Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі
суддів: Бондаренко Н.В., Малько О.С.,
Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Дубенського міськрайонного
суду Рівненської області від 4 лютого
2014 року у справі за позовом
Комунального підприємства
"Житлово-експлуатаційна контора № 2" до
ОСОБА_1 про стягнення боргу,

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідачки, перевіривши матеріали
справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дубенського міськрайонного
суду від 4 лютого 2013 року позов
Комунального підприємства
"Житлово-експлуатаційна контора №2" до
ОСОБА_1 про стягнення боргу задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «ЖЕК
№2» заборгованість в сумі 4802грн.37 коп.
за надані житлово-комунальні послуги з
утримання будинку та прибудинкової
території та витрати по оплаті
судового збору в сумі 229 грн. 40 коп.

В поданій апеляційній скарзі
відповідачка вказує, що рішення
винесене в порушення норм
матеріального та процесуального права,
не ґрунтується на доказах по справі, а
тому є незаконним та підлягає
скасуванню.

Покликається на те, що висновок суду
про отримання нею попередження про
наслідки несплати боргу, не відповідає
обставинам справи, так як до моменту
отримання позовної заяви вона не знала
про нарахування їй заборгованості та
за весь час проживання у будинку жодної
квитанції, листа або претензії про
сплату тарифів за комунальні послуги
на її адресу не находило.

Вважає, що суд неправомірно відмовив у
застосуванні строку позовної давності
в зв'язку із здійсненням нею часткових
проплат, оскільки вказані проплати
були зроблені лише за один вид послуг,
які їй надавались, а саме: прибирання
прибудинкової території та не можуть
свідчити про визнання нею всього
нарахованого позивачем боргу за
послуги, які позивачем не надавалися.

Стверджує, що акт виконаних робіт по
будинку АДРЕСА_1 від 23.01.2014 року, на який
посилається суд у якості доказу,
фактично створений самим позивачем та
не підтверджений жодними накладними,
квитанціями, договорами про оплату
виконаних робіт, а тому не є належним
доказом. Вказані в акті послуги
позивачем не надавались, а щорічний
косметичний ремонт під'їзду та інші
ремонтні роботи в будинку завжди
проводилися за рахунок мешканців
будинку, без жодної участі ЖЕКу.

Вважає, що оскільки вона жодного
договору не підписувала, то повинна
була б платити не по тарифам, а певну
частку із витраченої ЖЕКом суми на
обслуговування будинку де вона
проживає.

З наведених підстав просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
постановити нове про відмову в
задоволенні позову.

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, виходив з того, що між
сторонами фактично склалися договірні
правовідносини, відповідно до яких
позивач надавав відповідачці послуги з
утримання будинку та прибудинкової
території, які остання сплачувала не в
повному обсязі. В зв'язку із частковою
сплатою боргу, строк позовної давності
перервався, а тому відсутні підстави
для застосування заявленого ОСОБА_1
строку позовної давності.

З таким висновком повністю погодитись
не можна.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником
квартири АДРЕСА_1, який знаходиться на
території обслуговування КП
"Житлово-експлуатаційна контора №2" та
має заборгованість за надані послуги з
утримання будинку і прибудинкової
території за період з вересня 2009 року
по листопад 2013 року в сумі 4802 грн. 37 коп.

Договір про надання
житлово-комунальних послуг з утримання
будинку та прибудинкової території між
сторонами відсутній.

Нарахування плати за утримання будинку
та прибудинкової території
здійснюється позивачем щомісячно на
підставі тарифів, затверджених
рішеннями виконкому Дубенської
міської ради №576 від 20.07.2006р., № 724 від
17.11.2011року та №13 від 17.01.2013року,
відповідно до яких в період з 1.08.2006р. по
1.12.2011року плата становила - 44грн.10коп., з
1.12.2011року по 10.12.2012року -66,14грн., з
10.12.2012р.-79,24грн.

Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" споживач
зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Такі ж вимоги передбачені в п. 7 Правил
користування приміщеннями житлових
будинків, затверджених постановою КМ
України від 24.01.2006року №45.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
управитель зобов'язаний забезпечувати
експлуатацію будинку, споруди,
житлового комплексу або комплексу
будинків і споруд та об'єктів
благоустрою, розташованих на
прибудинкових територіях, згідно з
умовами укладених договорів,
стандартами, нормативами, нормами і
правилами; вимагати своєчасної і в
повному обсязі оплати наданих
житлово-комунальних послуг від
споживачів.

Відсутність відповідного договору між
споживачем житлово-комунальних послуг
та їх виконавцем не є підставою для не
стягнення заборгованості з оплати
житлово-комунальних послуг, оскільки
згідно зі ст.11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають також із
дій осіб, які породжують ці права та
обов'язки, і такою дією є реальне
надання послуг та їх отримання
відповідачем.

Таким чином, безпідставні є доводи
апеляційної скарги про те, що за
відсутності укладеного договору вона
має сплачувати надані послуги не по
тарифах, а в певній частці із
витраченої ЖЕКом суми на
обслуговування будинку, оскільки плата
нараховується у сталій сумі за метр
квадратний площі квартири, і не
диференціюється залежно від фактичних
витрат, понесених КП «ЖЕК №2» на
утримання будинку.

