Справа № 216/8567/13-ц
Провадження № 2/216/2473/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2014 року

Центрально-Міський районний суд
м.Кривого Рогу Дніпропетровської
області в складі:

головуючого судді
- Мясоєдової О.М.,

при секретарі
- Кулагіній І.Д.,

за участі представника позивачки
- ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Кривому
Розі Дніпропетровської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа - Перша криворізька
державна нотаріальна контора про
визнання майна спільною сумісною
власністю подружжя, визначення часток
у спільній сумісній власності та
визначення розміру обов'язкової
частки, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з
вищезазначеним позовом, в подальшому
уточнивши його та обгрунтовуючи тим, що
13.05.1994 року було зареєстровано її шлюб з
ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік - ОСОБА_4
- помер. Фактично вона мешкала та вела
спільне господарство з ОСОБА_4 з 1978 року
за адресою: АДРЕСА_2. Згідно Договору
«На право забудови та безстрокового
користування земельною ділянкою» від
30.09.1949 року ОСОБА_4 на підставі рішення
виконкому райради від 09.07.1949 року за № 13
було відведено під забудову житлового
будинку земельну ділянку комунальної
власності, загальною площею 600 кв.м. за
адресою: АДРЕСА_1. Згідно рішення
виконкому Криворізької міської ради
депутатів трудящих від 28.10.1975 року № 350
«Про впорядкування назв площ, вулиць та
провулків у місті», вулиця АДРЕСА_2 була
перейменована на вулицю АДРЕСА_2. 05.09.1990
року ОСОБА_4 склав Заповіт, нотаріально
посвідчений 05.09.1990 року нотаріусом
Першої криворізької державної
нотаріальної контори, згідно якого її
чоловік заповів ОСОБА_3 та ОСОБА_7, в
рівних долях кожному, належний йому
житловий будинок з господарчими
побудовами, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_2, з наданням ОСОБА_8 права
постійного проживання в зазначеному
будинку. Тобто, заповідачем, 05.09.1990 року
заповідано його синам все його майно,
яке мало б належати йому на день смерті
і на яке він за законом мав би право. На
момент смерті заповідача ОСОБА_4
складалось з домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_2. З 1978 року, коли ОСОБА_2 почала
спільно мешкати з ОСОБА_4, та потім коли
вони уклали шлюб всі кошти витрачались
на належне утримання будинку та
збільшення його вартості, тому
позивачка вважає, що зазначене майно
має бути визнано спільною сумісною
власністю подружжя. ІНФОРМАЦІЯ_1,
внаслідок смерті заповідача ОСОБА_4
відкрилась спадщина за заповітом на ?
частку у спільній сумісній власності
подружжя, яку відповідно до Заповіту
повинні були прийняти у встановленому
законом порядку зазначені в заповіті
особи: ОСОБА_3, ОСОБА_7 Але, враховуючи
ст. 535 ЦК УРСР, відповідно до якої
ОСОБА_2, незалежно від змісту заповіту
має право на обов'язкову частку у
спадщині. Спадщину після смерті ОСОБА_4
фактично прийняла лише ОСОБА_2, тому що
на час смерті спадкодавця мешкала з ним
разом, а інші спадкоємці за заповітом
до Першої криворізької державної
нотаріальної контори не звертались,
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом не отримували. Тому
позивачка просить визнати, що
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2, є
спільною сумісною власністю подружжя -
ОСОБА_2 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_4; визначити рівними по ? частині
кожному ОСОБА_4 та ОСОБА_2 із майна, а
саме: домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_2, що було у спільній сумісній
власності подружжя.

Представник позивачки в судовому
засіданні уточнений позов підтримав в
повному обсязі та просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
про що свідчать поштові повідомлення,
які знаходяться в матеріалах цивільної
справи, до початку слухання справи
надіслав до суду заяву про розгляд
справи за його відсутністю, вимоги
позовної заяви визнав в повному об'ємі
та не заперечував проти задоволення
позову.

Представник третьої особи в
судове засідання не з'явився, про час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, до початку слухання
справи надав до суду заяву про розгляд
справи за його відсутності.

Вислухавши представника
позивачки, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позов в
уточненому вигляді підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Судом встановлено, що згідно зі
свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 5)
3.05.1994 року було зареєстровано шлюб
позивачки з ОСОБА_4. Як вбачається зі
свдоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 4)
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 - помер. Згідно
Договору «На право забудови та
безстрокового користування земельною
ділянкою» від 30.09.1949 року (а.с.7-8) ОСОБА_4
на підставі рішення виконкому райради
від 09.07.1949 року за № 13 було відведено
під забудову житлового будинку
земельну ділянку комунальної
власності, загальною площею 600 кв.м. за
адресою: АДРЕСА_1. Згідно рішення
виконкому Криворізької міської ради
депутатів трудящих від 28.10.1975 року № 350
«Про впорядкування назв площ, вулиць та
провулків у місті» (а.с. 9), вулиця
АДРЕСА_2 була перейменована на вулицю
АДРЕСА_2.

