Єдиний унікальний номер 267/7653/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/3343/2014
Головуючий в 1 інстанції -
Доповідач - Агєєв О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року
м.Донецьк

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді Шевченко В.Ю., суддів
Новосьолової Г.Г., Агєєва О.В.,

при секретарі Стрижак О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Гірницького
районного суду м.Макіївки Донецької
області від 30 січня 2014 року по справі за
скаргою ОСОБА_1 на дії державного
виконавця Гірницького відділу
державної виконавчої служби
Макіївського міського управління
юстиції, заінтересована особа:
публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк», -

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною ухвалою у задоволенні
скарги ОСОБА_1 на дії державного
виконавця Гірницького відділу
державної виконавчої служби
Макіївського міського управління
юстиції, заінтересована особа:
публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк»
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, яка подана
представником ОСОБА_2 просить
скасувати ухвалу суду та постановити
нову про задоволення скарги, через
неповне з`ясування обставин, що мають
значення для справи, порушення норм
матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що судом першої
інстанції не враховано, що постанова
про відкриття провадження у справі не
відповідає резолютивній частині
рішення, що є порушенням ч.2 ст.11 Закону
України «Про виконавче провадження»;
акт опису та арешту майна складено на
території іншого відділу державної
виконавчої служби без належного
повідомлення даного відділу, що
суперечить ч.6 ст.20 Закону України «Про
виконавче провадження»; суд в
порушення ч.2 ст.27 ЦПК України, після
розгляду справи по суті прийняв надане
державним виконавцем повідомлення
начальника виконавчої служби, на
території якої знаходилося майно
боржника про звернення на нього
стягнення, а також не звернув увагу що
відомості про дану виконавчу дію не
було внесено протягом двох робочих
днів до Єдиного реєстру, що передбачено
п. 1.12.2 Інструкції з організації
примусового виконання рішень; суд не
врахував, що наявність в матеріалах
справи повноважень представників ПАТ
КБ «ПриватБанк», присутніх під час
складання акту опису та арешту майна не
позбавляє виконавчу службу обов`язку
належним чином оформлювати документи,
які мають юридичне значення,
передбачені п.2.11 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень; суд залишив поза увагою, що
державним виконавцем під час складання
акту опису та арешту майна неповно
викладено відомості про понятих, а
також про особу, яка прийняла на
відповідальне зберігання описане
майно; суд також не звернув увагу на те,
що в матеріалах виконавчого
провадження не міститься інформація
або лист з банку щодо погодження
іпотекодержателя - ПАТ КБ «ПриватБанк»
на звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Крім викладеного апелянт посилається
на те, що матеріали виконавчого
провадження не містять даних про
направлення та отримання постанови про
відкриття виконавчого провадження та
акту опису та арешту майна ОСОБА_1

Представник апелянта в судовому
засіданні апеляційного суду підтримав
доводи апеляційної скарги, просив її
задовольнити.

Представник заінтересованої особи в
судовому засіданні апеляційного суду
заперечував проти доводів скарги,
просив її відхилити.

Представник Гірницького ВДВС
Макіївського МУЮ в судове засіданні
апеляційного суду не з'явився, був
належним чином повідомлений про час та
місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
постановою головного державного
виконавця Гірницького ВДВС
Макіївського МУЮ від 12.02.2013 року
відкрите виконавче провадження по
виконанню виданого Гірницьким
районним судом м.Макіївки виконавчого
листа №2/0510/351/2012 про стягнення з
заявника на користь заінтересованої
особи по справі (ПАТ КБ «ПриватБанк»)
суми боргу у розмірі 1 153 141,15 грн. (а.с.10).

Даною постановою боржнику було надано
строк до 19.02.2013р. для добровільного
виконання рішення суду.

У наданий строк рішення суду в
добровільному порядку останнім
виконано не було, і головним державним
виконавцем 27.02.2013р. винесено постанову
про арешт майна боржника (а.с.122).

Також судом встановлено, що 20 лютого 2013
року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося з
заявою до ВДВС та просило звернути
стягнення на предмет іпотеки -
нежитлове приміщення, що розташоване
за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.116).

26 лютого 2013 року державним виконавцем
за участю двох представників
стягувача, двох понятих, був проведений
акт опису та арешту майна, яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_2 кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1» (а.с.22-25).

Відмовляючи у задоволенні скарги
ОСОБА_1. суд першої інстанції виходив з
того, що оскаржувані дії Гірницького
ВДВС Макіївського МУЮ по примусовому
виконанню рішення суду про стягнення з
ОСОБА_1. суми заборгованості на користь
ПАТ КБ «ПриватБанк» є такими, що не
суперечать діючому законодавству.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України встановлено,
що під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст.383 ЦПК України
учасники виконавчого провадження та
особи, які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутися
до суду із скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом. Відповідно до
цього Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою зокрема
такі виконавчі документи: виконавчі
листи, що видаються судами, і накази
господарських судів, у тому числі на
підставі рішень третейського суду та
рішень Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті.

Пунктом 1 ч.1 ст.19 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
статті 17 цього Закону за заявою
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення.

Крім того, статтею 18 Закону встановлено
вимоги до виконавчого документа, а
саме: у виконавчому документі
зазначаються:

1) назва і дата видачі документа,
найменування органу, прізвище та
ініціали посадової особи, що його
видали;

2) дата прийняття і номер рішення,
згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних
осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та
по батькові) (для фізичних осіб)
стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків) або
номер і серія паспорта стягувача та
боржника для фізичних осіб - громадян
України, які через свої релігійні або
інші переконання відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номера,
офіційно повідомили про це відповідні
органи державної влади та мають
відмітку в паспорті громадянина
України, а також інші дані, якщо вони
відомі суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ, які ідентифікують
стягувача та боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню,
зокрема, дата народження боржника та
його місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо (в
редакції що діяла на час видачі
виконавчого листа та відкриття
виконавчого провадження)

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної)
сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання.

У разі якщо рішення ухвалено на користь
кількох позивачів або проти кількох
відповідачів, а також якщо належить
передати майно, що перебуває в кількох
місцях, у виконавчому документі
зазначаються один боржник та один
стягувач, а також визначається, в якій
частині необхідно виконати таке
рішення, або зазначається, що обов'язок
чи право стягнення є солідарним.

3. Виконавчий документ повинен бути
підписаний уповноваженою посадовою
особою із зазначенням її прізвища та
ініціалів і скріплений печаткою.
Скріплення виконавчого документа
гербовою печаткою є обов'язковим у
разі, якщо орган (посадова особа), який
видав виконавчий документ, за законом
зобов'язаний мати печатку із
зображенням Державного Герба України.

Частиною 1 ст.22 Закону визначено строки
пред'явлення до виконання виконавчих
документів. Зокрема посвідчення
комісій по трудових спорах, постанови
судів у справах про адміністративні
правопорушення та постанови органів
(посадових осіб), уповноважених
розглядати справи про адміністративні
правопорушення - протягом трьох
місяців; інші виконавчі документи -
протягом року, якщо інше не передбачено
законом.

Як вбачається з матеріалів справи, у
виконавчому документі зазначено про
солідарне стягнення суми боргу з
ОСОБА_1. та ТОВ «Магістр», в постанові
державного виконавця зазначено про
стягнення суми з ОСОБА_1., що не
суперечить вимогам закону (ч.2 ст.368) та
здійсненню виконання судового рішення.
Саме з цього виходив суд першої
інстанції відмовляючи у задоволені
позову в цій частині. Колегія суддів
погоджується з даним висновком. Доводи
скарги в даній частині не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Щодо доводів апеляційної скарги про
порушення державним виконавцем вимог
закону при здійсненні виконавчих дій
на території, що належить до іншого
відділу виконавчої служби, та при
складанні акту опису та арешту майна,
колегія суддів погоджується з
висновком суду, оскільки з матеріалів
справи вбачається, що державний
виконавець повідомив начальника
відповідного ВДВС про здійснення
зазначених дій. Як це передбачено ст.20
Закону України «Про виконавче
провадження». Посилання апелянта про
те, що у виконавчому провадженні станом
на 10.07.13р. було відсутнє дане
повідомлення, а також про те, що останнє
не надавалось державним виконавцем при
попередньому розгляді справи (як це
вимагає ЦПК України) також не впливають
на правильність рішення суду.
Відсутність повідомлення станом на
вказану дату в матеріалах виконавчого
провадження спростовується доказами
по справі - копією відповідного
повідомлення, з якої вбачається дата та
вих. номер (а.с.120).

Прийняття ж судом вказаного
повідомлення на стадії розгляду справи
по суті не тягне скасування рішення
суду на підставі ч.2 ст.308 ЦПК України.

Попередній розгляд справи не
проводився, що не суперечить вимогам ч.7
ст.130 ЦПК України.

Доводи скарги про те, що в матеріалах
справи відсутні дані про наявність
виконавчого документу, передбаченого
ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку»,
або іншого документу необхідного для
звернення стягнення на предмет іпотеки
(приміщення магазину), що підтверджує
незаконність акту опису та арешту
майна, колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки згідно
вимог ст.57 Закону України «Про
виконавче провадження» арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом:…..проведення опису майна
боржника і накладення на нього арешту.
Тобто складення акту опису та арешту
майна ще не є стадією реалізації
предмету іпотеки.

Інші доводи апеляційної не
заслуговують на увагу з підстав
викладених в мотивувальній частині
рішенні суду першої інстанції та не є
підставою для скасування судового
рішення.

Згідно з ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів не
знаходить підстав для задоволення
апеляційної скарги та вважає, що ухвала
суду постановлена з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду відповідають обставинам
справи, тому апеляційна скарга
піддягає відхиленню, а ухвала суду
першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Гірницького районного суду
м.Макіївки Донецької області від 30
січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Судді: