Єдиний унікальний номер 257/1837/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/197/2014
Головуючий в 1 інстанції - Чудопалова
Доповідач: Принцевська В.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

6 лютого 2014 року Апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Жданової
В.С.,

суддів Принцевської В.П.,
Безрученко Ю.О.,

при секретарі Щербюк Ю.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1,
в інтересах якої діє ОСОБА_2, на заочне
рішення Київського районного суду м.
Донецька від 07 травня 2013 року у справі
за позовом публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3,
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

В С Т А
Н О В И В:

Рішенням Київського районного
суду м. Донецька від 07 травня 2013 року
позовні вимоги публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задоволені.

З вказаним рішенням не
погодилась ОСОБА_1 та оскаржила його в
апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі відповідач просить скасувати
рішення суду, у задоволені позовних
вимог відмовити, посилаючись на те, що
висновки суду не відповідають
обставинам справи, рішення суду першої
інстанції прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
оскільки належним чином не
обґрунтовано період та суму
заборгованості та законність підстав
про звернення стягнення на нерухоме
майно.

Апелянт джо суду не з»явився,
повідомлений про час і місце судового
засідання телефонограмою № 366, яка
зареєстрована в журналі телефонограм
№ 1.

Представник апелянта в
судовому засіданні повністю
підтримала доводи апеляційної скарги
та просила її задовольнити.

Представник позивача до суду не
з»явився, повідомлений про час і місце
судового засідання телефонограмою №
368, яка зареєстрована в журналі
телефонограм № 1.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не
з'явився, повідомлений про час і місце
судового засідання судовою повісткою.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника апелянта,
дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд вважає необхідним
відхилити апеляційну скаргу з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається,
що 17 травня 2008 року між ОСОБА_3 та
Акціонерним-комерційним банком
соціального розвитку «Укрсоцбанк»
правонаступником якого є ПАТ
«Укрсоцбанк» був укладений договір
кредиту № 260/5-026, згідно якого банк
надав ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 26000,00
доларів США, а ОСОБА_3 був зобов'язаний
повернути кредит частинами у розмірах
та у строки згідно умов кредитного
договору та сплачувати проценти з
розрахунку 14,0 % річних.

Для забезпечення повного та
своєчасного виконання ОСОБА_3
зобов'язань за договором кредиту між
ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» 17 травня 2008
року був укладений іпотечний договір №
260/6-026, згідно якого ОСОБА_1 було
передано в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк»
нерухоме майно, а саме трикімнатну
квартиру, загальною площею 69,90 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кв. та
належить їй на праві власності на
підставі договору купівлі-продажу
квартири, посвідченого Приватним
нотаріусом Донецького міського
нотаріальної округу ОСОБА_4 20.05.2005 року
за реєстром № д-410.

ПАТ «Укрсоцбанк» належним
чином виконав свої зобов'язання за
кредитним договором, проте в порушення
норм законодавства та умов кредитного
договору, відповідачі не виконали
взяті на себе зобов'язання.

04 жовтня 2012 року ОСОБА_3 була
направлена вимога щодо погашення
заборгованості за кредитом у повному
обсязі, яка отримана відповідачем
09.10.2012 року, але вказана вимога не
виконана відповідачем до теперішнього
часу.

У зв'язку з порушення
основного зобов'язання ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 04 жовтня 2012 року була направлена
письмова вимога про усунення порушення
відповідно до вимог ст. 35 ЗУ «Про
іпотеку», але вказана вимога не була
виконана у тридцяти денний строк.

Таким чином, станом на 07 лютого 2013
року заборгованість відповідача
ОСОБА_3 перед ПАТ «Укрсоцбанк» за
кредитним договором становить 38277,05
долари США, а саме: борг за кредитом -
24280,81 доларів США; пеня за несвоєчасне
повернення кредиту - 990,97 доларів США;
борг за відсотками - 12627,30 доларів США;
пеня за несвоєчасне повернення
відсотків - 227,14 доларів США;
прострочена заборгованість комісії -
100,83 доларів США.

Апеляційний суд перевірив доводи
апеляційної скарги щодо періоду та
суми заборгованості та законності
підстав про звернення стягнення на
нерухоме майно та дійшов висновку щодо
їх необґрунтованості оскільки статтею
60 ЦПК України передбачено, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 11 Закону України «Про
іпотеку» майновий поручитель несе
відповідальність перед
іпотекодержателем за невиконання
боржником основного зобов'язання
виключно в межах вартості предмета
іпотеки. У разі задоволення вимог
іпотекодержателя за рахунок предмета
іпотеки майновий поручитель набуває
права кредитора за основним
зобов'язанням.