05.09.1990 року ОСОБА_4 склав Заповіт,
нотаріально посвідчений 05.09.1990 року
нотаріусом Першої криворізької
державної нотаріальної контори (а.с. 12),
згідно якого її чоловік заповів ОСОБА_3
та ОСОБА_7, в рівних долях кожному,
належний йому житловий будинок з
господарчими побудовами, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_2, з
наданням ОСОБА_8 права постійного
проживання в зазначеному будинку.
Проте, з листа від 11.11.2013 року (а.с. 14)
ОСОБА_3 відмовився від заповіту ОСОБА_4
на користь ОСОБА_2 Згідно зі свідоцтвом
про смерть серії НОМЕР_3, друга особа
зазначена в заповіті, а саме: ОСОБА_7 -
помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до довідки
квартального комітету (а.с.6), ОСОБА_2
дійсно зареєстрована та проживала з 1978
року зі своїм чоловіком ОСОБА_4 по день
його смерті і по теперішній час по вул.
АДРЕСА_2.

Як вбачається з Акту прийняття в
експлуатацію індивідуального
домоволодіння, складеного відділом
комунального господарства міста,
держсанінспекції та інспекції
держпожнагляду за участі ОСОБА_4 (а.с.
10-11) будівництво домоволодіння АДРЕСА_2
було завершено в травні 1981 року.

Вирішуючи питання, яким
нормативно правовим актом регулюються
виниклі спірні правовідносини, суд
виходив з того, що відповідно до п. 1
розділу VII Прикінцевих положень
Сімейного кодексу України, зазначений
кодекс набрав чинності одночасно з
набранням чинності Цивільним кодексом
України, тобто з 1 січня 2004 року.

За загальним правилом дії законів
та інших нормативно-правових актів у
часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України)
норми Сімейного кодексу України
застосовуються до сімейних відносин,
які виникли після набрання ним
чинності, тобто не раніше 1 січня 2004
року. До сімейних відносин, які вже
існували на зазначену дату, норми СК
застосовуються лише в частині тих прав
і обов'язків, що виникли після набуття
ним чинності. Оскільки відносини,
зазначені в даній справі виникли до
набрання ним чинності, то необхідно
застосовувати діючий на той час Кодекс
про шлюб та сім'ю.

Відповідно до ст. 25 КпШС України
(чинного на час виникнення спірних
правовідносин), якщо майно, яке було
власністю одного з подружжя, за час
шлюбу істотно збільшилося у своїй
цінності внаслідок трудових або
грошових затрат другого з подружжя або
їх обох, воно може бути визнане судом
спільною сумісною власністю подружжя.

Оскільки, на момент укладення Договору
«На право забудови та безстрокового
користування земельною ділянкою» від
30.09.1949 року (а.с.7-8) ОСОБА_4 було відведено
земельну ділянку комунальної
власності без домоволодіння, а вже
згодом, на той час, коли ОСОБА_4 вже
проживав разом з позивачкою ОСОБА_1,
було завершено будівництво, та в
подальшому внаслідок спільної праці та
спільних затрат зазначене
домоволодіння поліпшилось, таким чином
є всі підстави вважати, що майно, яке
було власністю ОСОБА_4, за час шлюбу
істотно збільшилося у своїй цінності
та воно може бути визнане судом
спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до ст. 28 КпШС України, разі
поділу майна, яке є спільною
сумісною власністю подружжя, їх
частки визнаються рівними.

Згідно зі ст. 29 КпШС України, якщо
між подружжям не досягнуто згоди про
спосіб поділу спільного майна, то за
позовом подружжя або одного з них суд
може постановити рішення: про поділ
майна в натурі,

Керуючись ст. ст. 25, 28, 29 КпШС України,
ст. ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа
- Перша криворізька державна
нотаріальна контора про визнання майна
спільною сумісною власністю подружжя,
визначення часток у спільній сумісній
власності та визначення розміру
обов'язкової частки - задовольнити
повністю.

Визнати, що домоволодіння за адресою:
Дніпропетровська область, АДРЕСА_2, є
спільною сумісною власністю подружжя -
ОСОБА_2 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_4.

Визначити рівними по ? частині кожному
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 із майна, а саме:
домоволодіння за адресою:
Дніпропетровська область, АДРЕСА_2, що
було у спільній сумісній власності
подружжя.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги, а особами,
які не були присутні при розгляді
справи - у той же строк з дня отримання
копії рішення.

Суддя: О.М. Мясоєдова