АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду м.
Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.

суддів: Усика Г.І., Нежури В.А.,

при секретарі Охневській Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 31.01.2014 у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Перший український
експертний центр» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року представник позивача
звернувся до суду із позовом в якому
просив стягнути на користь ТОВ «Перший
український експертний центр» з ОСОБА_1
суму заборгованості в розмірі 2349 грн. 28
коп. та судовий збір. В обґрунтування
заявлених вимог посилається на те, що
відповідач зареєстрований в АДРЕСА_1,
яка є його власністю. Позивач є
балансоутримувачем вказаного будинку,
проте відповідач своєчасно та в
повному обсязі не сплачує за надані
позивачем житлово-комунальні послуги
щодо вказаної квартири, у зв'язку з чим,
у відповідача станом на 29.11.2013 виникла
заборгованість перед позивачем за
надані житлово-комунальні послуги в
сумі 2349 грн. 28 коп.

Справа № 753/21323/13 № апеляційного
провадження 22-ц-796/4240/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Вовк
Є.І.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Соколова В.В.Рішенням
Дарницького районного суду м. Києва від
31.01.2014 позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Перший український
експертний центр» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості - задоволено.

Стягнуто на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Перший
український експертний центр» (код
36844047) з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, суму заборгованості в розмірі
2349 грн. 28 коп.

Судові витрати по справі у вигляді
судового збору в сумі 229 грн. 40 коп.
стягнуто на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Перший
український експертний центр» (код
36844047) з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1.

Не погоджуючись з рішенням суду,
відповідачем подано апеляційну скаргу,
так як вважає його таким, що ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, у зв'язку із
неповним з'ясуванням всіх обставин
справи. Апелянт зазначає, що справа
розглянута судом односторонньо,
оскільки прийнято до уваги лише доводи
позивача, проте не взято до уваги та не
надано належної оцінки його
запереченням. Також відповідач вважає,
що позивач не є належним по справі,
оскільки він не є законним
балансоутримувачем будинку в якому він
проживає. Вважаючи рішення суду таким,
що порушує його інтереси та
охоронювані законом права, просить про
його скасування.

Відповідач в судовому засіданні
підтримав апеляційну скаргу з підстав
викладених у ній, просив рішення суду
скасувати та ухвалити нове про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судовому
засіданні заперечував проти доводів
апеляційної скарги, вважає рішення
законним і обґрунтованим, просив
залишити його без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб які приймали участь в судовому
засіданні, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ
«Перший український експертний центр»,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідач отримує комунальні
послуги, однак плату за ці послуги в
повному обсязі не вносив, а тому
підстави на які посилався позивач в
обґрунтування позовних вимог є такими,
що підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає, що такі висновки
суду першої інстанції зроблені на
підставі повного та об'єктивного
дослідження наданих сторонами доказів
та в повній мірі відповідають
обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
балансоутримувач має право
здійснювати функції утримання на
балансі переданого йому майна та
управляти ним, визначити порядок
утримання, експлуатації та ремонту
майна, звертатись до суду про звернення
стягнення на майно осіб, які
відмовляються оплачувати рахунки за
споживання житлово-комунальних послуг
або відшкодовувати завдані збитки
майну, що перебуває у нього на балансі.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг є: власник,
споживач, виконавець, виробник.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
споживач зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону
України « Про житлово-комунальні
послуги» передбачено право споживача
одержувати вчасно та відповідної
якості житлово-комунальні послуги
згідно із законодавством та умовами
договору на надання
житлово-комунальних послуг, при цьому
такому праву прямо відповідає
визначений пунктом 5 частини 3 статті 20
цього Закону обов'язок споживача
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

Відповідно до ст. 179 ЖК України
користування будинками (квартирами)
державного і громадського житлового
фонду, фонду житлово-будівельних
кооперативів, а також приватного
житлового фонду та їх утримання
здійснюється з обов'язковим
додержанням вимог Правил користування
приміщеннями жилих будинків і
прибудинковими територіями, які
затверджуються Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до п. 7 Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
гуртожитків, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 08
жовтня 1992 року № 572, обов'язок
оплачувати надані житлово-комунальні
послуги у строки, встановлені
договором або законом покладається на
власника та наймача (орендаря)
квартири, житлового приміщення у
гуртожитку.

Відповідно до п. п. 4, 17 Правил, власник
житла та наймач квартири зобов'язаний
за рахунок власних коштів оплачувати
всі витрати, пов'язані з утриманням
житлового будинку і закріпленої
прибудинкової території. Власники та
наймачі квартир зобов'язані вносити на
відповідний рахунок власника будинку
плату за обслуговування і ремонт
будинку.

Судом встановлено, що згідно Витягу №3
з протоколу засідання Правління ПАТ
«ХК «Київміськбуд» від 15.08.2012 №29, ТОВ
«Перший український експертний центр»
є балансоутримувачем вказаного
АДРЕСА_1 (а.с. 10-13).

Наказом TOB «Перший український
експертний центр» № 2/1 від 01.10.2012
прийняло житловий будинок АДРЕСА_1 на
обслуговування та експлуатацію, що
підтверджується актом
приймання-передачі від 01.10.2012 (а.с. 11).

ОСОБА_1, на підставі акту
прийому-передачі квартири від 23.06.2011 є
власником та зареєстрований в АДРЕСА_1,
що також підтверджується Свідоцтвом
від 21.09.2011 ГУЖЗ КМДА (а.с.4-6, а.с. 17).

Згідно Рахунку-попередження №206 від
30.01.2014, відповідач своєчасно та в
повному обсязі не платить за надані
позивачем житлово- комунальні послуги
щодо АДРЕСА_1 у зв'язку з чим, за період
жовтень 2012 року - березень 2013 року
виникла заборгованість перед
позивачем за надані житлово-комунальні
послуги в сумі 2349 грн. 28 коп. згідно з
існуючими на той час тарифами (а.с.23).

Враховуючи наведене та беручи до уваги
надані позивачем докази, доводи
апеляційної скарги про відсутність
права вимоги у ТОВ «Перший український
експертний центр» про стягнення суми
заборгованості за житлово-комунальні
послуги, вважаючи, що справжним
балансоутримувачем будинку є ОСББ
«Заріччя Урлівська,34а», є
необґрунтованими та не заслуговують на
увагу колегії суддів.

Як вбачається з акту приймання -
передачі 14.02.2013 ТОВ «Перший український
експертний центр» передано будинок
АДРЕСА_1 на баланс та обслуговування
правлінню ОСББ «Заріччя Урлівська 34-а»,
в зв'язку з чим, нарахування за житлово-
комунальні послуги починаючи з 14.02.2013
не проводилось.

Отже, в період з 15.08.2012 по 14.02.2013 позивач
надавав житлово-комунальні послуги
споживачу ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 до
14.02.2013, тобто до моменту передачі
будинку на баланс та обслуговування
правлінню ОСББ «Заріччя Урлівська 34-а»
та направляв відповідні щомісячні
розрахунки на їх оплату, в свою чергу
відповідач споживав та проводив
часткову оплату за надані послуги, що
підтверджується відповідним
розрахунком заборгованості та не
спростовано відповідачем в ході
розгляду справи.

Оскільки такі послуги надавалися ТОВ
«Перший український експертний центр»,
то споживач зобов'язаний їх оплатити,
при цьому наявні в матеріалах справи
письмові докази чітко підтверджують
розрахунок сум заборгованості за
комунальні послуги.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку про наявність у
позивача права вимоги сплати
заборгованості за житлово-комунальні
послуги до власника квартири АДРЕСА_1
за період жовтень 2012 року - лютий 2013
року.

В порядку ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

В оскаржуваному рішенні наведені
мотиви, з яких суд надає перевагу одним
доказам над іншими і його висновки в
цій частині є обґрунтованими.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що висновки суду першої інстанції щодо
доведеності позовних вимог,
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону,
зокрема, вірно визначив розмір суми
заборгованості, яка підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача, оскільки ним надано докази.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, рішення суду
ухвалено у відповідності до норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування чи зміни
відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 31.01.2014 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

.