Справа № 645/1616/14-ц
Провадження № 2/645/964/14
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

27 березня 2014 року
м.
Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова в
складі:

головуючого - судді Бабкової Т.В.,

при секретарі судових засідань -
Білобровій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
виселення,-

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду
із вказаним позовом. На обґрунтування
позовних вимог посилалася на те, що
вона є власником квартири АДРЕСА_1 на
підставі договору купівлі-продажу від
03.12.2013 року. Після придбання квартири
вона збиралася вселятися в неї, але в
спірній квартирі без жодних правових
підстав проживає відповідач - ОСОБА_3,
який відмовився звільняти квартиру без
пояснень. Договір найму з відповідачем
не укладався. В квартирі відповідач не
зареєстрований, не оплачує ніяких
комунальних послуг, займає приміщення
самоправно. Добровільно звільняти
приміщення не бажає, чим створює
перешкоди в користуванні квартирою.
Посилаючись на положення Закону
України «Про власність», ст.391 ЦК
України, якими передбачено право
власника вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном, ОСОБА_2
просила суд виселити ОСОБА_3 з
квартири АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач
ОСОБА_2 підтримала позов у повному
обсязі. Пояснила суду, що на підставі
нотаріально посвідченого договору
купівлі-продажу від 03.12.2013р. набула
права власності на однокімнатну
ізольовану квартиру АДРЕСА_1. Під час
укладання вказаного договору
продавець ОСОБА_3 зобов'язався
звільнити вказану квартиру до 03.12.2013р.
і знятися з реєстрації по цій адресі,
передати позивачці ключі від
квартири. Проте, вказані зобов'язання
ОСОБА_3 не виконує, ключі від квартири
позивачу не надав, доступу до квартири
вона не має, зі слів сусідів їй відомо,
що в квартирі і досі мешкає ОСОБА_3 Крім
того, вона особисто приходячи у
вечорі до квартири, бачила в її вікнах
світло, проте двері їй не відчиняють.
ОСОБА_2 зазначила, що є законним
власником квартири АДРЕСА_1, в той час
як відповідач безпідставно займає
вказане житлове приміщення, не маючи
права власності на нього, а також не
маючи реєстрації свого місця
проживання по вказаній адресі.

Відповідач ОСОБА_3, відповідно до
правил ст.74 ЦПК України, неодноразово
поштою викликався у судове засідання
за наявними у справі даними про його
місце проживання , однак всупереч
своїх процесуальних обов'язків
повістки не отримував і при цьому
ніяких заяв щодо зміни свого місця
проживання до суду не надав, що
свідчить про його відсутність за цією
адресою, внаслідок чого за змістом
абз. 5 ч.5 вказаної статті ЦПК України
вважається, що судова повістка вручена
йому належним чином. Тому суд, у
світлі вимог ст.6 Конвенції «Про захист
прав людини і основоположних свобод»
і положень ст.157 ЦПК України, для
забезпечення належного балансу
процесуальних прав та обов'язків
сторін у справі вважає за можливе
розглянути позов за відсутності
відповідача ОСОБА_3

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо даних про права та
взаємовідносини сторін, суд вважає
можливим вирішити справу на підставі
наявних у ній матеріалів та ухвалити
заочне рішення, проти чого не заперечує
позивач, що відповідає положенням ст.
224 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
дослідивши надані докази у їх
сукупності, вважає позов таким, що
підлягає задоволенню, виходячи із
наступного.

Судом встановлено, що 03.12.2013 р. між
позивачкою ОСОБА_2 як покупцем та
відповідачем ОСОБА_3 як продавцем було
укладено договір купівлі-продажу
однокімнатної ізольованої квартири
АДРЕСА_1, що підтверджується наданим
позивачкою договором купівлі-продажу
та витягом з Державного реєстру
правочинів № 13865111 від 03.12.2013 р. (а.с. 4, 5)

Як вбачається зі змісту вказаного
правочину (п.3) продаж квартири АДРЕСА_1
є дійсним наміром сторін, вчинено за
219000грн., які гроші покупець сплатив , а
представник продавця на підставі
довіреності ОСОБА_4 отримав для свого
довірителя , повністю , ще до підписання
цього договору.

Крім того, із змісту правочину
випливає, що відповідно до п.8 договору
купівлі-продажу продавець ОСОБА_3
зобов'язався звільнити вказану
квартиру до 03.12.2013р. і знятися з
реєстрації по цій адресі, передати
позивачці ключі від квартири.

Згідно довідки ЖК «Імпульс» від
02.12.2013 р. вбачається, що станом на
01.12.2013р. в квартирі АДРЕСА_1 без
реєстрації проживає ОСОБА_3 ,
яких-небудь інших осіб, зареєстрованих
по вказаній адресі не має (а.с. 6).

На підставі наведеного, судовим
розглядом встановлено, що позивачка
ОСОБА_2 на законних правових
підставах 03.12.2013р. набула права
власності на однокімнатну ізольовану
квартиру АДРЕСА_1, в той час як її
колишній власник не виконав свого
обов'язку по передачі ключів від
квартири ОСОБА_2 та самочинно, без
згоди власника та укладання з ним
договору найму займає зазначене
житлове приміщення.

Посилання позивачки як на
обґрунтування заявленого позову на
положення Закону України «Про
власність» є безпідставними, в зв'язку
з тим, що вказаний закон втратив
своєї чинності на підставі Закону
України N 997-V ( 997-16 ) від 27.04.2007р., проте
умовами ст. 391 ЦК України передбачене,
що власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Із змісту ст.169 ЖК України
випливає, що у разі відсутності
укладеного належним чином договору
найму житлового приміщення , що
належить громадянинові на праві
приватної власності, вказані особи
зобов'язані звільнити житлове
приміщення, а в разі
відмовлення-підлягають виселенню в
судовому порядку без надання іншого
житлового приміщення.

На підставі зазначеного вище суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими, а
відповідач ОСОБА_3 підлягає виселенню з
квартирі АДРЕСА_1 без надання іншого
житлового приміщення.

Питання про розподіл судових
витрат суд вирішує відповідно до вимог
ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись
ст. 391 ЦК України, ст.169 ЖК України, ст.ст.
10,11, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
виселення - задовольнити.

Виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1
без надання іншого житлового
приміщення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 243 грн. 60
коп.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Позивач та інші особи, які брали
участь у справі мають право оскаржити
заочне рішення в загальному порядку до
апеляційного суду Харківської області
через суд першої інстанції протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя