РІШЕННЯ

ІМЕНЕ УКРАЇНИ

3 квітня 2014 року. Харцизький міський
суду Донецької області у складі:

головуючої судді - Саєнко О.Б., при
секретарі - Романенко Н.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,
відповідача - ОСОБА_2,

представника третьої особи -
Гогунської І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Харцизька
Донецької області цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
малолітньої ОСОБА_5 «про усунення
перешкод користування квартирою
шляхом визнання осіб, що втратили
право користування житловим
приміщенням та зняття їх з реєстрації»,
треті особи без самостійних вимог на
предмет спору - Відділ органу опіки та
піклування виконавчого комітету
Харцизької міської ради, Відділ
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Харцизького міського
відділу УМВС України в Донецькій
області, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 22.01.2014р. звернувся до суду з
дійсним позовом, вказуючи, що на
підставі договору купівлі-продажу від
24.12.2004р він має квартиру на праві
особистої власності, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, в якій на теперішній
час зареєстровані: ОСОБА_2
(відповідачка у справі), з якою він
розлучився по рішенню суду 25.12.2012р, та
донька - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Свій позов
мотивує тим, що відповідачка з донькою
в зазначеній квартирі не мешкають з
2005р, їх майна в квартирі не має, спірною
житловою площею вони не користуються,
ніяких платежів за комунальні послуги
не сплачують, кореспонденція на їх ім'я
по вказаній адресі не надходить, де
відповідачка знаходиться йому не
відомо. Посилаючись на ст.405 ЦК України
просить визнати відповідачку та доньку
ОСОБА_5 такими, що втратили право
користування житловим приміщенням в
вищевказаній квартирі, зняти їх з
реєстрації.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
підтримав свої вимоги, просив їх
задовольнити та суду пояснив, що дійсно
на підставі договору купівлі-продажу
від 24.12.2004р. йому належить квартира
АДРЕСА_1, в якій зареєстровані
відповідачі у справі. На даний час він
має намір продати цю квартиру, але
ОСОБА_2 не бажає добровільно виписатися
з цієї квартири разом із дочкою, у
зв*язку з чим, він вимушений звернутися
до суду із дійсним позовом. Зазначає, що
з вересня 2012 року, відповідач разом із
дочкою забрала речі та виїхали з
квартири. Мешкають вони зараз в іншій
квартирі разом з новим чоловіком
ОСОБА_2, після чого він, замінив замки на
вхідних дверях . Дублікат ключів
ОСОБА_2 він не дав, так як вважає, що
квартира належить йому на праві
власності і відповідач добровільно
покинула квартиру, комунальних послуг
не сплачує. Суду доповнив, що в його
позові та в актах помилково зазначений
період не проживання відповідачем у
справі в квартирі - з 2005 року, так як
дійсно відповідач з дочкою перестала
мешкати в квартирі з вересня 2012 року,
чому сталася така помилка пояснити не
може.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала та
суду пояснила, що не згодна з позовом,
зазначила, що надані позивачем до суду
акти про не проживання її за адресою:
АДРЕСА_3, є не дійсними, так як в актах
зазначено, що вона не мешкає в
зазначеній квартирі з 15.06.2005р, коли як
вона вступила в шлюб з ОСОБА_1

05.03.2005р. і у перебігу місяця він
зареєстрував її у спірній квартирі. В
цій квартирі вона мешкала до вересня
2012р. ОСОБА_1, змінив в вищезазначеній
квартирі замок і ключі від замку їй не
надав, тому на протязі 2013р. коли вона
приходила, попасти в цю квартиру не
змогла. Також, їх спільна донька є
неповнолітньою, тому позивач не має
права позбавляти її права на житлову
площу. На даний час вона не має іншого
житла ні на праві власності, ні на
праві користування, бажає мешкати в
спірній квартирі, але позивач чинить їй
перешкоди в цьому. Зареєструватися у
іншому житлі разом із дитиною вона не
має можливості, так як стороні особи на
це не погоджуються. Просила відмовити у
задоволенні вимог ОСОБА_1 в повному
обсязі.

Представник третьої особи Відділ
органу опіки та піклування виконавчого
комітету Харцизької міської ради
Гогунська І.В. зазначила, що вона
захищає в судовому засіданні інтереси
малолітньої дитини. Вказала, що у
відповідності до ст.ст.17, 18 Закону
України «Про охорону дитинства», ст.12
Закону України «Про основи соціального
захисту бездомних громадян і
безпритульних дітей», ст.59 СК України
малолітня дитина має право на
користування житлом, яке на праві
власності належить її батькові -
ОСОБА_1, зокрема: АДРЕСА_3, Тому,
заперечує проти визнання малолітньої
дівчинки такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням за
вищевказаною адресою, так як позивач
має на меті продати вказану квартиру
без згоди органу опіки, що порушує
інтереси малолітньої дитини сторін,
так як у матері іншого житла не має, а
тому задоволення позовних вимог
позивача приведе до того що дівчинка
залишить на вулиці проста небо.

Представник третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору:
Відділ громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб Харцизького
міського відділу УМВС України в
Донецькій області, який про слухання
справи повідомлений своєчасно та
належним чином, повторне в судове
засідання не з'явився по невідомим суду
причинам, та не надав суду заяв про
розгляд справи у його відсутності.

Суд, вислухавши міркування учасників
цивільного процесу, які не
заперечували, вважає за можливе
провести розгляд справи у відсутності
не з'явившегося представника третьої
особи.

