Номер провадження: 22-ц/785/4138/14
Головуючий у першій інстанції Донцов
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Кварталової А.М., Фальчука В.П.

при секретарі: Швець В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою генерального
директора Приватного акціонерного
товариства «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА" - Шукатко
Андрія Олеговича на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 06 лютого 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до Приватного
акціонерного товариства «Українська
акціонерна страхова компанія АСКА" про
стягнення страхового відшкодування,
стягнення моральної шкоди -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до ПАТ «Українська
акціонерна страхова компанія АСКА", в
якому просила стягнути з Приватного
акціонерного товариства «Українська
акціонерна страхова компанія «АСКА» на
свою користь страхове відшкодування у
розмірі 11002,00 грн., штрафні санкції за
несвоєчасне виконання грошового
зобов'язання у розмірі 558,32 грн., а також
стягнути моральну шкоду у розмірі 2000
грн. та судові витрати, мотивуючи це
тим, що 25 березня 2013 року о 16-30 г. водій
ОСОБА_4, керуючи автомобілем «ВАЗ 21099»,
р/н НОМЕР_3 по вул. Краснова у м. Одесі
виїхав на перехрестя Адміральського
проспекту на заборонений сигнал
світлофору, внаслідок чого скоїв
зіткнення з транспортним засобом марки
«Lexus», реєстраційний номер НОМЕР_2, під
керуванням водія ОСОБА_5 який рухався
на зелений сигнал світлофору по
Адміральському проспекту.

У результаті зіткнення, автомобілю
позивача завдано матеріальних збитків
у розмірі 17767,25 грн., що підтверджується
звітом № 03-029 про розмір вартості
(розмірі) збитків, заподіяних
пошкодженням транспортного засобу від
01 квітня 2013 року.

Постановою Овідіопольського районного
суду Одеської області від 23 квітня 2013
року у справі № 509/1577/13-п ОСОБА_4 визнано
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП.

Як зазначає позивач, сума страхового
відшкодування була сплачена не в
повному обсязі та в подальшому виплати
не проводились, у зв'язку з чим у
відповідача перед позивачем
утворилась заборгованість. В
результаті затримки виплати
страхового відшкодування позивач,
протягом року, не може здійснити ремонт
пошкодженого автомобіля.
Вищевикладені обставини і змусили
звернутися позивача до суду.

Рішенням Приморського районного
суду м. Одеси від 06 лютого 2014 року
позовну заяву ОСОБА_3 задоволено у
повному обсязі.

Стягнуто з ПАТ «Українська акціонерна
страхова компанія «АСКА» на користь
ОСОБА_3 страхове відшкодування у
розмірі 11002,00 грн., пеню за несвоєчасне
виконання грошового зобов'язання у
розмірі 558,32 грн., моральну шкоду у
розмірі 2000,00 грн. Вирішено питання
стосовно судових витрат.

Не погоджуючись з таким рішенням суду
генеральний директор ПАТ «Українська
акціонерна страхова компанія АСКА" -
Шукатко А.О. звернувся до суду
апеляційної інстанції з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Приморського районного суду
м.Одеси від 06 лютого 2014 року в частині
стягнення моральної шкоди у розмірі 2000
гривень та судових витрат у розмірі
5085,63 грн., посилаючись на порушення
судом першої інстанції при
постановленні рішення норм
матеріального та процесуального права.
В іншій частині рішення не
оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
в межах позовної заяви та доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню на таких
підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими;

3) невідповідність висновків
суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, а також
розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні рішення судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
що викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи
підписання постанови не тим суддею,
який розглядав справу.

Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано
закон, який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, якщо це порушення
призвело до неправильного вирішення
справи.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із Законом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з`ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог або
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам у
повній мірі не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено,
що:

- постановою Овідіопольського
районного суду Одеської області від 23
квітня 2013 року у справі №509/1577/13-п
ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме за те,
що 25 березня 2013 року о 16 год. 30 хв. водій
ОСОБА_4 керуючи транспортним засобом
марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер
НОМЕР_3, рухаючись по вул. Краснова у м.
Одесі. Виїхав на перехрестя
Адміральського проспекту на
заборонений червоний сигнал
світлофору, внаслідок чого скоїв
зіткнення з транспортним засобом марки
«Lexus», реєстраційний номер НОМЕР_2, під
керуванням водія ОСОБА_5 який рухався
на зелений сигнал світлофору по
Адміральському проспекту;

- у результаті зіткнення, автомобіль
позивача отримав механічні
пошкодження та завдано матеріальних
збитків у розмірі 17767,25 грн., що
підтверджується звітом №03-029 про
розмір вартості (розмірі) збитків,
заподіяних пошкодженням транспортного
засобу від 01 квітня 2013 року;

- страхова відповідальність автомобіля
«ВАЗ 21099», р/н НОМЕР_3 застрахована в ПАТ
«Українська акціонерна страхова
компанія «АСКА»;

- страхувальник ОСОБА_4 та потерпілий
ОСОБА_5 протягом трьох днів з моменту
настання страхового випадку
звернулися із письмовими заявами про
виплату страхового відшкодування до
ПАТ «Українська акціонерна страхова
компанія «АСКА» (а. с. 29-30).

Задовольняючи позов ОСОБА_3 до ПАТ
«Українська акціонерна страхова
компанія АСКА" про стягнення
моральної шкоди, суд першої інстанції
виходив з того, що заявлена вимога є
доведеною та ґрунтується на законі,
посилаючись на ст. ст. 23, 1167 ЦК України.

Проте погодитися з таким висновком
районного суду не можна.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

Як вбачається з матеріалів справи
зобов`язання директор ПАТ «Українська
акціонерна страхова компанія АСКА"
перед позивачем виникли внаслідок
укладеного договору страхування
(поліс) та настання страхового випадку
за участю забезпеченого транспортного
засобу з вини страхувальника під час
дії договору страхування, яким
передбачено виплату страхового
відшкодування при настанні страхового
випадку за встановлених полісом умов.

Між тим, поліс страхування укладений на
підставі Закону України «Про
обов`язкове страхування цивільної
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», який регулює
відносини у сфері обов`язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів і спрямований на
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров`ю та майну
потерпілих при експлуатації наземних
транспортних засобів на території
України.

Отже, правовідносини між сторонами
щодо відшкодування шкоди завданої
позивачу внаслідок ДТП регулюються
Законом України «Про обов`язкове
страхування цивільної
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», який в такому
випадку виступає спеціальним
нормативно-правовим актом.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України
«Про обов`язкове страхування цивільної
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» у разі настання
страхового випадку страховик у межах
страхових сум, зазначених у страховому
полісі, відшкодовує у встановленому
цим Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров`ю, майну третьої особи
(потерпілому).

З матеріалів справи вбачається, що
позивачу завдано шкоду у вигляді
пошкодження належного йому автомобіля.

Згідно із ст. 29 Закону України «Про
обов`язкове страхування цивільної
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди
до місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент
дорожньо-транспортної пригоди, чи до
місця здійснення ремонту на території
України. Якщо транспортний засіб
необхідно, з поважних причин,
помістити на стоянку, до розміру шкоди
додаються також витрати на евакуацію
транспортного засобу до стоянки та
плата за послуги стоянки.

Відповідно до ст. 26-1 цього ж Закону
страховиком (у випадках, передбачених
підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та
підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього
Закону, - МТСБУ) відшкодовується
потерпілому - фізичній особі, який
зазнав ушкодження здоров'я під час
дорожньо-транспортної пригоди,
моральна шкода у розмірі 5 відсотків
страхової виплати за шкоду, заподіяну
здоров'ю.

Тобто аналізуючи вказані норми Закону
України «Про обов`язкове страхування
цивільної відповідальності власників
наземних транспортних засобів»
вбачається, що не передбачено
відшкодування моральної шкоди,
пов`язаної із душевними стражданнями,
які зазначала особа внаслідок
пошкодження її майна. Закон передбачає
таку можливість лише у зв`язку із
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров`я.

Втім вимоги про відшкодування
моральної шкоди, ОСОБА_3 заявлені до
страховика у зв`язку із душевними
стражданнями, які зазначала особа
внаслідок пошкодження її майна.

Виходячи із положень ст.. 22, 26-1, 29 Закону
України «Про обов`язкове страхування
цивільної відповідальності власників
наземних транспортних засобів» , ст. ст.
23, 1167 ЦК України обов`язок
відшкодування моральної шкоди, які
зазнала потерпіла особа внаслідок
пошкодження її майна покладено на
особу, яка спричинила вказану шкоду, в
даному випадку винуватець у скоєнні
ДТП - ОСОБА_4, а не страховик - ПАТ
«Українська акціонерна страхова
компанія «АСКА».

Зі змісту позовної заяви не вбачається
в чому саме полягає спричинена
позивачу моральна шкода.