Відповідно до п.4 ст.16 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
виконавець (виробник) зобов'язаний
проводити перерахунок розміру плати за
житлово-комунальні послуги у разі
перерви в їх наданні, ненаданні або
наданні не в повному обсязі у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Нормами Житлового кодексу України,
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги» не передбачено, що виконавець
повинен надавати акти щомісячно щодо
фактично наданих послуг споживачу.

Відповідно до ч. ч.1, 3 ст. 18 Закону у разі
порушення виконавцем умов договору
споживач має право викликати його
представника для складання та
підписання акту-претензії споживача, в
якому зазначаються строки, види,
показники порушень тощо акт-претензія
складається споживачем та
представником виконавця і
скріплюється їхніми підписами.
Частиною 4 ст.18 Закону передбачений
обов'язок виконавця вирішити питання
про перерахунок платежів.

У матеріалах справи відсутні
акти-претензії, складені та підписані у
встановленому законом порядку, тому
висновок суду про належне надання
позивачем послуг по утриманню будинку
та прибудинкової території, а відтак
щодо стягнення з відповідачки повної
оплати наданих послуг відповідно до
затверджених міською радою тарифів є
правильним, а доводи апеляційної
скарги про те, що позивачем не доведено
надання послуг в повному обсязі, на
увагу не заслуговують.

Разом з тим, статтею 32 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
передбачено, що плата за
житлово-комунальні послуги
нараховується щомісячно.

Встановлено, що ОСОБА_1 не виконує
належним чином щомісячні зобов'язання
по оплаті послуг, наданих позивачем. Із
довідки - розрахунку вбачається, що
станом на 1 вересня 2009року за
відповідачкою рахувалася
заборгованість в сумі 2806,25грн., у той
час як з вимогами про стягнення
заборгованості ЖЕК звернувся 6 грудня
2013 року, включивши до позовних вимог
всю заборговану суму, як ту, що існувала
до 1.09.2009р. так і ту, що утворилася в
період з вересня 2009 року по листопад 2013
року включно. На дані обставини суд
першої інстанції уваги не звернув.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна
давність ? це строк, у межах якого
особа може звернутися до суду з вимогою
про захист свого цивільного права або
інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст.267 ЦК України).

3.02.2014року відповідачка заявила
письмове клопотання про застосування
строків позовної давності.(а.с.37-39)

Перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг
позовної давності починається
заново (ч.ч.1, 3 ст.264 ЦК України).

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
(ст.257 ЦК України). За загальним правилом
перебіг позовної давності починається
з дня, коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила (ч.1
ст.261 ЦК України), тобто початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов.

Як зазначено вище, договір між
сторонами не укладений та законом
встановлено обов'язок споживача
вносити плату за надані йому послуги
щомісячно, тому строк внесення кожного
щомісячного платежу згідно з ч.3 ст.254
ЦК України спливає у відповідне число
останнього місяця строку.

Таким чином, право позивача вважається
порушеним з моменту недотримання
ОСОБА_1 строку оплати кожного чергового
платежу, а відтак і початок перебігу
позовної давності за кожний черговий
платіж починається з моменту
порушення строку його сплати.

Встановлено, що в жовтні 2010року
відповідачка в рахунок погашення боргу
сплатила 100грн., в зв'язку з чим
перервала перебіг строку позовної
давності щодо заборгованості по оплаті
послуг починаючи з жовтня 2007року.

На підставі наведеного, слід
застосувати строк позовної давності до
щомісячних платежів, які не були
своєчасно сплачені ОСОБА_1 до 1 жовтня
2007року.

З відповідачки підлягає стягненню
заборгованість за період з жовтня
2007року по листопад 2013року включно в
розмірі 3010,42грн. (за період з жовтня
2007року по 1 грудня 2011року-50місяців Х
44,10грн.=2205грн.; з грудня 2011р. по листопад
2012року-12місяців Х 66,14грн.=793,68грн.; з
січня по листопад 2013р. -11місяців Х 79,24
грн. =871,64+75,1грн.(грудень 2012р.)=946,74грн.,
всього 3945,42грн. За період з жовтня
2010року по листопад 2013року
відповідачкою сплачено 935грн.;
3945,42-935=3010,42грн.).

Витрати по оплаті судового збору
стягнуті судом у відповідності із ст.88
ЦПК України та ст.4 Закону України «Про
судовий збір»

Враховуючи викладене, рішення суду
першої інстанції в частині стягнення
заборгованості підлягає скасуванню, з
постановленням в цій частині нового
рішення про часткове задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,313,314,316,325 ЦПК
України, ст.ст.16,18,20,25,32 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»,
ст.ст.254,256,257,261,264ЦК України, колегія
суддів,

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Дубенського міськрайонного
суду Рівненської області від 4 лютого
2014 року в частині стягнення
заборгованості за надані послуги
скасувати.

Позов задовольнити частково. Стягнути
з ОСОБА_1 на користь Комунального
підприємства "Житлово-експлуатаційна
контора № 2" заборгованість за надані
послуги з утримання будинку та
прибудинкової території за період з
жовтня 2007року по листопад 2013року
включно в розмірі 3010(три тисячі
десять)грн.42коп.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити в зв'язку з пропуском строку
позовної давності.

Рішення в частині стягнення витрат по
оплаті судового збору залишити без
змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Судді:
Бондаренко Н.В.

Малько О.С.

Шимків С.С.