РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/684/14-ц

Пров. №2/668/686/14

07.04.2014 року Суворовський районний суд
міста Херсона у складі:

головуючого

Булах Є.М.,

при секретарі

Бірюкову
А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» до відділу державної
виконавчої служби Суворовського
районного управління юстиції у м.
Херсоні, третя особа: ОСОБА_1 про
звільнення з-під арешту майна
боржника,-

встановив:

Позивач звернувся до суду із
позовом до відповідача про звільнення
майна з-під арешту, мотивуючи тим, що
29.08.2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТБ Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «ОТП
Банк» був укладений кредитний договір
№ML-0AD/270/2007, відповідно до якого,
останній було надано кредит в сумі 42000,00
доларів США зі сплатою 4,99 % річних та
його повне повернення до 29.03.2027 року на
придбання нерухомого майна. В
забезпечення виконання ОСОБА_1 перед
кредитором своїх зобов'язань, 30.08.2007
року між ЗАТ «ОТП Банк»
правонаступником якого є ПАТ «ОТП
Банк» був укладений іпотечний договір
№PCL-0AD/355/2007, відповідно до якого в
заставу кредитору було передано
квартиру АДРЕСА_1.

09.07.2012 року між АТ «ОТП Банк» та
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було
укладено договір купівлі-продажу
кредитного портфелю, за яким Банк
відступив Факторингу право вимоги за
кредитним договором №ML-0AD/270/2007,
укладеного між ОСОБА_1, а також
відступлено право вимоги за іпотечним
договором від 30.08.2007 року. 15.10.2013 року
ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні
листом №21955 від 09.10.2013 року повідомив
позивача про те, що державним
виконавцем проводяться виконавчі дії
по стягненню з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2, у зв'язку із чим просив
повідомити про розмір заборгованості
ОСОБА_1 перед Факторингом для звернення
стягнення на житлову квартиру, що
перебуває у заставі Факторингу, для
задоволення вимог Стягувача, що не є
заставодержателем у виконавчому
провадженні. Листом - відповіддю
Факторинг повідомив державного
виконавця про те що іпотечний договір є
чинним, вказане майно перебуває у
заставі Факторинга, кредитні
зобов'язання не виконанні, залишок
боргу на час надання відповіді
становив 627929,44 грн. та зазначено, що
Факторинг згоди не дає на реалізацію
іпотечного майна.

Разом з цим, ознайомившись з
Витягом з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
обтяження, позивачем було встановлено,
що державним виконавцем накладено
арешт на майно ОСОБА_1 у тому числі і на
іпотечну квартиру, що перебуває у
заставі ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Позивачем 09.01.2013р. до відділу
ДВС направлено заяву про зняття арешту
із заставного майна ОСОБА_1 Проте на час
звернення до суду із позовом арешт
державним виконавцем не знято.
Враховуючи те, що накладений арешт на
іпотечне майно ОСОБА_1 перешкоджає
позивачу здійснити добровільний
продаж предмета іпотеки з метою
погашення заборгованості ОСОБА_1 за
кредитним договором, просили суд зняти
арешт з іпотечного майна, що належить
ОСОБА_1, а саме: з квартири АДРЕСА_1,
накладений постановою про арешт майна
від 29.05.2013 року державним виконавцем
відділу ДВС Суворовського РУЮ у м.
Херсоні Поліщуком Д.О.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, просив позов
задовольнити.

Представник відповідача у
судовому засіданні проти заявлених
позовних вимог не заперечував. При
вирішенні питання покладався на розсуд
суду..

ОСОБА_1 у судове засідання не
з'явились з невідомих суду причин, про
день, час та місце слухання справи
повідомлена у встановленому законом
порядку. Заяв, клопотань на адресу суду
не надсилала.

Заслухавши представника
позивача, представника відповідача,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону
України «Про іпотеку» іпотека - вид
забезпечення виконання зобов'язань
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотеко держатель має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку встановленому цим
Законом.

Згідно з ч. 6 ст. 7 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
порушення боржником основного
зобов'язання відповідно до іпотеки
іпотеко держатель має право
задовольнити забезпеченні нею вимоги
за рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку нерухоме
майно не зареєстровані у встановленому
законом порядку або зареєстровані
після державної реєстрації іпотеки.
Якщо пріоритет окремого права чи
вимоги на передане в іпотеку нерухоме
майно виникає відповідно до закону,
таке право чи вимога має пріоритет над
вимогою іпотекодержателя лише у разі
його/її виникнення та реєстрації до
моменту реєстрації іпотеки.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст. 57
Закону України «Про виконавче
провадження» арешт майна боржника
застосовується для забезпечення
реального виконання рішення. Арешт на
майно боржника може накладатися
державним виконавцем шляхом: винесення
постанови про арешт коштів та інших
цінностей боржника, що знаходяться на
рахунках і вкладах чи на зберіганні у
банках або інших фінансових установах;
винесення постанови про арешт коштів,
що перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.
Постановами, передбаченими частиною
другою цієї статті, може бути накладено
арешт у розмірі суми стягнення з
урахуванням виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій та
застосованих державним виконавцем
штрафів, на все майно боржника або на
окремі предмети. Копії постанови, якою
накладено арешт на майно боржника та
оголошено заборону на його відчуження,
державний виконавець надсилає органам,
що здійснюють реєстрацію майна або
ведуть реєстр заборони на його
відчуження.

Судом встановлено, що 29.08.2007 року
між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТБ Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «ОТП
Банк» був укладений кредитний договір
№ML-0AD/270/2007, відповідно до якого,
останній було надано кредит в сумі 42000,00
доларів США зі сплатою 4,99 % річних та
його повне повернення до 29.03.2027 року на
придбання нерухомого майна.

