РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/3465/14-ц

пр. № 2/759/2499/14

17 квітня 2014 року

Святошинський районний суд міста Києва
в складі

головуючого-судді Мазур І.В.

при секретарі
Сіряченко Я.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом, просив
стягнути з відповідача ОСОБА_3 завдану
йому матеріальну шкоду в розмірі
3592грн.83коп. кошти на лікування, 5909грн.
витрати за покупку ноутбука, 6109грн. за
ремонт приміщення офісу, 500000 (п'ятсот
тисяч грн.) за завдану моральну шкоду.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що 7.02.2014р.
Шевченківським районним судом м.Києва
від 7.02.2014р. ОСОБА_3 був визнаний винним у
вчиненні злочину, передбаченого ч.2
ст.398 КК України та призначено йому
покарання у виді обмеження волі на
строк 4 роки. На підставі ст.75 КК
України ОСОБА_3 звільнено від
відбування призначеного покарання з
випробуванням з іспитовим строком 2
роки. На виконання свого договору, він,
т.б. позивач по справі ОСОБА_1 виконував
всі покладені на нього обов'язки як
представника особи, забезпечував
участь у судових засіданнях. Через
деякий час він відмовився надавати
правову допомогу ОСОБА_3 У березня 2013р.
відповідач зайшовши що нього в офіс,
повідомив про відкликання ним
нотаріальної довіреності, пояснивши,
що знайшов іншого адвоката. З листом
про відкликання довіреності він
ознайомився, його підписав. 13.06.2013р. з
мотивів помсти відповідач ввірвавшись
до його офісу, тримаючи в руках
заздалегідь підготовлений предмет для
нанесення ударів, наніс йому тілесні
ушкодження, побив стіни в офісі, розбив
ноутбук.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав в повному обсязі , просив
його задовольнити.

Представник відповідача проти позову
заперечував, посилаючись на те, що
вирок суду відносно ОСОБА_3 не набрав
законної сили. На даний час апеляційна
скарга засудженого знаходиться в
Апеляційному суді м.Києва, судове
засідання ще не призначалося.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази по справі,
встановив наступне.

Відповідно до статті 60 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч. 1 cт. 57 ЦПК
України, доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що вироком
Шевченківського районного суду м.Києва
від 7.02.2014р. ОСОБА_3 визнано винним у
вчиненні злочину, передбаченого ч.2
ст.398 КК України та призначено ому
покарання у виді обмеження волі на
строк 4 роки. На підстав ст.75 КК України
ОСОБА_3 звільнено від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим
строком 2 роки.

Судом встановлено, що 13.06.2013року , з
мотивів помсти за бездіяльність та
непорядність ОСОБА_1 при виконані своїх
зобов'язань по договору надання
правової допомоги, у ОСОБА_3 виник
умисел на умисне заподіяння ОСОБА_1
тілесних ушкоджень. Цього ж дня,
приблизно о 16год.10хв., прибувши до
приміщення ОСОБА_1, ОСОБА_3, тримаючи в
руках заздалегідь підготовлений
предмет заподіяння тілесних ушкоджень,
а саме дерев'яну палицю, зайшов до
приміщення ОСОБА_1, де підійшовши до
останнього, наніс ОСОБА_1 вказаною
палицею удар в область правої руки,
завдавши ОСОБА_1 тілесні ушкодження.
Протиправні дії останнього були
припинені по прибуттю працівників
міліції.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними діями
майну фізичної особи відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
не заперечував , що будь-яких доказів на
підтвердження того, що він проходив
лікування та поніс у зв'язку з цим
витрати, у нього немає. Крім того, не
надав суду позивач і доказів, на
підтвердження того, що саме внаслідок
злочинних дій ОСОБА_3 був пошкоджений
ноутбук та приміщення, в якому
розташовувався офіс позивача.

У зв'язку з чим підстав для
задоволення позовних вимог в частині
стягнення з відповідача ОСОБА_3
матеріальної шкоди на користь позивача
ОСОБА_1 у суду немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України,
особа має паво на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму
ВСУ «Про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. - під
морально шкодою слід розуміти витрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань або
інших негативних страждань, заподіяних
фізичній або юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму
ВСУ «Про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р.- розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК, моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Суд не приймає до уваги посилання
позивача на те, що моральна шкода має
бути йому відшкодована внаслідок її
спричинення злочинними діями
відповідача, оскільки на день розгляду
справи за позовом ОСОБА_1 вирок суду
оскаржений засудженим ОСОБА_3 до
Апеляційного суду м.Києві та не набрав
законної сили. У зв'язку з чим суд
приходить до висновку, що позивачем
ОСОБА_1 позов поданий до відповідача
ОСОБА_3 передчасно.

Враховуючи викладене, керуючись
вимогами ч.1.ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, ст. 3,
10, 11, 60, 88, 179 209,212-215, 218, 294 ЦПК України, суд
-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: