справа № 2/489/771/14
рішення

Іменем україни

07 квітня 2014 року м.Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

при секретарі Коденко К.В.

за участю:

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Ідея Банк»
(далі - ПАТ «Ідея Банк») до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором

встановив:

У січні 2014 року ПАТ «Ідея Банк»
звернулося до суду з позовом про
стягнення з відповідача кредитної
заборгованості в сумі 1328,53 грн.

У позові вказано, що 04.09.2008 між
Кредитною спілкою «Аккорд» та ОСОБА_1
було укладено кредитний договір від
04.09.2008 № 0135/АК1/35/0048142, право вимоги за
яким на підставі генерального
договору від 01.02.2008 відступлено
Відкритому акціонерному товариству
«Плюс Банк», який в подальшому
перейменований в ПАТ «Ідея Банк».

Згідно кредитного договору відповідач
отримала кредит в розмірі 3320,40 грн. зі
сплатою 54,75 % річних, з погашенням
кредиту та процентів у терміни,
передбачені графіком щомісячних
платежів.

Станом на 10.12.2013 за відповідачем, яка
останнє погашення заборгованості
здійснила 13.01.2011, рахується
заборгованість із 119,20 грн.
заборгованості по тілу кредиту, 270,94
грн. прострочених процентів, 1,07 грн.
строкових процентів, 222,32 грн. - пені та
715,00 грн. - віндикаційних витрат.

У судове засідання позивач
представника не направив, у письмовій
заяві просив розглядати спір за
відсутності його представника та
задовольнити вимоги.

Відповідач позов визнала частково в
частині заборгованості по тілу
кредиту. Одночасно просила застосувати
до спірних правовідносин строк
позовної давності, надавши письмову
заяву.

Суд, заслухавши відповідача,
дослідивши матеріали справи і оцінивши
зібрані в ній докази, вважає позов
таким, що підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи встановлено, що
04.09.2008 між Кредитною спілкою «Аккорд»
та ОСОБА_1 було укладено кредитний
договір від 04.09.2008 № 0135/АК1/35/0048142.

На підставі Генерального договору від
01.02.2008 право вимоги за кредитним
договором було відступлено кредитною
спілкою Відкритому акціонерному
товариству «Плюс Банк», який
перейменовано в ПАТ «Ідея Банк».

Згідно із умовами кредитного договору
відповідач отримала кредит у розмірі
3320,00 грн., зі сплатою 0,15 процентів за
кожен день користування кредитом, з
кінцевим строком повернення коштів до
04.09.2009.

За розрахунком позивача, станом на
10.12.2013 за відповідачем рахується
заборгованість із 119,20 грн.
заборгованості по тілу кредиту, 270,94
грн. прострочених процентів, 1,07 грн.
строкових процентів, 222,32 грн. пені та
715,00 грн. віндикаційних витрат, разом
1328,53 грн.

Із пояснень відповідача встановлено,
що останнє погашення заборгованості
вона здійснила 13.01.2011 в сумі 200,00 грн.
Після цього вважала, заборгованість
погашеною.

Між тим, жодних належних і допустимих
доказів на підтвердження своїх доводів
про відсутність заборгованості суду не
надала.

Одночасно відповідач просила
застосувати до спірних правовідносин
строк позовної давності.

Відповідно до статті 526, частин першої
статті 530 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, в тому числі
сплата неустойки (стаття 611 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк.

Статтею 256 ЦК України визначено, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутись до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено
відповідачкою, є підставою для відмови
у позові (частина четверта статті 267 ЦК
України). Перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Після переривання
перебіг позовної давності
починається заново (стаття 264 ЦК
України).

Загальна позовна давність встановлена
тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК
України). Позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки - штрафу, пені ( частина друга
статті 258 ЦК України).

Згідно частини першої статті 264 ЦК
України перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дій, що
свідчать про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

Із змісту кредитного договору
вбачається, що кінцевим строком
погашення кредиту є 04.09.2009.

В останнє погашення заборгованості
відповідач здійснила 13.01.2011, а до суду
позивач звернувся 11.01.2014, що
підтверджується штемпелем на
поштовому конверті.

Таким чином, строк позовної давності
перервався 13.01.2011, а відтак його
трирічний строк закінчився 13.01.2014, а
тому позов подано в межах строку
позовної давності, за винятком пені, на
яку поширюється спеціальний строк
позовної давності в один рік,
встановлений статтею 258 ЦК України,
який закінчився 13.01.2012. У зв'язку із
цим, вимоги про стягнення пені
задоволенню не підлягають.

При вирішенні спору в частині інших
вимог суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Частиною другою статті 1054 ЦК України
встановлено, що до відносин за
кредитним договором застосовуються
положення параграфа 1 глави 71 цього
Кодексу у, яким врегульовано відносини
позики. Згідно частини другої статті
1050 вказаного Кодексу якщо позичальник
своєчасно не повернув суму позики, він
зобов'язаний сплатити грошову суму
відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до положень статті 536 ЦК
України за користування чужими
грошовими коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти у розмірі,
встановленому договором.

Доказами, які є в матеріалах справи
підтверджується, що відповідач має
заборгованість за кредитом та
процентами, розмір яких вказано у
позові та відповідачем не спростовано,
що вказує на порушення позичальником
грошових зобов'язань, а тому позов в цій
частині є обґрунтованим і підлягає
задоволенню.

Стосовно стягнення 715,00 грн.
віндикаційних витрат в цій частині
позов є безпідставним, так як такі
виплати кредитним договором не
передбачено.

Тому, враховуючи вимоги статті 526 ЦК
України, згідно якої зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, вимоги про стягнення
відентикаційних витрат задоволенню не
підлягають.

Так як при зверненні до суду позивач не
в повній мірі сплатив судовий збір,
замість 243,60 грн., сплачено 229,40 грн., що
підтверджується меморіальним ордером
№ РХ:1461 (112327) від 25.12.2013, а спір вирішено
судом, відповідно до статті 88 ЦПК
України судовий збір підлягає
наступному розподілу.

Виходячи з судового збору в розмірі 243,60
грн., пропорційно задоволеному позову
(29,45 %) з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню 71,74 грн. судового
збору.

Недоплачена різниця судового збору в
розмірі 14,20 грн. (243,60 - 229,40), підлягає
стягненню з ПАТ «Ідея Банк» на користь
держави.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 212-214 ЦПК
України, суд -

вирішив:

Позов Публічного акціонерного
товариства «Ідея Банк» - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (іден. номер НОМЕР_1)
на користь Публічного акціонерного
товариства «Ідея Банк» заборгованість
по кредитному договору від 04.09.2008 №
0135/АК1/35/0048142, яка складається із 119,20
грн. заборгованості по тілу кредиту та
272,01 грн. процентів, всього 391,21 грн.
(триста дев'яносто одна гривня 21 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 (іден. номер НОМЕР_1)
на користь Публічного акціонерного
товариства «Ідея Банк» судовий збір в
розмірі 71,74 грн. (сімдесят одна гривня 74
коп.).

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Ідея Банк» на користь
держави судовий збір в розмірі 14,20 грн.
(чотирнадцять гривень 20 коп.).

У іншій частині вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, яка може бути
подана до апеляційного суду
Миколаївської області через
Ленінський районний суд м. Миколаєва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Повний текст рішення

підписано 07.04.2104.