Згідно абзацу 2 п 42 Постанови № 5
Пленуму ВССУ «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» суд не може
одночасно звернути стягнення на
предмет іпотеки та стягнути суму
заборгованості за кредитним договором.
У такому випадку суд має зазначити в
резолютивній частині рішення лише про
звернення стягнення на предмет іпотеки
із зазначенням суми заборгованості за
кредитним договором, а сам розрахунок
суми заборгованості має наводитись у
мотивувальній частині рішення.
Винятком є ситуація коли особа
позичальника є відмінною від особи
іпотекодавця з урахуванням положення
ст. 11 Закону України «Про іпотеку» (або
статті 589 ЦК щодо заставодавця).

Відповідно ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України
у разі невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави.

Згідно вимог ч. 1 ст. 33 Закону
України «Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Відповідно до ст. 39 Закону
України «Про іпотеку» у разі
задоволення судом позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки у рішенні
суду зазначаються спосіб реалізації
предмета іпотеки шляхом проведення
прилюдних торгів.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог закону і
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Посилання апелянта на відсутність
доказів отримання ОСОБА_3 кредитних
коштів та належного розрахунку пені та
відсотків спростовується матеріалами
справи, відповідно до яких ОСОБА_3 уклав
зазначений договір, що підтверджується
його підписом та здійсненням
часткового погашення заборгованості.

З розрахунку позивача
заборгованості відповідачів по пені
вбачається, що пеня нарахована з 20.02.2012
року, а звернувся позивач з даним
позовом до суду 14.02.2013 року. Тобто
вимоги ст. 258 ч.2 п.1 ЦК України не
порушені.

Відповідно до ст. 39 Закону
України «Про іпотеку» у разі
задоволення судом позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки у рішенні
суду зазначаються: загальний розмір
вимог та всі його складові, що
підлягають сплаті іпотекодержателю з
вартості предмета іпотеки; опис
нерухомого майна, за рахунок якого
підлягають задоволенню вимоги
іпотекодержателя; заходи щодо
забезпечення збереження предмета
іпотеки або передачі його в управління
на період до його реалізації, якщо такі
необхідні; спосіб реалізації предмета
іпотеки шляхом проведення прилюдних
торгів або застосування процедури
продажу, встановленої статтею 38 цього
Закону; пріоритет та розмір вимог інших
кредиторів, які підлягають задоволенню
з вартості предмета іпотеки; початкова
ціна предмета іпотеки для його
подальшої реалізації. Одночасно з
рішенням про звернення стягнення на
предмет іпотеки суд за заявою
іпотекодержателя виносить рішення про
виселення мешканців за наявності
підстав, передбачених законом, якщо
предметом іпотеки є житловий будинок
або житлове приміщення. Суд вправі
відмовити у задоволенні позову
іпотекодержателя про дострокове
звернення стягнення на предмет
іпотеки, якщо допущене боржником або
іпотекодавцем, якщо він є відмінним від
боржника, порушення основного
зобов'язання чи іпотечного договору не
завдає збитків іпотекодержателю і не
змінює обсяг його прав.

Довід апелянта про відсутність
співмірності між сумою заборгованості
та вартістю іпотечного майна, а також
порушення прав іпотекодавця не є
обґрунтованим, оскільки
заборгованість відповідача ОСОБА_3
перед ПАТ «Укрсоцбанк» за кредитним
договором у розмірі 38 277,05 долари США
може бути погашена за рахунок продажу з
прилюдних торгів вищевказаної
квартири.

Суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що відповідно до
поданих розрахунків відповідачі в
однобічному порядку не виконують
покладені на них умовами кредитного
договору зобов'язання по поверненню
кредиту та оплаті за користування
грошима, тому позовні вимоги про
стягнення з заборгованості з боржника
на користь позивача суми
заборгованості разом з належним
штрафом та пенею та реалізацію майна
іпотекодавця в рахунок заборгованості
боржника підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене,
апеляційний суд вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив
обставини справи та ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК
України, апеляційний суд

У Х В А Л И
В:

Апеляційну ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Київського районного
суду м. Донецька від 07 травня 2013 року у
справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в
момент проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
набрання законної сили.

Головуючий Судді