РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року
Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді
Гирич С. В.

при секретарі судових засідань
Волоско Х.О.

з участю представника позивача
Ковальчук Л.О.

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні

розглянувши цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, суд -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся із позовом до
відповідача про стягнення
заборгованості за кредитним договором
від 30.08.2005 року №014/08-5/3775-СК в сумі 5160,91
доларів США, що у еквіваленті згідно
курсу НБ України складає 41 251 грн. 15
коп. та складається з: заборгованості
за кредитом в сумі 1642,49 доларів США,
заборгованості по сплаті відсотків в
сумі 99,42 доларів США, пені за невчасну
сплату кредиту та відсотків в сумі 3419,00
доларів США.

Свої вимоги мотивує тим, що 30.08.2005 року
між Акціонерним поштово-пенсійним
банком «Аваль» (правонаступником всіх
прав та обов'язків якого являється ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль») та ОСОБА_4 було
укладено кредитний договір
№014/08-5/3775-СК, додаткову угоду від 28.04.2009
року №1 з додатками №1 та №2, відповідно
до умов яких відповідач отримав кредит
в сумі 31700,00 доларів США строком до
30.01.2014 року з виплатою 12,0% річних. Однак
відповідачем взяті на себе кредитні
зобов'язання виконувалися не належним
чином, станом на 13.01.2014 року утворилася
заборгованість по кредиту та
відсотках. Оскільки вимогу про
виконання порушеного зобов'язання
відповідач не виконав, заборгованість
по кредиту не погасив, і умовами
договору передбачено стягнення
неустойки у виді пені, у випадку
невиконання умов договору, а тому
просить позов задоволити.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала,
дала пояснення аналогічні вище
наведеним.

Відповідач в судове засідання не
з'явився повторно, про час та місце
розгляд справи був повідомлений
належним чином шляхом вручення судових
повісток про розгляд справи у судових
засіданнях 07.03.2014 року (а.с.37) та 16.04.2014
року (а.с.45) через поштове відділення, а
також шляхом передачі судової повістки
про розгляд справи у судовому
засіданні 26.03.2014 року через його
дружину (а.с.38).

Зважаючи на те, що позивач не заперечує
проти заочного розгляду справи, а
належно повідомлений про розгляд
справи відповідач в судове засідання
не з'явився повторно, суд вважає, що
відповідно до ст.224 ЦПК України, справу
слід розглянути у його відсутності,
постановивши заочне рішення. При цьому
суд відхиляє клопотання дружини
відповідача - ОСОБА_5 про перенесення
розгляду справи у зв'язку із
захворюванням відповідача, оскільки
відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 169 ЦПК
України суд вправі відкласти розгляд
справи лише у випадку першої неявки
належним чином повідомленого
відповідача, який не з'явився у зв'язку
із поважною причиною. Відповідач вже
втретє не з'явився в судове засідання,
і двічі подавав клопотання про
відкладення розгляду справи через
наявність захворювання, в той же час
він не скористався правом забезпечити
явку представника.

Заслухавши пояснення представника
позивача, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, дослідивши та перевіривши
усі обставини справи, суд позов
задовольняє частково з таких підстав.

Відповідно до ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст.525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за
користування чужими грошима, боржник
зобов'язаний сплачувати проценти.
Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.530 ч.1 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України,
встановлено, що якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то вразі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилась, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
ст.1048 ЦК України.

Судом встановлено, що 30.08.2005 року між
Акціонерним поштово-пенсійним банком
«Аваль» (правонаступником всіх прав та
обов'язків якого являється ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль») та ОСОБА_4 було
укладено кредитний договір №014/08-5/3775-СК
(а.с.6-8), додаткову угоду від 28.04.2009 року
№1 (а.с.10) з додатками №1 та №2 (ас..11,12),
відповідно до умов яких відповідач
ОСОБА_4 отримав кредит в сумі 31700,00
доларів США строком до 30.01.2014 року з
виплатою 12,0% річних.

Відповідно до п.1.3 договору позичальник
зобов'язався здійснювати погашення
кредиту та відсотків за користування
кредитом щомісячно згідно Графіку
погашення кредиту та відсотків за
кредитом.

