Справа № 442/6039/13
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/1808/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року
м.Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області в складі:

головуючого - судді
Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І.,
Левика Я.А.,

секретаря - Брикайло
М.В.,

з участю:
представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Дрогобицького міськрайонного суду
Львівської області від 24 жовтня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5 до
ОСОБА_6 та ОСОБА_4 про визначення часток
у праві спільної сумісної власності на
квартиру,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 24 жовтня 2013
року позов задоволено. Визнано за
кожним з позивачів по 25/100 ідеальних
часток у праві власності на квартиру
АДРЕСА_1 загальною площею 66,5 кв.м.

Рішення суду оскаржив відповідач
ОСОБА_4, просить його скасувати з
підстав порушення норм матеріального
та процесуального права,
невідповідності висновків суду
обставинам справи і ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог позивачів.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що
права та інтереси позивачів
відповідачами не порушувалися, вони не
оспорюють їхніх часток у спірній
квартирі, які є рівними і визначені
законом, а тому відсутній предмет спору
і вимоги позивачів не підлягавють
задоволенню. Відповідач вважає, що
норму ст.372 Цивільного кодексу (далі-ЦК)
України до даних правовідносин
застосовувати не можна, оскільки
позивачі не звертались з вимогою про
поділ майна, що є у спільній сумісній
власності. На його думку, спірна
квартира належить позивачам та
відповідачам на праві спільної
часткової власності.

В судове засідання інші учасники
судового розгляду не з"явились, про час
та місце розгляду справи були
повідомлені у встановленому законом
порядку (а.с.52-54), клопотань про
відкладення розгляду справи від них не
надходило, що дає апеляційному суду
право, у відповідності до вимог ч.2 ст.305
Цивільного процесуального кодексу
(далі-ЦПК) України, розглянути справу у
їхній відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторони позивачів на заперечення
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку про відхилення апеляційної
скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що у відповідності
до свідоцтва про право власності на
квартиру від 15.09.2006 року та витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 18.10.2006 року, квартира АДРЕСА_1
належить ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_5
на праві спільної сумісної власності
(а.с.6, 7).

У відповідності до ст.368 ЦК України,
спільна власність двох або більше осіб
без визначення часток кожного з них у
праві власності є спільною сумісною
власністю.

У відповідності до ч.1 ст.372 ЦК України,
майно, що є у спільній сумісній
власності, може бути поділене між
співвласниками за домовленістю між
ними.

У разі поділу майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом (ч.2 ст.372 ЦК).

У разі поділу майна між співвласниками
право спільної сумісної власності на
нього припиняється (ч.3 ст.372 ЦК).

Звертаючись до суду з даним позовом,
позивачі свої вимоги обґрунтовували
тим, що у добровільному порядку
відповідачі не бажають поділити їхню
спільну квартиру. Відповідачі цих
доводів не спростували, а тому суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про визначення ідеальних
часток позивачів у спільному з
відповідачами нерухомому майні,
виходячи при цьому із закріпленого у
ст.372 ЦК України принципу рівності
часток кожного із співвласників.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно вирішив спір, застосувавши
матеріальний закон, який підлягав
застосуванню, під час розгляду справи
не допустив порушень процесуального
закону, які б були підставою для зміни
чи скасування рішення, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому апеляційну
скаргу необхідно відхилити, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1
п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 24 жовтня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий:
________________ Бойко С.М.

Судді:
________________ Береза В.І.

________________ Левик Я.А.