РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року
Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді
Гирич С. В.

при секретарі судових засідань
Волоско Х.О.

з участю позивача
ОСОБА_2

представника позивача
ОСОБА_3

та відповідача ОСОБА_4

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третьої особи:
приватного нотаріуса ОСОБА_5 про
усунення від права на спадкування, суд -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду із позовом до
відповідача, третьої особи про
усунення ОСОБА_4, як особи, що має право
на спадкування на обов'язкову частку,
від права на спадкування за законом
після смерті ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Свої вимоги мотивує тим, що він
являється спадкоємцем за заповітом
після смерті батька ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Його сестра,
відповідач ОСОБА_4, також звернулася у
нотаріальну контору із заявою про
прийняття спадщини за законом після
смерті батька, оскільки претендує на
обов'язкову частку у спадковому майні.
Однак вважає, що відповідач підлягає
усуненню від права на спадкування
обов'язкової частки у спадщині,
оскільки їх батько в останні роки
життя, в силу похилого віку та
незадовільного стану здоров'я
потребував догляду та надання
допомоги, які відповідач проживаючи в
одному будинку із батьком, не надавала.
Навпаки, довідавшись, що батько мав
намір подарувати йому належну на праві
власності частку у будинку АДРЕСА_1,
всіляко створювала цьому перешкоди, як
співвласник будинку, не надавала своєї
згоди на відчуження частки, свідомо
затягувала розгляд справи судом. А тому
просить позов задоволити.

В судовому засіданні позивач, його
представник позовні вимоги підтримали,
дали пояснення аналогічні вище
наведеним.

Відповідач в судовому засіданні
відносно позову заперечила, суду
пояснила, що позовні вимоги є
необґрунтованими, оскільки їх із
позивачем батько ОСОБА_6 до самої
смерті вів активний спосіб життя, мав
фізичну змогу забезпечувати свої
потреби особисто та стороннього
догляду не потребував. В підтвердження
цьому, на її думку свідчать ті факти, що
він сам забезпечував необхідні йому
продукти харчування, готував собі їжу,
відвідував щонеділі літургію у храмі,
спілкувався із сусідами. Крім цього до
часу смерті батько особисто з'являвся у
судові засідання та брав участь у
розгляді інших спорів між нею та
братом. Ствердила, що дійсно в останній
період життя батько іноді відмовлявся
від її допомоги по господарству в силу
наявності судових спорів між нею та
позивачем. Однак, вона, будучи за фахом
лікарем та проживаючи із батьком в
одному будинку, постійно стежила за
його станом здоров'я, і у випадку
раптового погіршення аж до
безпорадного стану, чи іншого при якому
батько не мав би можливості себе
обслуговувати, таку допомогу вона
надала би батькові неодмінно. Крім
цього зазначила, що до смерті батька
про існування заповіту їй відомо не
було, вважала, що вони із братом будуть
спадкувати спадщину після смерті
батька в рівних частках по закону, а
тому твердження позивача про наявність
у неї умислу на затягування розгляду
попередніх судових справ з метою
позбавлення батька права користування
земельною ділянкою та отримання права
на обов'язкову частку у спадковому
майні після смерті батька вважає
голослівними. А тому просить у
задоволенні позову відмовити.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_5
в судове засідання не з'явився, про час
та місце розгляду справи був
повідомлений у встановленому законом
порядку, причин неявки суду не
повідомив, а тому суд вважає за можливе
розглянути справу у його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін,
представника позивача, допитавши
свідків, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, дослідивши та перевіривши
усі обставини справи, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, суд позов відхиляє з
таких підстав.

Як вбачається із свідоцтва про смерть
(а.с.7) ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року у м.
Львові.

Судом безспірно встановлено, що на час
смерті ОСОБА_6 проживав у АДРЕСА_1. Його
дітьми являються ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Згідно з заповітом від 07.12.2006 року,
посвідченого державним нотаріусом
Четвертої Львівської державної
нотаріальної контори (а.с.6), ОСОБА_6
заповів усе своє майно, що буде
належати на час його смерті своєму
синові ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як вбачається із заяви про прийняття
спадщини від 16.05.2013 року (а.с.53), ОСОБА_2
звернувся до приватного нотаріуса
ОСОБА_5 із заявою про прийняття
спадщини після смерті батька ОСОБА_6

Крім цього судом встановлено, що
відповідач ОСОБА_4, будучи спадкоємцем
першої черги за законом після смерті
батька ОСОБА_6 та в силу досягнення
пенсійного віку являючись
непрацездатною особою, звернулася у
нотаріальну контору із заявою про
прийняття обов'язкової частки у
спадщині.

Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України
визначено, що повнолітні непрацездатні
діти спадкодавця спадкують, незалежно
від змісту заповіту, половину частки,
яка належала б кожному з них у разі
спадкування за законом (обов'язкова
частка).

Позивач оспорюючи право відповідача на
обов'язкову частку у спадщині після
смерті батька, вважає, що вона повинна
бути усунена від права на спадкування,
оскільки ухилялася від надання
допомоги батькові, який через похилий
вік та стан здоров'я потребував
стороннього догляду та допомоги.

Відповідно до ч.1 ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України визначено,
що кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Крім цього, в силу вимог ст.ст. 58,59 ЦПК
України подані сторонами докази
повинні бути належними та допустимими.

Дійсно положеннями ч.5,6 ст. 1224 ЦК
України передбачено, що за рішенням
суду особа може бути усунена від права
на спадкування за законом, якщо буде
встановлено, що вона ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Положення цієї статті поширюються на
всіх спадкоємців, у тому числі й на тих,
хто має право на обов'язкову частку у
спадщині.

При цьому, у п.6 Постанови «Про судову
практику у справах про спадкування»
від 30.05.2008 року №7 Верховний Суд України
роз'яснює, що під безпорадним станом
слід розуміти стан особи, зумовлений
похилим віком, тяжкою хворобою або
каліцтвом, коли вона не може самостійно
забезпечити умови свого життя,
потребує стороннього догляду, допомоги
та піклування. При встановленні факту
ухилення особи від утримання
спадкодавця слід враховувати
поведінку особи, розуміння нею свого
обов'язку щодо надання допомоги, її
необхідність для існування
спадкодавця, наявність можливості для
цього та свідомого невиконання такою
особою встановленого законом
обов'язку.

Таким чином, для задоволення позовних
вимог у справах про усунення від права
на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК
має значення сукупність обставин:
ухилення особи від надання
спадкодавцеві допомоги при можливості
її надання, перебування спадкодавця в
безпорадному стані, потреба
спадкодавця в допомозі саме цієї особи.
Лише при одночасному настанні
наведених обставин і доведеності
зазначених фактів в їх сукупності
спадкоємець може бути усунений від
спадкування.

Судом встановлено, що дійсно ОСОБА_6 був
особою похилого віку та помер у віці 87
років.

Проте, позивачем жодними належними та
допустимими доказами не доведено перед
судом факту перебування ОСОБА_6 у
безпорадному стані в силу похилого
віку, чи тяжкої хвороби внаслідок яких
він не міг себе обслуговувати сам, а
також того, що спадкодавець потребував
допомоги відповідача, остання мала
можливість її надати, проте ухилялася
від обов'язку щодо її надання.

Навпаки, допитані в судовому засіданні
в якості свідків на стороні позивача
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, близькі родичі
та сусіди ОСОБА_6, а також свідки на
стороні відповідача ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 близькі родичі
та сусіди покійного ОСОБА_6, ствердили,
що добре знали сторін та ОСОБА_6
Останній проживав сам, але вів активний
спосіб життя, святкував дні народження,
особисто себе обслуговував. Зокрема,
він майже щоденно ходив в магазин
інколи їздив на ринок, у вихідні та
свята відвідував церкву. Обоє із дітей
допомагали батькові. При цьому свідки
позивача зазначили, що дійсно між
відповідачем та її батьком існували
конфлікти, вони інколи сварилися. Вони
показали, що позивач надавав допомогу
батькові у більшому розмірі ніж
відповідач, але в той же час не
підтвердили факт ухилення відповідача
від обов'язку по утриманню батька.

Крім цього, як вбачається із свідоцтва
на поховання (а.с.65) та квитанцій про
оплату (а.с.65) відповідач особисто
здійснювала організаційні заходи щодо
поховання померлого батька ОСОБА_6,
несла витрати по захороненню.

Також судом враховується, що в
провадженні Личаківського районного
суду м. Львова з 13.12.2011 року по 26.12.2013
року перебувала на розгляді цивільна
справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
усунення перешкод в користуванні
власністю, реальний поділ
будинковолодіння (а.с.72). В цьому ж
провадженні було об'єднано позов
ОСОБА_6 до ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_2
про усунення перешкод у користуванні
власністю та поділ земельної ділянки,
який ухвалою суду від 01.10.2013 року
провадженням закрито.

Під час розгляду вказаної справи
ОСОБА_4 не перебував у безпорадному
стані, був присутній на судових
засіданнях, вільно давав пояснення та
не зазначав про те, що відповідач
ОСОБА_4 не надає йому допомоги. Під час
розгляду справи батько в однаковій
мірі відносився до обох дітей, даний
позов подав з метою виділення його
частки та дарування її синові.

А тому суд вважає, що позовні вимоги є
безпідставними і в їх задоволенні слід
відмовити.

Керуючись ст.ст.10,60, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, суд -

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
третьої особи: приватного нотаріуса
ОСОБА_5 про усунення ОСОБА_4, як особи, що
має право на спадкування на обов'язкову
частку, від права на спадкування за
законом після смерті ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3 року - відмовити за
безпідставністю вимог.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга в строки і порядок
передбачені ст. 294 ЦПК України до
апеляційного суду Львівської області
через місцевий суд.

Суддя:
Гирич С. В.