільки така не відповідає
дійсним матеріальним збиткам. Такі
вимоги позивача, залишились без
задоволення.

Згідно ч. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов»язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності наземних
транспортних засобів» Страховик
(МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження
ним розміру страхового відшкодування з
особою, яка має право на отримання
відшкодування, за наявності
документів, зазначених у ст. 35 цього
Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов»язаний у разі визнання ним вимог
заявника обґрунтованими - прийняти
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентованої
виплати) та виплатити його.

В порівнянні актів огляду
транспортного засобу складених
спеціалістом НАСК «Оранта» та судовим
експертом Вербовим В.В. вбачаються
розбіжності в пошкодженні деталей
автомобіля, їх кількості та типу
ремонтних операцій. У висновку
судового експерта вказано значно
більше пошкоджень автомобіля, в
порівнянні з висновком складеним
спеціалістом НАСК «Оранта». Такі
розбіжності пояснюються тим, що
представником НАСК «Оранта» робився
поверхневий огляд автомобіля після
ДТП, а судовим експертом огляд
проводився при детальній розборці
такого. Крім того, слід зазначити, що
огляд автомобіля судовим експертом є
більш точніший та глибший, а
фототаблиці (в кількості 32-ох) дають
змогу побачити кожну поломку
автомобіля окремо.

Враховуючи наведене, суд приходить до
переконання, що вимоги позивача, про
стягнення в його користь з НАСК
«Оранта» матеріальної шкоди в сумі
9059,87 грн. (11992,08-3832,21 + 900 = 9059,87) є
підставними та підлягають до
задоволення.

Щодо заявлених позивачем вимог, про
відшкодування моральної шкоди то
згідно п.1 ч.2 ст.22 ЦК України збитками є
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК
України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я; 2) у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням
чи пошкодженням її майна; 4) у
приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

Згідно ч. 3 ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», якщо судом встановлено
відшкодувати потерпілому моральну
шкоду, передбачену п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 23 ЦК
України, таке відшкодування у
розмірі, визначеному судом, здійснює
особа, яку визнано винною у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди.

Розмір шкоди, заподіяної майну, не
впливає на обов'язок відповідача щодо
відшкодування моральної шкоди,
оскільки підставою такого
відшкодування є сам факт пошкодження
майна.

Враховуючи те, що факт пошкодження
автомобіля потерпілого та винну у цих
діях особу встановлено і сторонами не
оспорюється, а тому суд приходить до
висновку щодо обґрунтованості вимог
про відшкодування моральної шкоди,
завданої пошкодженням майна, однак
виключно з винної особи тобто з ОСОБА_2.

Визначаючи розмір грошового
відшкодування моральної шкоди суд
враховує характер неправомірних дій
відповідача, його поведінку після ДТП,
тривалість порушення прав позивача,
який більше двох років не може отримати
відшкодування завданої йому шкоди,
порушення нормального ритму
життя(необхідність вчинення
додаткових дій, які за нормальних
обставин не було необхідності вчиняти),
нормальних життєвих зв'язків, тяжкість
вимушених змін, час та зусилля
необхідні для відновлення
попереднього стану. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Зважаючи на те, що Законом не
передбачено відшкодування моральної
шкоди страховиком, у

випадку заподіяння шкоди майну
потерпілого, а тому в частині позову до
НАСК «Оранта» про

відшкодування моральної шкоди слід
відмовити.

Щодо позовної вимоги про стягнення з
відповідача судових витрат по справі,
зокрема, витрат на правову допомогу,
судом враховується наступне.

В судовому засіданні встановлено, що
сума витрат на правову допомогу, яку
позивач просить стягнути з
відповідачів, становить 2000 гривень,
передбачена умовами укладеного
договору № 01/06/2012 про надання юридичних
послуг від 10.06.2012р., також документом,
що підтверджує факт сплати вказаної
суми - є копія квитанції до
прибуткового касового ордеру від
01.03.2012р.

Вказана сума, з пояснень
представника позивача - ОСОБА_6,
складається з :

- часу на складання позовної заяви;

- запитів в страхову компанію;

- участь представника в судових
засіданнях, надання консультацій;

При прийнятті рішення щодо цієї
позовної вимоги, суд керується
положеннями ст. 84 ЦПК України,
відповідно до вимог якої витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, несуть сторони, крім випадків
безоплатної правової допомоги.
Граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_6 є адвокатом, що підтверджується
копією свідоцтва про право на зайняття
адвокатською діяльністю, а отже є
фахівцем в галузі права.

Відповідно до п. 33 Правил
адвокатської етики, схвалених Вищою
кваліфікаційною комісією при КМУ
01.10.1999р., єдиною допустимою формою
отримання адвокатом винагороди за
надання правової допомоги клієнту є
гонорар, який має бути законним за
формою і порядком внесення і розумно
обґрунтований за розміром.

При визначенні обгрунтованого
розміру гонорару до уваги беруться
такі фактори, як обсяг часу та роботи,
які вимагаються для належного
виконання доручення, необхідність
виїзду у відрядження, важливість
доручення для клієнта, роль адвоката в
досягненні гіпотетичного результату,
якого бажає клієнт, особливі вимоги
клієнта щодо строків виконання
доручення, професійний досвід,
науково-теоретична підготовка,
репутація, значні професійні здібності
адвоката, витрати адвоката, пов'язані з
виконанням процесуальних дій у справі
(копіювання документів, ознайомлення з
матеріалами справи, збір доказів тощо).

Згідно зі ст. 12 Закону України "Про
адвокатуру" оплата допомоги адвоката
здійснюється на підставі угоди між
громадянином та юридичною особою
(адвокатським об'єднанням) чи
безпосередньо адвокатом. Суд може,
враховуючи обсяг допомоги адвоката й
витрачений ним час, зменшити розмір
відшкодування цих витрат.

Оскільки Закону, про який йдеться у
ст. 84 ЦПК України на даний час немає,
розмір компенсації з урахуванням
обставин конкретної справи, визначає
суд відповідно до постанови КМУ від
27.04.2006 р. № 590 "Про граничні розміри
компенсації витрат, пов'язаних з
розглядом цивільних та
адміністративних справи і порядок їх
компенсації за рахунок держави".

Також при визначенні суми винагороди
за правову допомогу, судом беруться до
уваги середньостатистичні ціни по
регіону за надавані послуги, а тому суд
вважає, що таку слід задоволити
частково і стягнути 1200 грн..

Судові витрати сплачені позивачем у
вигляді судового збору згідно ст. 88 ЦПК
України, слід стягнути з відповідача.

Винесене по справі рішення, на думку
суду, є правильне і основне
справедливе.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити частково.

Стягнути з Національної акціонерної
страхової компанії «Оранта» в користь
ОСОБА_1 9059 (дев»ять тисяч п»ятдесят
дев»ять) гривень 87 копійок завданої
матеріальної шкоди та 1200 гривень
витрат на правову допомогу, а також
сплачені ним 229,40 гривень судового
збору.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 451
(чотириста п»ятдесят одну) гривню на
відшкодування моральної шкоди.

В решті позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
Стрийським міськрайонним судом, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги, а у разі
якщо рішення було проголошено без
участі особи, яка його оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Н. М. Янів