АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/6724/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/1305/14
Головуючий у 1-й інстанції Материнко М.
Доповідач Лобов О. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.

суддів: Гальонкіна С.А., Акопян В.І.

при секретарі Цилюрик М.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства "ПроКредит
Банк" на рішення Октябрського
районного суду м.Полтави від 06 березня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
ПАТ "ПроКредитБанк" про визнання
договору поруки, застави та рамкової
угоди припиненими, зустрічним позовом
ПАТ «ПроКредитБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
звернення стягнення на заставлене
майно, за позовом ОСОБА_4 до ПАТ
«ПроКредитБанк», ОСОБА_1 про визнання
недійсним договору застави.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача,

в с т а н о в и л а :

У травні 2011 року ОСОБА_1
звернулася до суду із вказаним позовом,
просила з урахуванням змін визнати
припиненими рамкову угоду, укладену 30
грудня 2006 року між ОСОБА_5 та ЗАТ "
ПроКредит Банк", договори про надання
траншу № 11.7245/2046 від 30 грудня 2006 року і
№11.7332/2046 від 09 січня 2007 року, а також -
договір поруки № 2046-ДП2 від 30 грудня 2006
року і договір застави транспортного
засобу № 2046 - ДЗ 1 від 30 грудня 2006 року
укладені між ЗАТ "ПроКредит Банк" та
ОСОБА_1

В обґрунтування заявлених вимог
посилалася на те, що після смерті
ОСОБА_5, боржника за основним
зобов'язанням, за відсутності згоди
поручителя і заставодавця відповідати
за нових боржників - спадкоємців
померлого, які задовольнили вимоги
Банку у межах вартості успадкованого
майна, укладені угоди слід вважати
припиненими.

ПАТ "ПроКредит Банк" подав
зустрічну позовну заяву, в якій просив
стягнути з ОСОБА_1 на його користь
заборгованість за кредитним договором
№ 11.7245/2046 від 30 грудня 2006 року в розмірі
137 837,33 грн., за договором № 11.7332/2046 від 09
січня 2007 року - в розмірі 15 525,84 грн;
звернути стягнення на предмет застави
за договором застави транспортних
засобів № 2046-ДЗ 1 від 30.12.2006 року, які
належали ОСОБА_1 на праві власності, а
також стягнути з неї судові витрати -
судовий збір в сумі 1 533,63 грн. та витрати
на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду цивільної справи в сумі 120,00
грн.

В обгрунтування
зустрічного позову зазначено, що у
зв"язку з невиконанням умов кредитних
договорів, банк набув права вимагати
погашення боргів з поручителя і
заставодавця, у тому числі за рахунок
заставлених транспортних засобів, які
належать ОСОБА_1 на праві власності, і
які вона без згоди заставодержателя -
ПАТ "ПроКредит Банк" продала іншим
особам: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

ОСОБА_4 у зустрічній
позовній заяві просив усунути
перешкоди у користуванні власністю, а
саме автомобілем марки NISSAN, модель
PATROL, 2002 року випуску, чорного кольору,
кузов № НОМЕР_1, державний
реєстраційний № НОМЕР_2, визнавши
недійсним договір застави
транспортного засобу № 2046 -ДЗ1 від
30.12.2006 р., знявши заборону відчуження з
державного реєстру обтяжень рухомого
майна щодо вищезазначеного автомобіля.

В обгрунтування зустрічного
позову зазначав, що на момент
укладенння угоди транспортний засіб
марки NISSAN, модель PATROL, 2002 року був
знятий з реєстраційного обліку, про що
в технічному паспорті стояв
відповідний запис. Вважає договір
застави транспортного засобу
недійсним, оскільки учасник спільної
сумісної власності, а саме ОСОБА_5, не
надала своєї згоди на укладення
правочину, внаслідок чого даний
правочин суперечить його інтересам
співвласника.

Рішенням Октябрського
районного суду м.Полтави від 06 березня
2014 року позов ОСОБА_1 до ПАТ "ПроКредит
Банк" задоволено повністю:

визнано припиненими рамкову
угоду, укладену 30 грудня 2006 року між
ОСОБА_5 та ЗАТ "ПроКредит Банк", договір
про надання траншу № 11.7245/2046 від 30
грудня 2006 року та договір про надання
траншу № 11.7332/2046 від 09 січня 2007 року;

визнано припиненим договір
поруки № 2046-ДП2 від 30 грудня 2006 року та
договір застави транспортних засобів
№ 2046-ДЗ1 від 30 грудня 2006 року, укладені
між ЗАТ "ПроКредит Банк" та ОСОБА_1;

У задоволенні зустрічної
позовної заяви ЗАТ "ПроКредит Банк"
відмовлено в повному обсязі.

Зустрічна позовна заява
ОСОБА_4 залишена без розгляду на
підставі поданої заяви.

Стягнуто з ПАТ "ПроКредит
Банк" на користь ОСОБА_1 судові витрати
в сумі 37 грн. судового збору та 120 грн.
витрат на ІТЗ розгляду справи.

В апеляційній скарзі ПАТ
"ПроКредит Банк", посилаючись на
порушення норм матеріального і
процесуального права, просить рішення
суду першої інстанції скасувати,
постановити нове, яким позов ПАТ
"ПроКредит Банк" задовольнити.

В обгрунтування вимог
апеляційної скарги відповідач
посилається на те, що суд першої
інстанції при розгляді справи не
прийняв до уваги висновки і мотиви суду
касаційної інстанції, з яких були
скасовані судові рішення у справі.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи в межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог, заявлених в
суді першої інстанції, заслухавши
пояснення осіб, які беруть участь в
справі, дійшла висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити з наступних
підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК
України апеляційний суд за
результатами розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції вправі відхилити апеляційну
скаргу та залишити рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
30 грудня 2006 року між ПАТ
«ПроКредитБанк» та ОСОБА_5 укладено
договір №2046 (рамкова угода), на
підставі якої згідно договору №11.7245/2046
від 30 грудня 2006 року ОСОБА_5 наданий
транш кредиту у сумі 45 000 доларів США
строком на 60 місяців зі сплатою 16%
річних.

09 січня 2007 року ОСОБА_5 наданий
другий транш кредиту (договір №11.7332/2046)
у сумі 5 000 доларів США.

У забезпечення виконання
зобов?язань за кредитними договорами
між Банком і ОСОБА_1 (дружиною ОСОБА_5) 30
грудня 2006 року і 09 січня 2007 року
укладені договори поруки.

Окрім того, згідно договорів
№2046-Д32 від 30 грудня 2006 року і №2046-Д32 від
09 січня 2007 року у заставу Банку
передані транспортні засоби, що
належали ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер.

Суд першої інстанції повно і всебічно
дослідив надані сторонами докази,
належно їх оцінив і дійшов
обґрунтованого висновку про
задоволення позову ОСОБА_1 та відмову у
задоволенні зустрічного позову Банку.

При цьому суд першої інстанції виходив
з того, що ОСОБА_1 як майновий
поручитель не давала згоду відповідати
за нового боржника. Такий
висновок суду відповідає обставинам
справи та ґрунтується на доказах, яким
надано правильну оцінку.

Рішенням Апеляційного суду
Полтавської області від 03 грудня 2012
року встановлені наступні фактичні
обставини, які відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК
України доказуванню не підлягають:

За станом на час смерті ОСОБА_5
заборгованість за обома кредитними
договорами склала 107 369 грн. 31 коп.
Спадкоємцями ОСОБА_5, які прийняли
спадщину у рівних частках (по ? частині),
стали: ОСОБА_6 (дочка), ОСОБА_7 (батько),
ОСОБА_8 (мати) і ОСОБА_1 (дружина). До
складу спадщини після померлого ОСОБА_5
входив мотоцикл Ямаха, 2006 року випуску,
вартістю 5 610 грн. Інше спадкове майно
відсутнє.

У період з 04 серпня 2009 року по 28 грудня
2010 року ОСОБА_1 всього сплатила Банку
грошові кошти у сумі 175 235 грн. 39 коп., з
яких 169 625 грн. 39 коп. - без достатньої
правової підстави (стягнуті з Банку на
її користь за рішенням суду), а 5 610 грн. -
у рахунок задоволення вимоги кредитора
(Банку) у межах вартості спадкового
майна.

Таким чином, при вирішенні спору слід
виходити з того, що спадкоємці
померлого ОСОБА_5 в порядку ст.. 1282 ЦК
України задовольнили вимоги кредитора
- ПАТ «ПроКредитБанк» у межах вартості
успадкованого майна, а ОСОБА_1 як
поручитель та заставодавець не
погодилася забезпечувати виконання
зобов'язання новим боржником.

Відповідно до положень ст..1216 ЦК
України та з урахуванням правової
позиції Верховного Суду України
(постанова №6-18цс13 від 17 квітня 2013 року)
і роз'яснень, наведених у абзаці
другому п.32, абзацах 2,3 п.36 Постанови
Пленуму ВССУ №5 від 30 березня 2012 року у
випадку смерті боржника за кредитним
договором його права і обов'язки за цим
договором переходять до спадкоємців,
які зобов'язані задовольнити вимоги
кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину;
у разі прийняття спадщини спадкоємцями
відбувається заміна боржника у
зобов?язанні (ст.520 ЦК України).

Статтею 599 ЦК України встановлено, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином. Таким чином,
оскільки спадкоємці ОСОБА_5 як нові
боржники у основному зобов'язані
задовольнили вимогу кредитора (ПАТ
«ПроКредитБанк») у межах вартості
успадкованого майна, то відповідно
зобов'язання за договорами №11.7245/2046 від
30 грудня 2006 року і №11.7332/2046 від 09 січня
2007 року є припиненими.

Згідно ч.1 ст.523 ЦК України порука або
застава, встановлена іншою особою,
припиняється після заміни боржника,
якщо поручитель або заставодавець не
погодився забезпечувати виконання
зобов'язання новим боржником.

Матеріалами справи, а також судовим
рішенням, яке набрало законної сили,
підтверджено, що ОСОБА_1 як поручитель і
заставодавець не давала згоди
забезпечувати виконання зобов'язань за
кредитними угодами новими боржниками
після смерті ОСОБА_5, і умови договорів
поруки та застави не містять положень
про те, що поручитель (заставодавець)
приймають на себе зобов'язання
забезпечувати виконання основного
зобов'язання новими боржниками. Отже,
зобов'язання за договорами поруки і
застави, укладеними між ПАТ
«ПроКредитБанк» і ОСОБА_1 є
припиненими.

Твердження апеляційної скарги про
невиконання судом першої інстанції
указівок суду касаційної інстанції
(ухвала ВССУ від 03 квітня 2013 року; т.2
а.с.204-206) є безпідставними, оскільки при
новому розгляді справи у суді першої
інстанції позивач ОСОБА_1 змінила
підстави і предмет позову (т.2 а.с.239-241).

Апеляційна скарга не містить нових
засобів доказування, її доводи не
спростовують висновків суду, отже
рішення суду першої інстанції є
законним, підстави для його зміни чи
скасування відсутні.

Керуючись ст.303, ст.307 ч.1 п.1, ст.308,
ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ПАТ
«ПроКредитБанк» відхилити.

Рішення Октябрського районного суду
м.Полтави від 06 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
О.А.Лобов

Судді:
С.А.Гальонкін

В.І. Акопян

З оригіналом згідно

Суддя
О.А.Лобов