Несвоєчасна виплата страховиком
страхового відшкодування є порушенням
зобов`язання.

Відповідно до сит. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання моральна шкода
відшкодовується лише тоді, коли це
встановлено договором або законом.

Закон України «Про обов`язкове
страхування цивільної
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» не передбачає
відповідальність страховика у вигляді
моральної шкоди, а встановлює
відповідальність страховика у вигляді
сплати пені у відповідності до п. 36.5.
цього Закону.

При таких обставинах рішення суду в
частині стягнення з ПАТ «Українська
акціонерна страхова компанія «АСКА» на
користь ОСОБА_3 моральної шкоди в сумі
2000 грн. не може залишатися в силі і
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні вимог в цій частині позову.

Крім того, рішенням районного суду з
відповідача на користь позивача
стягнуті судові витрати в сумі 5085 грн. 36
коп., які складаються з витрат
понесених позивачем на оплату
правової допомоги в сумі 5000 грн., витрат
на відправлення поштової
кореспонденції відповідачу в сумі 8,80
грн.; витрат на відправлення телеграм
відповідачу в сумі 76,56 грн.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові
витрати складаються з судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом
судової справи, належать витрати на
правову допомогу; витрати сторін та їх
представників, що пов'язані з явкою до
суду; витрати, пов'язані із залученням
свідків, спеціалістів, перекладачів та
проведенням судових експертиз;
витрати, пов'язані з проведенням огляду
доказів за місцем їх знаходження та
вчиненням інших дій, необхідних для
розгляду справи; витрати, пов'язані з
публікацією в пресі оголошення про
виклик відповідача.

Отже, в розумінні глави 8 ЦПК України
«Судові витрати» до складу судових
витрат не відносяться витрати на
відправлення поштової кореспонденції
та телеграм відповідачу.

Тому стягнення судом у якості судових
витрат 8,80 грн. витрачених на поштове
повідомлення відповідача та витрат на
телеграму - 76,56 грн. відповідачу не
засновано на нормах глави 8 ЦПК України
«Судові витрати» і підлягає
скасуванню.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги. Граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

Відповідно до ст.1 ЗаконуУкраїни «Про
граничний розмір компенсації витрат
на правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах» розмір
компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних справах, в яких
така компенсація виплачується стороні,
на користь якої ухвалено судове
рішення, іншою стороною, а в
адміністративних справах - суб'єктом
владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків
встановленої законом мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі
за годину участі особи, яка надавала
правову допомогу, у судовому засіданні,
під час вчинення окремих процесуальних
дій поза судовим засіданням та під
час ознайомлення з матеріалами
справи в суді, що визначається у
відповідному судовому рішенні.

Як вбачається з матеріалів справи 04
листопада 2013 року позивач уклала
договір про надання правової допомоги
з адвокатом ОСОБА_6, що діє на підставі
Закону України «Про адвокатуру»
(свідоцтво про право на зайняття
адвокатською діяльністю НОМЕР_4 від
24.04.2009 року) (а. с. 23-24).

Відповідно до квитанції № 21101 від 04
листопада 2009 року ОСОБА_3 сплатила
адвокату ОСОБА_6 5000 грн. (а. с. 23).

З матеріалів справи вбачається, що
участі в судових засіданнях адвокат не
брав, із заявами про ознайомлення з
матеріалами справи до суду не
звертався. Тобто правова допомога
звелася до надання консультації,
розробки правової позиці та складання
позовної заяви, яку подано до суду
10.12.2013 року.

Оцінюючи зміст позовної заяви, її
складність, наведені у позові
арифметичні розрахунки заборгованості
по пені, враховуючи необхідність
витратити час для вислуховування
клієнта, розробки правової позиції,
вивчення законодавства, визначення із
застосуванням правових норм,
ознайомлення із судовою практикою,
складення позовної заяви та її подання
до суду та оцінюючи наведений
адвокатом розрахунок правової
допомоги, наданий до суду апеляційної
інстанції, судова колегія виходячи із
засад справедливості, добросовісності
та розумності, вважає, що з
урахуванням кваліфікації адвоката
ОСОБА_6 та його досвіду роботи
адвокатом менше 5 років, час достатній
для надання правової допомоги в
наданому ним об`ємі, не може
перевищувати 7 годин роботи адвоката.

Виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати в Україні - 1218 грн. та
приймаючи до уваги положення ст. 1
Закону України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах» час роботи адвоката становить
487 грн. 20 коп. за годину (1218* 40%). Тому
граничний розмір витрат на правову
допомогу не перевищує 3409 грн. (487,2*7).

