Головуючий суду 1 інстанції - Половинка
Доповідач - Околот Г.М.
Справа № 426/2036/13-ц
Провадження № 22ц/782/1471/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Луганської області у складі:

головуючого судді - Околота
Г.М.,

суддів - Гаврилюка В.К.,
Коротенка Є.В.,

при секретарі - Арутюнян Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Сватівського районного
суду Луганської області від 25
листопада 2013 року за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
повнолітню дитину яка продовжує
навчання,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулась з
позовом до ОСОБА_2 і просила стягнути
на її користь аліменти на утримання
повнолітньої дочки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 на період її навчання у
твердій грошовій сумі у розмірі 50%
щомісячного доходу відповідача до
закінчення навчання, посилаючись на те,
що дочка навчається у Національному
фармацевтичному університеті м.
Харкова на денній формі навчання, вона
не працює, стипендію не отримує
оскільки навчається за контрактом.
Відповідач ніякої допомоги дочці не
надає, чим ставить її в скрутне
становище.

Рішенням Сватівського районного
суду Луганської області від 25
листопада 2013 року позовні вимоги
ОСОБА_3 були задоволені частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліменти на утримання дитини ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно у розмірі 35% від
всіх видів його доходів починаючи з 22
жовтня 2013 року на період навчання
ОСОБА_4 в учбовому закладі , але не
більше як до досягнення нею 23 річного
віку. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на
користь держави у розмірі 229,40 грн.
Рішення допущено до негайного
виконання в частині платежу аліментів
за один місяць.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2
ставить питання про зміну рішення суду
в частині визначеного розміру
аліментів, зменшивши їх до ? частини,
посилаючись на неповне з`ясування
судом обставин справи, невідповідність
висновків суду встановленим
обставинам. В обґрунтування скарги
зазначає , що судом першої інстанції
при визначенні розміру аліментів не
враховано його матеріальне становище ,
не взяті до уваги ті обставини, що він
не працює, отримує лише мінімальну
пенсію по інвалідності і єдиним його
доходом є доходи від оренди землі, а
також не враховано матеріальне
положення позивачки та членів її сім'ї.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам рішення суду
першої інстанції у повні мірі не
відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги
позивача та стягуючи з відповідача на
її користь аліменти на період навчання
в розмірі 35% із усіх видів його
заробітку (доходу), починаючи з 22.10.2013
року і до досягнення ОСОБА_4 23-річного
віку, суд першої інстанції виходив з
обов'язку батьків утримувати своїх
повнолітніх дітей до досягнення ними
23-річного віку та можливості ОСОБА_2
надавати допомогу саме у такому
розмірі.

Проте з висновком суду щодо
визначеного розміру аліментів, який
підлягає стягненню на користь
позивача, колегія суддів не
погоджується з наступних підстав.

Пленум Верховного Суду України у п.11
постанови «Про судове рішення у
цивільній справі» від 18 грудня 2009 року
№14 роз'яснив, що у мотивувальній
частині рішення слід наводити дані про
встановлені судом обставини, що мають
значення для справи, їх юридичну оцінку
та визначені відповідно до них
правовідносини, а також оцінку всіх
доказів.

Суд першої інстанції зазначених вимог
закону не дотримався і ухвалив судове
рішення, яке не в повній мірі
відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України.

Судом встановлено, що сторони
перебувають у зареєстрованому шлюбі з
27.04.1995 року. Від шлюбу сторони мають
повнолітню дочку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
яка навчається з вересня 2013 року на 1
курсі Національного фармацевтичного
університету м. Харкова на денній формі
навчання, за контрактом , не працює,
стипендії не отримує, строк навчання 4
роки до 2017 року. Дані обставини
сторонами не заперечуються. (а.с. 7,8, 17-18)