Факт отримання відповідачем кредиту в
сумі 31700 доларів США підтверджується
меморіальним ордером від 31.08.2005 року
№К5/2 (а.с.13).

Однак, як встановлено в судовому
засіданні відповідач свої зобов'язання
по кредитному договору №014/08-5/3775-СК від
30.08.2005 року виконував не належним чином,
допустив утворення заборгованості по
сплаті кредиту та відсотків по кредиту,
у зв'язку із чим йому направлялася
письмова вимога від 18.12.2013 року про
дострокове виконання грошових
зобов'язань за кредитним договором.

Проте, вимога банку про повернення
коштів відповідачем виконана не була,
грошові зобов'язання за кредитним
договором перед банком не погашені,
згідно із представленим розрахунком
(а.с.14-15), станом на 13.01.2014 року
заборгованість відповідача за
кредитом становила 1642,49 доларів США, за
відсотками - 99,42 доларів США.

Оскільки відповідач отримавши кредит,
взяті на себе зобов'язання згідно
кредитного договору не виконував
належним, допустив утворення
заборгованості, вимогу про дострокове
виконання грошових зобов'язань не
виконав, а тому суд вважає, що позовні
вимоги в цій частині є підставними та
підлягають до задоволення шляхом
стягнення із позичальника на користь
кредитора усієї суми заборгованості за
кредитом та відсотках по кредиту.

При цьому, хоча і положення ст.ст. 524, 533,
627, 628 ЦК України, ст. 16 Закону України
«Про фінансовий лізинг» визначають
національну валюту України як єдиний
законний платіжний засіб на території
України, однак не містять заборони на
вираження у договорі грошових
зобов'язань в іноземній валюті,
визначення грошового еквівалента в
іноземній валюті, а тому, з врахуванням
взятих на себе відповідачем
зобов'язань по кредитному договору у
іноземній валюті, слід стягнути із
нього заборгованість за кредитним
договором у доларах США з визначенням
гривневого еквіваленту станом на день
винесення судового рішення.

В частині стягнення із відповідача
пені суд вважає, що позовні вимоги
підлягають до часткового задоволення
виходячи з наступного.

Дійсно, відповідно до п.9.1 договору
сторони передбачили, що за порушення
строків повернення кредитної
заборгованості та відсотків за
користування кредитом, позичальник
сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочки.

Згідно представленого розрахунку
(а.с.14-15), станом на 13.01.2014 року
відповідачу нарахована пеня за весь
час виникнення прострочки по сплаті
кредиту та відсотків по кредиту в сумі
3419,00 доларів США.

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею
є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Положенням ч.3 ст. 551 ЦК України
передбачено, що розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Оскільки розмір заборгованості за
кредитним договором становить: за
кредитом в сумі 1642,49 доларів США та за
відсотками - 99,42 доларів США, а розмір
нарахованої пені більш ніж у двічі
перевищує розмір основної
заборгованості, тому суд вважає, що
такий розмір пені підлягає зменшенню
до суми 500 доларів США, яку слід
стягнути із відповідача. Судові
витрати по справі слід покласти на
відповідача.

Керуючись ст.ст.10,60, 88, 209, 212-215, 224 ЦПК
України, суд -

в и р і ш и в:

позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, персональний
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»,
, заборгованість за
кредитним договором від 30.08.2005 року
№014/08-5/3775-СК в сумі 2241,91 доларів США, що у
еквіваленті згідно курсу НБ України
станом на 16.04.2014 року складає 25549 грн. 05
коп., що складається із: заборгованості
за кредитом в сумі 1642,49 доларів США,
заборгованості по сплаті відсотків в
сумі 99,42 доларів США та пені за невчасну
сплату кредиту та відсотків в сумі 500,00
доларів США.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_4, персональний
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»,
, понесені позивачем судові
витрати - судовий збір в розмірі 412 грн.
51 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом за письмовою заявою відповідача,
поданою протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга в строки і порядок
передбачені ст. 294 ЦПК України до
апеляційного суду Львівської області
через місцевий суд.

Суддя:
Гирич С. В.