Заслухавши пояснення позивача,
відповідача, представника третьої
особи Гогунської І.В., вивчивши та
оцінивши докази по справі у їх
сукупності, вважає позов
необґрунтованим та таким, що підлягає
відмові у задоволенні виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі договору купівлі-продажу від
24.12.2004р. ОСОБА_1 є власником
трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1
(а.с.6-8), в якій , крім нього , з 11.01.2007р.
зареєстровані - відповідач ОСОБА_2, та
їх малолітня донька ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9-11, 57-59).

Згідно рішення Харцизького міського
суду від 25.12.2012р. шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 розірваний. Рішення набрало
чинності 05.01.2013р. (а.с.5).

Відповідно до ст.405 ЦК України члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником. Член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

Виходячи з вище приведеної норми
права, позивач повинен довести перед
судом належними та допустимими
доказами про те , що відповідачі без
поважних на то причин понад один рік
були відсутні в квартирі АДРЕСА_4 за
місцем своєї реєстрації, а відповідачі
- підтвердити доказами свої
заперечення.

Згідно наданих позивачем актів,
складених головою мікрорайону ОСОБА_6,
посвідчених її підписом та підписами
сусідів - громадян ОСОБА_7, ОСОБА_8,
затверджених у виконкомі Іловайської
міської ради від 04.02.2013р., 11.03.2013р,
08.04.2013р,

13.05.2013р, 04.06.2013р., 12.07.2013р., 07.08.2013р., 03.09.2013р,
01.10.2013р, 04.11.2013р, 09.12.2013р, 17.01.2014р.,
загальною кількістю 12шт., вбачається,
що вказані особи засвідчили факт того,
в квартирі за адресою: АДРЕСА_3, ОСОБА_2,
1987р.н. не мешкає з 15.06.2005р. по теперішній
час без поважних причин,
місцезнаходження і які-небудь
повідомлення стосовно останньої
родині та сусідам не відомі, майна її в
квартирі не має, кореспонденція на її
ім'я не надходить. Усі акти містять
однакову інформацію. (а.с.12-23).

У відповідно до положень ч.4 ст.10 ЦПК
України, якою передбачено, що суд
сприяє всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи, роз'яснив та з'ясував
питання у позивача та відповідача про
можливість виклику у судове засідання
свідків у справі, долучені інших
письмових доказів для підтвердження
обраної сторонами позиції у справі, але
сторони відмовилися скористатися
представленим їм судом правом.

Дані акти суд не приймає як доказ в
обґрунтування заявлених позивачем
вимог, та у даному випадку оцінює їх
критично, так як і позивач, і відповідач
визнали факт того, що відповідач та
малолітня донька сторін перестала
мешкати у спірній квартирі з вересня 2012
року, коли між сторонами припинилися
подружні стосунки, що також
підтверджується і рішенням суду від
25.12.2012 р. про розірвання шлюбу. (а.с.5)
Тому вказівка в 12 актах про те, що
ОСОБА_2 не мешкає у спірній квартирі з
15.06.2005р. є хибною та такою, що не
відповідає дійсності.

При винесені рішення у даній справі суд
бере до уваги, що позивач у судовому
засіданні визнав обставину справи
якою відповідач обґрунтовувала свої
заперечення проти позову про те, що він
дійсно восени 2012 року, після вересня 2012
року коли відповідачі покинули спірну
квартиру, змінив замки на вхідної двері
та не надав дублікат ключів від неї
відповідачу ОСОБА_2, тому потрапити в
квартиру відповідачі фізично не мали
можливості. Позивач обґрунтував це тим,
що квартира належить йому на праві
власності, відповідачі добровільно
покинули квартиру, а тому він не
побажав надати дублікат ключів ОСОБА_2,
що суд розцінює як здійснення
перешкод в користування цієї квартири
відповідачами та поважність причини по
якій відповідачі не мешкали в спірній
квартирі за вказаний позивачем період.

Заслуговує на увагу міркування
представника третьої особи Гогунської
І.В. про те, що позивач жодного доказу, в
якому би зазначалося, що малолітня
спільна дитини сторін без поважних
причин не мешкала в спрій квартири
понад рік не надано, і взагалі навіть в
спірних актах про доньку мова не йде.

Таким чином, суд вважає, що позивач не
надав суду належних та допустимих
доказів на те, що відповідачі без
поважних причин були відсутні в
спірній квартирі понад рік. У зв'язку з
чим, суд вважає позов необґрунтованим
та таким що підлягає відмові у повному
його задоволенні.

Керуючись 405 Цивільного Кодексу
України, ст.ст.10, 11, 213-215 ЦПК України,суд -

ВИРІШІВ:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, малолітньої ОСОБА_5 «про
усунення перешкод користування
квартирою шляхом визнання осіб, що
втратили право користування житловим
приміщенням та зняття їх з реєстрації»,
треті особи без самостійних вимог на
предмет спору - Відділ органу опіки та
піклування виконавчого комітету
Харцизької міської ради, Відділ
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Харцизького міського
відділу УМВС України в Донецькій
області, - відмовити за
необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Донецької області
через Харцизький міський суд Донецької
області протягом 10 днів з дня його
проголошення, шляхом подання
апеляційної скарги.

Повне рішення суду виготовлено 7 квітня
2014 року.

Суддя: