Провадження № 2/234/49/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2014 року
м Краматорськ

Краматорський міський суд
Донецької області в складі

головуючого судді
Нейло І.М.,

при секретарі
Калугіній А.П., Ткачевій А.О., Товмасян
І.А.

за участю

представника позивача
Літвінової Л.В., Коваля С.Є.

відповідача
ОСОБА_3

представника відповідача
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Краматорську
цивільну справу за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю
«Краматорськтеплоенерго» до ОСОБА_3,
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості
за опалення та підігрів води, та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до
товариства з обмеженою
відповідальністю
«Краматорськтеплоенерго» про
зобов'язання укласти договір,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ
«Краматорськтеплоенерго» звернувся в
суд з позовною заявою до відповідачів
ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за опалення та підігрів
води.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
суду пояснив, що відповідачі
проживають в квартирі АДРЕСА_1. В період
з 01.12.2007 року по 01.02.2013 року відповідачі
отримували теплову енергію та гаряче
водопостачання але своєчасно не
провадили оплату за надані послуги у
зв'язку з чим за відповідачами
утворилась заборгованість в сумі 6927
грн. 15 коп. До теперішнього часу
заборгованість відповідачами не
погашена, тому просив стягнути з
відповідачів суму боргу та судові
витрати судові витрати.

Відповідач ОСОБА_3 проти позовних
вимог заперечував, вважаючи, що позовні
вимоги є безпідставними оскільки
проживаючі в квартирі по АДРЕСА_1 є
власником 2/3 частин, тому не повинен
сплачувати за всю площу квартири,
вважає що позивач порушив строк
звернення до суду.

ОСОБА_3 надав зустрічну позовну
заяву, яку уточнив 12.02.2014 /а.с 42, 97/ в якій
посилався на порушення ТОВ
«Краматорськтеплоенерго» порядку
звернення до суду передбаченому ст. 101
ЦПК України, вважаючи, що позивач
звернувся до суду з новими вимогами не
зазначеними в заяві про видачу
судового наказу. Вважає, що ТОВ
«Краматорськтеплоенерго» надавав
неякісні послуги а в 2011 році не
врахував показання засобу обліку
теплової енергії та повинен був
нараховувати плату пропорційно до долі
його власності в квартирі. На думку
позивача заборгованість виникла у
зв'язку з відсутністю договору з
надання послуг з теплопостачання та
підігріву води але ТОВ
«Краматорськтеплоенерго» не бажає
його укладати. Просив у позовних
вимогах відмовити, зобов'язати ТОВ
«Краматорськтеплоенерго» укласти
договір з надання послуг опалення на 2/3
квартири по АДРЕСА_1 з вересня 2007 року.

Представник ОСОБА_4 в судовому
засіданні заперечення проти позову
ТОВ «Краматорськтеплоенерго» та
вимоги зустрічної позовної заяви
ОСОБА_3 підтримав.

Представник ТОВ
«Краматорськтеплоенерго» проти
зустрічних позовних вимог ОСОБА_3
заперечував на підставі того, що ТОВ
«Краматорськтеплоенерго» не було
визначено виконавцем послуг з
теплопостачання. За власною
ініціативою ТОВ
«Краматорськтеплоенерго» позивачу
направлявся договір про надання послуг
з централізованого опалення та
гарячого водопостачання за формою
затвердженою Постановою Кабінету
Міністрів України від 21 липня 2005 року №
630 але договір ОСОБА_3 не підписаний.

Відповідач ОСОБА_5 в судове
засідання не з'явилась про дату та час
розгляду справи була повідомлена
належним чином.

Суд, вислухавши пояснення сторін
вивчивши матеріали справи, вважає, що
позов ТОВ «Краматорськтеплоенерго»
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що згідно
довідки з місця проживання в квартирі
по АДРЕСА_1 зареєстрована відповідачка
ОСОБА_5 та її донька ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4
/а.с. 7, 12/.

Згідно копії витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно та інформаційної довідки про
право власності на нерухоме майно
відповідач ОСОБА_3 є власником 2/3
квартири за адресою АДРЕСА_1. /а.с. 24, 66-68/.

Згідно інформаційної довідки про
право власності на нерухоме майно
власником 1/3 частини квартири по
АДРЕСА_1 є ОСОБА_7. Як вбачається з копії
акту опису й арешту майна на вказану
квартиру вироком Краматорського
міського суду від 05.08.2002 звернуто
стягнення на користь держави. /а.с. 27, 28,
66, 67/.

З 01.12.2007 по 01.02.2013 року відповідачі
отримували послуги ТОВ
«Краматорськтеплоенерго» з опалення
та підігріву води та здійснювали
часткову оплату за надані
послуги./а.с.4,5/.

Як вбачається з довідки по
особовому рахунку відповідача,
заборгованість за період з 01.12.2007 по
01.02.2013 перед ТОВ
«Краматорськтеплоенерго» складає 6927
грн. 15 коп. /а.с. 4,5/.

В період надання послуг
відповідачами здійснювалась оплата
наданих послуг у місяці коли послуги з
опалення не надавались та плата не
нараховувалось /а.с.4-5/.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальний
строк позовної давності становить три
роки.

Згідно ч.1 ст. 264 ЦК України
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

Суд вважає, що сплата
відповідачами у місяці коли позивачем
послуги з опалення не надавались та
плата не нараховувалось, у тому числі у
травні 2012, 2011 років, свідчить про
визнання відповідачами боргу.

Заперечення відповідача ОСОБА_3,
що ТОВ «Краматорськтеплоенерго»
звернулось до суду з порушенням
порядку передбаченому ст. 101 ЦПК
України заявивши нові позовні вимоги в
судовому засіданні не підтвердились
оскільки згідно ч.2 ст. 11 ЦПК України
особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Як
вбачається з матеріалів справи позивач
звертався до суду з заявою про видачу
судового наказу та позовною заявою з
однаковими вимогами щодо стягнення
заборгованості за послуги опалення
та підігрів води, тому зазначення
позивачем в позовній заяві інших
позовних меж ніж зазначених під час
звернення з заявою про видачу судового
наказу не можна вважати новими
позовними вимогами. /а.с.8/.

Посилання відповідача ОСОБА_3 на те,
що він отримував неякісні послуги з
теплопостачання, ТОВ
«Краматорськтеплоенерго» не
враховувало показання засобів обліку
теплової енергії та те, що він
користувався тільки частиною квартири
по АДРЕСА_1 не заслуговують на увагу
оскільки не підтверджуються
відповідними доказами.

Відповідно до п.5 ч.3 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
споживач зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки
встановлені договором або законом.

Згідно ст. 25 Закону України «Про
теплопостачання» у разі відмови
споживача оплачувати споживання
теплової енергії заборгованість
стягується у судовому порядку.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3, 4 ст. 156
ЖК України члени сім'ї власника жилого
будинку (квартири), які проживають
разом з ним у будинку (квартирі), що йому
належить, користуються жилим
приміщенням нарівні з власником
будинку (квартири), якщо при їх вселенні
не було іншої угоди про порядок
користування цим приміщенням.
Повнолітні члени сім'ї власника
зобов'язані брати участь у витратах по
утриманню будинку (квартири) і
придомової території та проведення
ремонту. До членів сім'ї власника
будинку (квартири) належать особи,
зазначені в частині другій ст. 64 цього
Кодексу.

Таким чином з відповідачів
солідарно необхідно стягнути всю суму
заборгованості на користь позивача та
відповідно до ст.88 ЦПК України, з
відповідачів на користь позивача
підлягають стягненню витрати по сплаті
судового збору.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Краматорськтеплоенерго» про
зобов'язання укласти договір не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено,
що письмовий договір про надання
послуг з постачання теплової енергії
для опалення та гарячого
водопостачання квартири по АДРЕСА_1 не
ладався.

Закон України "Про
житлово-комунальні послуги" визначає
основні засади організаційних,
господарських відносин, що виникають у
сфері надання та споживання
житлово-комунальних послуг між їхніми
виробниками, виконавцями і
споживачами, а також їхні права та
обов'язки.

Частиною 1 статті 19 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги" передбачено, що відносини між
учасниками договірних відносин у сфері
житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах.

Форма та зміст (умови) типового
договору затверджені постановою
Кабінету Міністрів України від 21 липня
2005 року № 630 "Про затвердження Правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення та
типового договору про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення".

Згідно ст. 1 Закону України «Про
теплопостачання» та статуту, позивач
ТОВ «Краматорськтеплоенерго» є
виробником житлово - комунальних
послуг з теплопостачання /а.с.10/

В свою чергу, як зазначено в п. 1 ч.
2 статті 22 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги", виробник
зобов'язаний укласти договір з
виконавцем (споживачем) про умови
надання житлово-комунальних послуг,
тому суд критично ставиться до
заперечень представника ТОВ
«Краматорськтеплоенерго» що
укладання з споживачами договорів з
теплопостачання не є їх обов'язком.

Як вбачається з матеріалів
справи кожна з сторін надавала іншій
стороні для укладення договори про
надання послуг з централізованого
опалення основні положення яких
відповідали умовам типового договору
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 але
запропоновані кожною зі сторін
договори не були укладені. /а.с. 43-51/.

За положенням ст. 4 ЦПК України,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України
особа має право звернутись до суду за
захистом свого особистого немайнового
права або майнового права та інтересу у
визначені цією статтею способи. Суд
може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

При цьому, серед способів захисту,
передбачених ст. 16 ЦК України, не
зазначено такого способу захисту, як
установлення правовідносин (в тому
числі шляхом зобов'язання особи до
укладення відповідних договорів).

Виходячи із загальних засад
цивільного законодавства та
судочинства, права особи на захист у
суді порушених або невизнаних прав, меж
здійснення особою цивільних прав і
виконання цивільних обов'язків (ст. ст.
3, 6, 12 - 15, 20 ЦК України, ст. ст. 3-5 ЦПК
України) порушене право підлягає
захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16
ЦК України шляхом визнання договору
укладеним на умовах, передбачених
нормативним актом обов'язкової дії.

Зазначена позиція висловлена
Верховним Судом України у постановах №
6-110 цс12, № 6-107 цс12, яка є обов'язковою
відповідно до ст. 360-7 ЦПК України.

Враховуючи, що ОСОБА_3 обрав
спосіб захисту, не передбачений ст. 16 ЦК
України в його позовних вимогах до
товариства з обмеженою
відповідальністю
«Краматорськтеплоенерго» необхідно
відмовити.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст.10, 60, 88, 213 - 215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Краматорськтеплоенерго» до ОСОБА_3,
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості
за опалення та підігрів води,
задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю
«Краматорськтеплоенерго»
заборгованість за отриману теплову
енергію й гаряче водопостачання за
період з 01.12.2007 року по 01.02.2013 року в сумі
6927 грн. 15 коп. та витрати з судового
збору в сумі 229 грн. 40 коп.

В позовних вимогах ОСОБА_3 до
товариства з обмеженою
відповідальністю
«Краматорськтеплоенерго» про
зобов'язання укласти договір,
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення
суду може бути в Апеляційний суд
Донецької області через Краматорський
міський суд протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя І. М. Нейло