З метою забезпечення виконання
позичальником своїх зобов'язань за
вказаним кредитним договором 30.08.2007
року між ЗАТ «ОТП Банк»
правонаступником якого є ПАТ «ОТП
Банк» та ОСОБА_1 був укладений
іпотечний договір №PCL-0AD/355/2007,
відповідно до умов якого остання
передала в іпотеку банку, у якості
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором, наступне нерухоме
майно: квартира двокімнатна за номером
АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_1 на праві
приватної власності, на підставі
договору купівлі-продажу.

Відповідно до договору про
відступлення прав вимог від 07.09.2013 року
ПАТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» право вимоги за
кредитним договором №ML-0AD/270/2007 від
29.08.2007 року та іпотечним договором
№PCL-0AD/355/2007 від 30.08.2007 року.

За положенням п. 9.7. договору
іпотеки від 30.08.2007 року відступлення
прав за цим Договором здійснюється без
необхідності отримання згоди
Іпотекодавця, з одночасним
відступленням права вимоги за
Кредитним договором.

Відповідно до витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію
обтяжень, державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Суворовського РУЮ у м. Херсоні Поліщук
Д.О. 05.06.2013 року виніс постанову про
арешт майна та оголошення заборони на
його відчуження на все майно, що
належить ОСОБА_1, у тому числі і на
предмет іпотеки, а саме квартиру
АДРЕСА_1. Вказаний факт не
заперечувався у судовому засіданні
представником відповідача, який
пояснив, що на виконанні у відділі ДВС
Суворовського РУЮ перебуває виконавче
провадження№31114071, що відкрито за
виконавчим листом №2-764 виданим
Суворовським районним судом 30.12.2010 року
про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 боргу у сумі 1024957, 36 грн., під час
виконання якого державним виконавцем і
було постановлено накласти арешт на
заборону на відчуження усього майна, що
належить боржнику ОСОБА_1

Згідно з ч.3,4 ст. 54 Закону України
«Про виконавче провадження» для
задоволення вимог стягувача, які не є
заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернуто у разі: виникнення права
застави після винесення судом рішення
про стягнення боржником коштів; якщо
вартість предмета застави перевищує
розмір заборгованості боржника
заставодержателю.

Про звернення стягнення на
заставлене майно для задоволення вимог
стягувача, який не є заставодержателем,
державний виконавець повідомляє
заставодержателю не пізніше
наступного дня після накладення арешту
на майно або якщо йому стало відомо, що
арештоване майно боржника перебуває у
заставі, та роз'яснює право на
звернення до суду з позовом про зняття
арешту із заставленого майна.

Таким чином, в силу ст. 572 ЦК
України та ст.ст.1,3 ЗУ «Про виконавче
провадження» переважне право
одержання задоволення за рахунок
іпотечного майна, перед іншими
кредиторами цього боржника належить
іпотекодержателю, а саме Факторингу.
Кошти отриманні від реалізації
іпотечного майна, використовуються
насамперед для задоволення зобов'язань
боржника перед іпотеко держателем і
лише залишок коштів для задоволення
вимог інших стягувачів(ч.6 ст.54 ЗУ Про
виконавче провадження).

Разом з тим, позивачу стало
відомо із запита державного виконавця
ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні від
09.10.2013 року №21355, про те що відбувається
примусове виконання виконавчого листа
№2-764 від 30.12.2010 року про стягнення
заборгованості з ОСОБА_1 на користь
особи яка не є заставодержателем, а
відповідно до витягу від 05.06.2013 року
позивач дізнався що державним
виконавцем накладено арешт та заборону
відчуження на все майно, що належить
ОСОБА_1 у тому числі і на майно, що є
іпотечним та перебуває під заставою
позивача.

Таким чином, судом встановлено,
що право застави у ЗАТ «ОТП Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «ОТП
Банк» виникло 30.08.2007 року, тобто раніше,
ніж ВДВС Суворовського РУЮ м. Херсона
накладено арешт та заборону на
відчуження відносно іпотечного майна,
а саме: квартири АДРЕСА_1, яке належить
ОСОБА_1 на праві приватної власності,
на підставі договору купівлі-продажу, в
межах виконання виконавчого документа
про стягнення з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 суми боргу.

Згідно ст. 14 Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" пріоритет
зареєстрованих обтяжень визначається
у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з
вищим пріоритетом має переважне право
на звернення стягнення на предмет
обтяження.

Враховуючи те, що вимоги
позивача ґрунтуються на положеннях ст.
54 ЗУ «Про виконавче провадження, то
постанова державного виконавця
Поліщука Д.О. про накладання арешту та
заборони відчуження відносно квартири
АДРЕСА_1 належної ОСОБА_1, яка
знаходиться в іпотеці, унеможливлюють
виконання умов кредитного договору та
позбавляють позивача права на продаж
заставленого майна в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором,
тобто права на задоволення вимог за
рахунок іпотечного майна переважно
перед іншими кредиторами, як це
передбачено ч. 1 ст. 572 ЦК України, суд
вважає доводи позову обґрунтованими..

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 54 Закону України „Про
виконавче провадження», 10,11,60,88, 212-215, 218
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» до відділу державної
виконавчої служби Суворовського
районного управління юстиції у м.
Херсоні, третя особа: ОСОБА_1 про
звільнення з-під арешту майна боржника
- задовольнити.

Звільнити з-під арешту іпотечне
майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1, яка
належить на праві власності - ОСОБА_1, що
накладений постановою відділу
державної виконавчої служби
Суворовського районного управління
юстиції у м.Херсоні від 29.05.2013 року.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області через
Суворовський районний суд м. Херсона.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

СуддяБулах Є. М.