Покладаючи на відповідача обов'язок зі
сплати аліментів на користь позивача
на утримання доньки ОСОБА_4, суд першої
інстанції виходив з того факту що
повнолітня донька навчається в
університеті, стипендію не отримує, що
підтверджується матеріалами справи , у
зв'язку з чим потребує матеріальної
допомоги , при цьому визначаючи розмір
аліментів, що підлягає стягненню з
відповідача, суд не встановив та не
врахував обставини, що мають значення
по справі, в тому числі й те, чи має
можливість відповідач сплачувати
аліменти у визначеному судом розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з позовом
про стягнення аліментів має той з
батьків, з ким проживає дочка, син, а
також самі дочка, син, які продовжують
навчання (ч. 3 ст. 199 СК України).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 20 постанови від 15.05.2006 року
№ 3 "Про застосування судами окремих
норм Сімейного кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів",
обов'язок батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

Так, відповідно до ч.1 ст. 200 СК України,
при визначенні розміру аліментів на
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчання, суд враховує
обставини, зазначені у ст. 182 СК України,
а саме: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини, стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів, інші обставини, що мають
істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 200 СК України, при
визначенні розміру аліментів з одного
з батьків суд бере до уваги можливість
надання утримання другим з батьків,
своїми дружиною, чоловіком та
повнолітніми дочкою, сином.

Як вбачається з матеріалів справи
повнолітня ОСОБА_4 самостійного
заробітку не має, навчається на
контрактній основі на 1-му курсі денної
форми навчання Національного
фармацевтичного університету м.
Харкова, строк навчання якої
закінчується у 2017 році , стипендію гне
отримує , у зв'язку з чим потребує
матеріальної допомоги.( а.с. 16, 17-18)

Відповідач ОСОБА_2 не працює, є
інвалідом 3 групи, отримує пенсію по
інвалідності у розмірі 1007 грн., а також
доход у вигляді орендної плати за
користування земельним паєм ( а.с. 22, 50,
54, 55)

В судовому засіданні суду першої
інстанції ї відповідач не заперечував
проти стягнення з нього аліментів у
розмірі 1/4 частини від його доходу.

Позивач ОСОБА_3 працює головним
спеціалістом відділу з виплати пенсій
в управлінні Пенсійного фонду України
в Сватівському районі Луганської
області, заробітна плата якої за 6
місяців склала 23 532, 74 грн. , крім того
позивач отримує пенсію з втрати
годувальника в розмірі 994 грн. за
місяць, а також знаходиться на обліку в
УСЗН Сватівської райдержадміністрації
та отримує державну соціальну допомогу
інвалідам з дитинства у розмірі 894 грн.
за місяць. ( а.с.11,12,13)

Колегія суддів вважає, що всупереч ст.
200 СК України, при визначенні розміру
аліментів судом першої інстанції не
враховано рівності обов'язку батьків
утримувати своїх дітей та не надано
оцінки доказам, щодо матеріального
становища сторін, а тому доводи
відповідача в цій частині є
обґрунтованими.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів, враховуючи матеріальне
становище позивача та відповідача і
виходячи з рівності обов'язку батьків
утримувати дитину, конституційного
права особи на прожитковий мінімум,
вважає необхідним апеляційну скаргу
ОСОБА_2 задовольнити і змінити рішення
суду, зменшивши розмір аліментів, який
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивачки на утримання
повнолітньої дочки, яка продовжує
навчання з 35% до ? частки заробітку
(доходу) щомісячно.

В іншій частині рішення суду
відповідає нормам матеріального та
процесуального закону.

Керуючись ст..ст.303, 307, 309, 313, 314, 316, 325 ЦПК
України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Сватівського районного суду
Луганської області від 25 листопада 2013
року в частині розміру стягнутих
аліментів змінити.

Зменшити розмір аліментів, які
підлягають стягненню з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 на утримання
повнолітньої дочки ОСОБА_4, ка
продовжує навчання з 35% до ? частки
заробітку (доходу) щомісячно.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: