Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

31.03.2014
Провадження №2/425/354/14

Справа №425/984/14-ц

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської
області у складі:

головуючого судді Мирошникової О.Ш.,

при секретарі Кулішовій О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Рубіжанської державної
нотаріальної контори Луганської
області, третя особа ОСОБА_2 про
звільнення з-під арешту майна, -

встановив:

18 березня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
Рубіжанського міського суду
Луганської області з позовом до
Рубіжанської державної нотаріальної
контори Луганської області, третя
особа ОСОБА_2 про звільнення з-під
арешту 1/3 частки квартири АДРЕСА_1, який
було накладено 21.07.1999 року. В
обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1
зазначає, що зазначена квартира є
спадщиною після смерті її сина ОСОБА_3,
яку позивач прийняла у спадок, проте
отримати свідоцтво про право на
спадщину ОСОБА_1 не має можливості з
причини наявності вказаного арешту на
1/3 частку квартири на ім'я колишнього
власника цієї частки квартири ОСОБА_2
Наявність арешту порушує права
позивача як спадкоємця, тому позивач
звернулася до суду з цим позовом.

Позивач в судове засідання не
з'явилася, про дату, час та місце
розгляду справи була повідомлена
належним чином, причини неявки не
повідомила, надала до суду заяву, в якій
просить слухати справу за її
відсутності, позов підтримує в повному
обсязі.

Державний нотаріус в судове засідання
не з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, причини неявки в судове
засідання суду не повідомив, надав суду
заяву, в якій зазначив, що позов визнає
повністю, просить розглядати справу
без його участі.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилася, про дату, час та місце
розгляду справи була повідомлена
належним чином, причини неявки не
повідомила.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України
відповідач може визнати позов протягом
усього часу судового розгляду,
зробивши усну заяву або письмову, яка
приєднується до справи, у цьому разі
суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Суд, розглянувши справу в межах
заявлених позовних вимог, об'єктивно
оцінивши докази, які містяться в
матеріалах справи, вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 належала
квартира АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Рубіжанського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
18.01.2002 року за реєстром № 123. Право
власності ОСОБА_3 було зареєстровано КП
«Бюро технічної інвентаризації»
Рубіжанської міської ради 08.02.2008 року
(а.с. 6-7).

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_1,
виданого Відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Рубіжанського міського управління
юстиції у Луганській області 05.05.2011
року ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3
серії НОМЕР_2, виданого Рубіжанським
міським ЗАГС Луганської області 03.03.1983
року його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_1
(а.с. 8).

Після смерті ОСОБА_3 залишилася
спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1.

Згідно відповіді приватного нотаріуса
Рубіжанського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 № 83/2-14 ввід 21.03.2014 року
спадщину після померлого ОСОБА_3
прийняла його мати ОСОБА_1, батько
померлого ОСОБА_5 відмовився від
спадщини, що підтверджується
інформаційною довідкою із Спадкового
реєстру та копією заяви про відмову від
спадщини від 03.11.2011 року (а.с. 27-30).

Таким чином, позивач ОСОБА_1 прийняла
спадщину після смерті свого сина
ОСОБА_3

З матеріалів справи вбачається, що
квартира, яка належала померлому
ОСОБА_3, була ним придбана у продавців -
ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, що
підтверджується копією договору
купівлі-продажу від 18.01.2002 року. Згідно
п. 6 цього договору продавці
стверджували, що квартира АДРЕСА_1, яка
є предметом цього договору, на момент
його укладення нікому іншому не
продана, не подарована, не відчужена
іншим способом, не заставлена, в спорі і
під забороною не перебуває, прав щодо
квартири у третіх осіб немає (а.с. 6).

Згідно інформації з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна від 20.03.2014 року наявне обтяження у
вигляді арешту на 1/3 частку квартири
АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_2, підстава
обтяження постанова б/н від 22.07.1999 року
податкової міліції, архівний запис від
24.03.2005 року, тобто відомості щодо
обтяження на частку квартири були
внесені 24.03.2005 року на підставі
архівного запису про постанову від
22.07.1999 року (а.с. 11, 26).

Таким чином, суд приходить до висновку,
що арешт 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 на
ім'я колишнього власника цієї частки
ОСОБА_2 було накладено після того як
зазначена квартира була відчужена
ОСОБА_3, тобто на момент внесення запису
про обтяження на 1/3 частку квартири до
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна Рубіжанської
державною нотаріальною конторою, ця
квартира не належала ОСОБА_2, а належала
ОСОБА_3 (а.с. 26).

Згідно листа ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ
Міндоходів у Луганській області від
25.01.2014 року, відсутні відомості щодо
обтяження 1/3 частки квартири АДРЕСА_1.
Також згідно листа Рубіжанської ОДПІ
ГУ Міндоходів у Луганській області від
19.02.2014 року відсутні вимоги на 1/3 частку
квартири АДРЕСА_1 (а.с. 12, 13).

Відповідно до ст. 73 Закону України «Про
нотаріат», в редакції станом на 22.07.1999
року, державний нотаріус чи посадова
особа виконавчого комітету сільської,
селищної, міської Ради народних
депутатів за місцезнаходженням жилого
будинку, квартири, дачі, садового
будинку, гаража, іншого нерухомого
майна чи місцем розташування земельної
ділянки накладають заборону їх
відчуження, зокрема, в усіх інших
випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про
нотаріат», в редакції станом на 22.07.1999
року, одержавши повідомлення установи
банку, підприємства чи організації про
погашення позички, повідомлення про
припинення договору застави, а також
припинення чи розірвання договору
довічного утримання, державний
нотаріус або посадова особа
виконавчого комітету сільської,
селищної, міської Ради народних
депутатів знімає заборону відчуження
жилого будинку, квартири, дачі,
садового будинку, гаража, земельної
ділянки, іншого нерухомого майна.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до п. 4.17 Глави 10 Розділу 2
Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, якщо на спадкове
майно накладено арешт судовими чи
слідчими органами, видача свідоцтва
про право на спадщину затримується до
зняття арешту.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 позбавлена
можливості отримати свідоцтво про
право на спадщину, у зв'язку з наявністю
арешту на частку спадкового майна -
квартиру АДРЕСА_1, оскільки на 1/3 частку
цієї квартири було накладено арешт на
ім'я колишнього власника цієї частки
квартири ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно ст. 19 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» судове
рішення, яке набрало законної сили, є
підставою для здійснення
реєстраційних дій.

Таким чином, оскільки наявна в Єдиному
реєстрі заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна заборона на 1/3 частку
квартири АДРЕСА_1 порушує право
позивача на отримання свідоцтва про
право на спадщину та державна
реєстрація припинення зазначеного
обтяження не може бути проведена на
загальних підставах, які зазначені у
Законі України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», враховуючи
визнання позову відповідачем, тому суд
приходить до висновку про задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 та звільнення
з-під арешту 1/3 частку квартири АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 212-215, 218 ЦПК
України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Рубіжанської державної
нотаріальної контори Луганської
області, третя особа ОСОБА_2 про
звільнення з-під арешту майна -
задовольнити повністю.

Звільнити з-під арешту 1/3 частку
квартири АДРЕСА_1, внесену до Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна 02.12.2005 року за № 2652148,
зареєстровану реєстратором
Рубіжанською державною нотаріальною
конторою Луганської області на
підставі постанови б/н від 22.07.1999 року.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Луганської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О.Ш. Мирошникова