Справа № 244/3391/13-ц
Провадження 2/244/434/2014
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

"08" квітня 2014 р. року Сніжнянський
міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Кучми
В.В.,

при секретарі Гладир Ю.С.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача за договором про
правову допомогу ОСОБА_2,

представника відповідача за договором
про правову допомогу ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Сніжне
Донецької області справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з
позовом до відповідачки про стягнення
боргу за договором позики. Позовні
вимоги вмотивовано неналежним
виконанням умов договору позики від 25
лютого 2013 року. Відповідачкою сплачено
лише 3000 грн. Позивач просить стягнути з
відповідачки заборгованість в сумі 8 953
грн. 00 коп, 3 % річних в сумі 64, 76 коп.,
інфляційні втрати в розмірі 09 грн. 00
коп., штрафні санкції в сумі 1195 грн. 30
коп. Також, він просить стягнути судові
витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник за договором про
правову допомогу ОСОБА_2 підтримали
вимоги, викладені в позовній заяві,
просили їх задовольнити в повному
обсязі.

Відповідачка ОСОБА_4 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
пояснила, що договоір укладався, проте,
грошей, про які йдеться в позові, вона
не отримувала. Розписку про часткове
погашення боргу в сумі 3000 грн. вона не
писала. Наявність на договорі займу
позначки щодо погашення суми 3000 грн. та
її підпису біля неї вона пояснює тим, що
до цього вона робила у позивача
декілька замовлень за договором
підряду та сплачувала суму за
виконання робіт. Під час цих дій вона
підписувала кілька документів, проте,
не звертала уваги в яких саме. В
договорі позики від 25 лютого 2013р.
наявний саме її підпис, проте, свідомо
будь-яких відміток про сплату нею боргу
в цьому договорі вона не робила.

Представник відповідача за
договором про правову допомогу ОСОБА_3
позовні вимоги не визнав в повному
обсязі, підтримав пояснення викладені
відповідачкою.

Заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає
позов таким, що не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Як встановлено в судовому
засіданні, між сторонами 25 лютого 2013 р.
укладено договір позики, за яким
позивач позичив відповідачці 11 953,00 грн.
(а.с.5-6).

Відповідно до п.1, п.2.1 цього
договору кредитор ОСОБА_1 надає
розстрочку на 2 місяці еквівалентом
11953, 00 грн., а позичальник ОСОБА_4
зобов'язалася повернути кредитору
повну вартість предмету договору через
2 місяці.

Отже, сторонами оговорено та
визначено порядок повернення грошей.

Згідно ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

Статтею 629 ЦК передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до п.3.1 укладеного між
сторонами договору позики від 25 лютого
2013р., договір набирає чинності з
моменту його підписання та діє до
повного виконання сторонами своїх
зобов'язань. На підтвердження
укладення договору та його умов
позичальник надає розписку, яка
посвідчує передання позикодавцем
предмету договору, зазначеному в п.1.

Статтею 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Проте, будь-яких доказів виконання
умов цього договору зі сторони
позикодавця, зокрема передання
відповідачці суми 11953 грн. 00 коп., про
що в своєму позові зазначає ОСОБА_1,
суду не надано. В матеріалах справи
також відсутня розписка, яка посвідчує
передання ОСОБА_1 суми 11953, 00 грн. ОСОБА_4

Крім того, суд не визнає позначку
на другій сторінці договору « 20.04.2013г. -
3000,00» як доказ, оскільки з цієї
позначки не вбачається будь-яке
роз'яснення щодо яких сум вона зроблена
та щодо якого договору та як така не
доводить про часткове виконання
відповідачкою як позичальника своїх
зобов'язань за спірним договором.

Отже, в судовому засіданні не
знайшов свого підтвердження факт
невиконання відповідачкою умов
договору позики від 25 лютого 2013р.,
позовні вимоги суд вважає
безпідставними та необґрунтованими,
тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст.ст.526, 629, 1049 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 10,11, 60, 88, 213-215, 294
Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за договором
позики відмовити.

Рішення може бути оскаржено
учасниками процесу протягом десяти
днів з дня його проголошення, а
учасниками процесу, які не приймали
участь в судовому засіданні, протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення, до Апеляційного суду
Донецької області шляхом подачі
апеляційної скарги через Сніжнянський
міський суд.

Суддя: В. В. Кучма