При таких обставинах рішення суду в
частині стягнення судових витрат на
правову допомогу підлягає зміні з 5000
грн. до 3409 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд у відповідності до ст. 56 ЦПК України
не постановляв ухвалу про допуск
адвоката до участі у справі, як особи,
яка надає правову допомогу, а документ
про те, що адвокат є фахівцем в галузі
права в матеріалах справи відсутній,
не може бути взятим до уваги з огляду на
таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 ЦПК України
повноваження адвоката як представника
можуть також посвідчуватись ордером,
дорученням органу (установи),
уповноваженого законом на надання
безоплатної правової допомоги, або
договором. До ордера обов'язково
додається витяг із договору, у якому
зазначаються повноваження адвоката як
представника або обмеження його прав
на вчинення окремих процесуальних дій.
Витяг засвідчується підписом сторін
договору.

Відповідно до ст. ст. 1, 6, 12 Закону
України «Про адвокатуру» адвокат -
фізична особа, яка здійснює
адвокатську діяльність на підставах та
в порядку, що передбачені цим Законом;
адвокатська діяльність - незалежна
професійна діяльність адвоката щодо
здійснення захисту, представництва та
надання інших видів правової допомоги
клієнту. Адвокатом може бути фізична
особа, яка має повну вищу юридичну
освіту, володіє державною мовою, має
стаж роботи в галузі права не менше
двох років, склала кваліфікаційний
іспит, пройшла стажування (крім
випадків, встановлених цим Законом),
склала присягу адвоката України та
отримала свідоцтво про право на
заняття адвокатською діяльністю.
Особі, яка склала присягу адвоката
України, радою адвокатів регіону у день
складення присяги безоплатно
видаються свідоцтво про право на
заняття адвокатською діяльністю та
посвідчення адвоката України.

Аналізуючи положення Закону України
«Про адвокатуру», судова колегія
вважає, що адвокат в розумінні даного
Закону апріорі є фахівцем в галузі
права і здійснює професійне
представництво в суді на підставі
ордера з доданням витягу із договору.

Договором № 10/11/13 передбачено обов'язок
адвоката ОСОБА_6 надавати правові
послуги клієнту ОСОБА_3, здійснювати
правовий захист та допомогу в порядку
встановленому законодавством.

Тому доводи апеляційної скарги про
неможливість вважати адвоката ОСОБА_6
особою, яка надає правову допомогу у
зв'язку із невинесенням судом ухвалою
про його допуск до участі у справі у
якості такої особи, є неспроможними і
не ґрунтуються на законодавстві.

Судова колегія доходить висновку про
часткове задоволення апеляційної
скарги, внаслідок чого рішення суду в
частині задоволення вимог про
стягнення моральної шкоди підлягає
скасуванню з ухваленням в цій частині
нового рішення про відмову у
задоволенні вимог. Рішення суду в
частині стягнення судових витрат у
вигляді витрат на відправку поштової
кореспонденції в сумі 8,80 грн. та
телеграми відповідачу в сумі 76,56 грн.
підлягає скасуванню.

Рішення суду в частині стягнення
витрат на правову допомогу підлягає
зміні шляхом зменшення стягнення
витрат на правову допомогу з 5000 грн. до
3409 грн. В іншій частині рішення не
оскаржено і тому підстав для його змін
немає.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 307, 309, 313, 317 ЦПК України, судова
колегія -

В И Р І
Ш И Л А:

Апеляційну скаргу генерального
директора Приватного акціонерного
товариства «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА" - Шукатко
Андрія Олегоівича - задовольнити
частково.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 06 лютого 2014 року в частині
задоволення вимог про стягнення
моральної шкоди - скасувати та ухвалити
в цій частині нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3
до Приватного акціонерного товариства
«Українська акціонерна страхова
компанія АСКА" про стягнення моральної
шкоди.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 06 лютого 2014 року в частині
стягнення судових витрат у вигляді
витрат на відправку поштової
кореспонденції в сумі 8,80 грн. та
телеграми відповідачу в сумі 76,56 грн. -
скасувати.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 06 лютого 2014 року в частині
стягнення витрат на правову допомогу -
змінити, зменшивши стягнення з 5000 грн.
до 3409 грн.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, проте може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20 днів з
дня набрання законної сили рішенням
суду.

Головуючий
О.М. Таварткіладзе

Судді:
А.М. Кварталова

В.П. Фальчук