Тарутинський районний суд Одеської
_____________________________________________________Справа
№514/317/14-ц
Провадження по справі № 2/514/237/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2014 року
с.м.т. Тарутине

Тарутинський районний суд
Одеської області у складі:

головуючого судді
Тончевої Н. М.

при секретарі
Узун Н.Д.,

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК
України у відкритому судовому
засіданні в залі суду с.м.т. Тарутине
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
відділу Держземагентства у
Тарутинському районі Одеської області,
Вільненської сільської ради
Тарутинського району Одеської області
про встановлення факту належності
правовстановлюючого документа особі,
встановлення факту родинних відносин,
визнання Державного акту на право
приватної власності на землю недійсним
та визнання права власності на
спадкове майно ,

В С Т А Н О В
И В:

Позивач ОСОБА_1 уточнивши свої
вимоги звернувся до суду з позовом до
відділу Держземагентства у
Тарутинському районі Одеської області,
Вільненської сільської ради
Тарутинського району Одеської області
про встановлення факту належності
правовстановлюючого документа особі,
встановлення факту родинних відносин,
визнання Державного акту на право
приватної власності на землю недійсним
та визнання права власності на
спадкове майно.

Свої вимоги мотивує тим, що в
свідоцтві про його народження серії
НОМЕР_1 його матір'ю зазначена
«ОСОБА_2» російською мовою.

01 жовтня 1997 року на підстві рішення
Тарутинської районної державної
адміністрації від 22 вересня 1997 року №322
ОСОБА_2 отримала сертифікат на право на
земельну частку (пай) серії ОД №0322702,
згідно якого їй належало право на
земельну частку (пай) у землі, яка
перебуває у колективній власності КСП
«Расвет» розміром 2.77 в умовних
кадастрових гектарах без визначення
меж цієї частки в натурі.

ІНФОРМАЦІЯ_2 мати позивача ОСОБА_2
померла, згідно свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_2.

На підставі рішення 14 сесії ХХІІІ
скликання Вільненської сільської ради
народних депутатів Тарутинського
району Одеської області від 18 травня 2000
року №14 на ім'я «ОСОБА_2» було виписано
Державний акт на право приватної
власності на землю серії І-ОД №082262,
тобто вже після сметрі матері позивача.

Так, в свідоцтві про народження
позивача, сертифікаті на право на
земельну частку (пай) та свідоцтві про
смерть його матері є розбіжності, а
саме : в свідоцтві про народження
позивача в графі «мати» прізвище його
матері вказано як «ОСОБА_2» російською
мовою, в сертифікаті на право на
земельну частку (пай) в графі
«прізвище» прізвище власника вказано
як «ОСОБА_2» українською мовою, а в
свідоцтві про смерть його матері в
графі «прізвище» її прізвище вказано
як «ОСОБА_2» українською мовою.

При зверненні до приватного
нотаріуса з заявою про видачу
свідоцтва про право власності,
позивачу було відмовлено у зв'язку з
розбіжностями в документах, що
підтверджують родинний зв'язок та у
зв'язку з відсутністю правоустановчих
документів.

Враховуючи вище викладене позивач
просить в судовому порядку встановти
факт родинних відносин, а саме : що він -
ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_2, встановти
факт володіння його матір'ю
сертифікатом на право на земельну
частку (пай) серії ОД №0322702, визнати
недійсним Державний акт на право
приватної власності на землю серії І-ОД
№082262 та визнати за ним право власності
на земельну ділянку, що належала
померлій на підставі сертифікату.

Позивач в судове засідання не
з'явився, на розгляд суду від нього
надійшла заява з проханням розглянути
справу в його відсутність (а.с.31).

Відповідачі у судове засідання не
з'явились. На адресу суду від
відповідачів надійшли заяви про згоду
з позовними вимогами позивача та з
проханням розглянути справу без їх
участі (а.с.28, 30), що відповідає вимогам
ч.2 ст.158 ЦПК України.

В зв'язку з цим в силу ч.2 ст.197 ЦПК
України фіксування судового засідання
технічним засобом не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК
України, у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того
законних підстав, ухвалює рішення про
задоволення позову, якщо це не
суперечить закону або не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Суд вважає, що між сторонами виникли
правовідносини, що випливають зі
спадкового права по встановленню факту
прийняття спадщини та визнання права
власності на спадкове майно, тому
необхідно керуватися ЦК України.

Пунктом 24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» №2 від 12 червня 2009 року
передбачено, що у разі визнання
відповідачем позову, яке має бути
безумовним, і якщо таке визнання не
суперечить закону й не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб (не
відповідача), суд ухвалює рішення про
задоволення позову, обмежившись у
мотивувальній частині рішення
посиланням на визнання позову без
з'ясування і дослідження інших
обставин справи.

Відповідно п.1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України,
суд розглядає справи про встановлення
факту родинних відносин між фізичними
особами .

Згідно абзацу другого п. 1
Постанови Пленуму Верховного суду
України «Про судову практику в справах
про встановлення фактів що мають
юридичне значення » №5 від 31 березня 1995
року, наведений в ст. 273 ЦПК України
перелік фактів, які встановлюються
судом, не є вичерпним. За наявності
необхідних умов, суд може
встановлювати й інші факти, що мають
юридичне значення, наприклад, факт
володіння на праві приватної
власності.

Частиною 2 ст. 158 ЗК України
встановлено, що виключно судом
вирішуються земельні спори з приводу
володіння, користування і
розпорядження земельними ділянками, що
перебувають у власності громадян і
юридичних осіб.

За змістом п.п.1.15 «Інструкції
про порядок складання, видачі,
реєстрації і зберігання державних
актів на право приватної власності на
землю, право колективної власності на
землю, право власності на землю і право
постійного користування землею,
договорів на право тимчасового
користування землею (в тому числі на
умовах оренди) та договорів оренди
землі», затвердженої наказом
Державного комітету України по
земельних ресурсах від 04 травня 1999 року
№43, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 04 червня 1999 року за
№354/3647, розробку технічної
документації зі складання державного
акта на право власності на земельну
ділянку або на право постійного
користування земельною ділянкою
здійснюють суб'єкти господарювання,
які отримали ліцензії на провадження
господарської діяльності щодо
проведення землевпорядних робіт, або
територіальні органи земельних
ресурсів.

Вказаною «Інструкцією про порядок
складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
приватної власності на землю, право
колективної власності на землю, право
власності на землю і право постійного
користування землею, договорів на
право тимчасового користування землею
(в тому числі на умовах оренди) та
договорів оренди землі» не
передбачено можливості внесення змін у
Державний акт шляхом його виправлення.
Отже, для того щоб внести зміни у
Державний акт, його слід визнати
недійсним та зобов'язати проектну
організацію, яка була первісним
розробником технічної документації із
землеустрою, повторно провести всі
обміри та виготовити нову технічну
документацію.

Відповідно до п.3.3. «Інструкції
про порядок складання, видачі,
реєстрації і зберігання державних
актів на право приватної власності на
землю, право колективної власності на
землю, право власності на землю і право
постійного користування землею,
договорів на право тимчасового
користування землею (в тому числі на
умовах оренди) та договорів оренди
землі» порядок ведення книги записів
реєстрації державних актів на право
власності на земельну ділянку та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі, встановлюється
наказом Держкомзему України.

Указом Президента України
«Про державне агентство земельних
ресурсів України» від 08 квітня 2011 року
установлено, що Державне агентство
земельних ресурсів України є
правонаступником Державного комітету
України із земельних ресурсів.

Відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України від 22
червня 2011 року № 703 «Про затвердження
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку
надання інформації з Державного
реєстру речових прав на нерухоме
майно» державну реєстрацію прав шляхом
внесення записів до Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно
проводять орган державної реєстрації
прав та нотаріус, як спеціальний
суб'єкт, на якого покладаються функції
державного реєстратора прав на
нерухоме майно.

Орган державної реєстрації прав
проводить державну реєстрацію права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно за місцем розташування
такого майна.

Для проведення державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно одним з
необхідних документів є рішення суду,
що набрало законної сили, щодо права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст.79-1 ЗК
України формування земельної ділянки
полягає у визначенні земельної ділянки
як об'єкта цивільних прав. Формування
земельної ділянки передбачає
визначення її площі, меж та внесення
інформації про неї до Державного
земельного кадастру.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» державна реєстрація речових
прав на нерухоме майно-офіційне
визнання і підтвердження державою
фактів виникнення, переходу або
припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі ст.16 Закону України «Про
Державний земельний кадастр»
земельній ділянці, відомості про яку
внесені до Державного земельного
кадастру, присвоюється кадастровий
номер, який скасовується лише у разі
скасування її державної реєстрації.

У відповідності з п.60 Порядку ведення
Державного земельного кадастру,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17 жовтня 2012 року
№1051, запис у Поземельній книзі
скасовується (поновлюється) Державним
кадастровим реєстратором на підставі
рішення суду.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків /спадщини/ від фізичної
особи, яка померла /спадкодавця/, до
інших осіб /спадкоємців/.

Відповідно до ст.ст. 1217, 1220, 1221, 1268
ЦК України, спадкування здійснюється
за заповітом або за законом. Часом
відкриття спадщини є день смерті особи
або день, з якого вона оголошується
померлою. Спадкоємець за заповітом чи
за законом має право на спадщину або
має право не прийняти її. Для прийняття
спадщини встановлюється строк в шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини.

При зазначених обставинах суд
вважає встановленим факт родинних
відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а саме :
що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідним сином
ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Крім того, суд дійшов висновку про
наявність підстав для : встановлення
факту володіння ОСОБА_2 сертифікатом на
право на земельну частку (пай) серії ОД
№0322702; визнання оспорюваного
державного акту недійсним та
скасування його реєстрації, оскільки
позивач фактично позбавлений
можливості в інший спосіб поновити
порушене право та визнання за
позивачем права власності.

На підставі викладеного,
керуючись п. 24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» №2 від 12 червня 2009 року,
ст.ст. 1217, 1220, 1221, 1268 ЦК України, ч. 1 ст. 79-1,
ч. 2 ст. 158 ЗК України, ст. ст. 10, 11, 57, 61,
ст.174, ст. 212-215, 256, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до відділу
Держземагентства у Тарутинському
районі Одеської області, Вільненської
сільської ради Тарутинського району
Одеської області про встановлення
факту належності правовстановлюючого
документа особі, встановлення факту
родинних відносин, визнання Державного
акту на право приватної власності на
землю недійсним та визнання права
власності на спадкове майно-
задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а
саме той факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є
рідним сином ОСОБА_2, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Встановити факт володіння на праві
власності виданим 01 жовтня 1997 року на
підстві рішення Тарутинської районної
державної адміністрації від 22 вересня
1997 року №322 сертифікатом на право на
земельну частку (пай) серії ОД №0322702
ОСОБА_2, померлою ІНФОРМАЦІЯ_2.

Византи недійсним та скасувати
записи про реєстрацію державного акту
на право приватної власності на
землю :

· серї І-ОД № 082262
виданого 04 січня 2001 року на ім'я
«ОСОБА_2» на підставі рішення 14 сесії
ХХІІІ скликання Вільненської
сільської ради народних депутатів
Тарутинського району Одеської області
від 18 травня 2000 року №14.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
право власності на спадкове майно у
вигляді:

· земельної ділянки
розміром 2.77 в умовних кадастрових
гектарах без визначення меж ціїє
частки в натурі, яка перебуває у
колективній власності КСП «Рассвет» та
належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2
на підставі сертифікату на право на
земельну частку (пай) серії ОД №0322702,
виданого 01 жовтня 1997 року на підстві
рішення Тарутинської районної
державної адміністрації від 22 вересня
1997 року №322 та зареєстрованого в книзі
реєстрації сертифікатів на право на
земельну частку (пай) за №1222.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь в справі, але не були присутні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня його
отримання.

Суддя:
Н. М. Тончева