У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Макарчука М.А.,

суддів: Леванчука А.О., Маляренка А.В.,
Нагорняка В.А., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи: Бориспільська районна
державна адміністрація, державна
інспекція сільського господарства
України у Київській області, про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою, за касаційною
скаргою ОСОБА_2 в особі представника
ОСОБА_3 на рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 29 липня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 19 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із вказаним позовом, який
обґрунтовано тим, що вона є власницею
земельної ділянки площею 0,07 га з
кадастровим номером :01:013:0332 з
цільовим призначенням для будівництва
та обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, що
розташована в АДРЕСА_1, а ОСОБА_2 є
власником сусідньої земельної ділянки,
на якій він звів будинок, частина якого
розташовується на її земельній
ділянці.

З урахуванням зазначеного ОСОБА_1
просила суд усунути їй перешкоди у
користуванні своєю земельною ділянкою
шляхом зобов'язання ОСОБА_2 знести
житловий будинок.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 29 липня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 19 листопада 2013 року,
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено
частково. Зобов'язано ОСОБА_2 знести
частину зведеного ним будинку, яка
розташовується на земельній ділянці
ОСОБА_1, площею 0,07 га з кадастровим
номером :01:013:0332 з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, що
розташовується в АДРЕСА_1. У
задоволенні іншої частини позову
відмовлено. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі
представника ОСОБА_3, посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати ухвалені судові рішення та
передати справу на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідь судді,
дослідивши матеріали цивільної справи
та вивчивши доводи касаційної скарги,
вважає, що вона підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК
України перевіряє правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
в межах касаційної скарги.

За вимогами ст.ст. 213, 214, 316 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

При вирішенні спору суд зобов'язаний
прийняти рішення, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Однак, вказані вимоги ні судом першої
інстанції, ні апеляційним судом
дотримані не були.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 є
власником земельної ділянки площею 0,07
га з кадастровим номером :01:013:0332 з
цільовим призначенням для будівництва
та обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, що
розташована по АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 є власником суміжної земельної
ділянки площею 0,1 га з кадастровим
номером НОМЕР_1: 01:013:0177 з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування жилого будинку, що
розташована по АДРЕСА_1.

Також встановлено, що ОСОБА_2, на
підставі рішення виконавчого комітету
Вишеньківської сільської ради
Бориспільського району Київської
області №201 від 25 березня 2008 року про
надання дозволу на виготовлення
будівельного паспорта на будівництво
житлового будинку, побудував на
власній земельній ділянці будинок.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що зі схеми відновлення меж
земельної ділянки (виконаної фахівцями
ТОВ «Магістральбудпроект»)
вбачається, що частина будинку,
зведеного відповідачем,
розташовується на земельній ділянці
ОСОБА_1, а доказів, які б спростували
достовірність вказаних обставин,
відповідачем не надано.

Однак, з такими висновками суду в
повній мірі погодитися не можна,
оскільки вони не ґрунтуються на
вимогах норм чинного законодавства.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу свої вимог та заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Згідно з вимогами ст. 31 ЦПК України
сторони мають рівні процесуальні права
і обов'язки.

Суд першої інстанції при розгляді
справи у порушення вимог ст. 10
ЦПК України не сприяв змагальності
сторін, чим фактично позбавив
можливості відповідача надати суду
докази в обґрунтування своїх
заперечень та не вчинив всіх
необхідних дій щодо забезпечення
доказів та витребування доказів, що є
безумовним порушенням положень ст.ст.
133, 137, 160 ЦПК України.

Протягом всього часу розгляду справи у
суді першої інстанції відповідач
заявляв клопотання про надання часу
для відновлення та надання технічної
документації щодо його земельної
ділянки та подальшого проведення
земельно-технічної експертизи. У
задоволенні клопотання судом першої
інстанції було відмовлено та
розглянуто справу лише на підставі
доказів, наданих позивачем.

Судом апеляційної інстанції було
задоволено клопотання відповідача
щодо залучення до справи висновку
будівельно-технічного експертного
дослідження за №ЕД-1-1-18/13 від 09 вересня
2013 року, акту обстеження земельних
ділянок від 19 липня 2013 року та іншої
земельно-технічної документації, але
оцінка наданим доказам судом не надана.

Крім того, слід зауважити, що позитивне
вирішення питання про знесення
будь-якого будівництва є крайньою
мірою і можливе лише тоді, коли
використано усі, передбачені
законодавством України заходи щодо
врегулювання цього питання мирним
шляхом.

Суди першої та апеляційної інстанцій
на зазначене уваги не звернули, а тому
висновок судів про задоволення
позовних вимог є передчасним.

Оскільки судом першої інстанції не
встановлено фактичних обставин справи,
а суд апеляційної інстанції вказаних
порушень не виправив, судові рішення
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 333, 335, 336, 338, 342,
343, 345, 349 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі
представника ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 29 липня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 19 листопада 2013 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
М.А. Макарчук

Судді:
А.О. Леванчук

А.В.
Маляренко

В.А. Нагорняк

В.О. Савченко