АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1698/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Таус М. М. Доповідач - Григорченко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - Григорченка Е.І.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Гасановій С.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою

Прокурора Ленінського району м.
Дніпропетровська

на рішення Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 06 вересня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, Дніпропетровської міської
ради, треті особи: Комунальне
підприємство «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації», Друга
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора про визнання права власності в
порядку спадкування за законом,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3,
Дніпропетровської міської ради, і
просила визнати за нею в порядку
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1,
право власності на домоволодіння
АДРЕСА_1, яке складається з: житловий
будинок літ. А-2, площею 125,5 кв.м.;
мансардний поверх літ. м/с, площею 107,4
кв.м.; погріб літ. під А-2, площею 11,4 кв.м.;
прибудова літ. а-2, площею 11,1 кв.м.;
тераса літ. а1-2, площею 33,0 кв.м.; житлова
прибудова літ. А1-1, площею 31,0 кв.м.;
прибудова літ. А2-1, площею 33,1 кв.м.; ґанок
літ. а, площею 4,0 кв.м.; душ літ. В, площею
2,5 кв.м.; вбиральня літ. Г, площею 1,7 кв.м.;
гараж літ. Д, площею 56,3 кв.м.; ґанок літ.
д, площею 0,2 кв.м.; погрібу літ. під Д,
площею 13,0 кв.м.; вхід в погріб літ. Е,
площею 2,2 кв.м.; літня кухня літ. Ж,
площею 16,4 кв.м.; ґанок літ. ж, площею 1,2
кв.м.; сарай літ. З, площею 8,1 кв.м.; навіс
літ. И, площею 25,9 кв.м.; сарай літ. К,
площею 2,4 кв.м.; сарай літ. Л, площею 7,3
кв.м.; вхід в погріб літ. М, площею 3,4
кв.м.; споруди № 1-8, І.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2
посилається на те, що її батьку ОСОБА_5,
померлому ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до
договору про надання у безстрокове
користування земельної ділянки, на
праві приватної власності, належало
домоволодіння АДРЕСА_1. Після смерті
батька позивач звернулася до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, але у зв'язку з тим,
що батьком були зроблені самочинні
будівництва, їй було рекомендовано
звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на самочинні
будівлі в порядку спадкування за
законом.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 06 вересня 2013 року
позовні вимоги задоволені, визнано за
ОСОБА_2 право власності на
домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається
з: житловий будинок літ. А-2, площею 125,5
кв.м.; мансардний поверх літ. м/с, площею
107,4 кв.м.; погріб літ. під А-2, площею 11,4
кв.м.; прибудова літ. а-2, площею 11,1 кв.м.;
тераса літ. а1-2, площею 33,0 кв.м.; житлова
прибудова літ. А1-1, площею 31,0 кв.м.;
прибудова літ. А2-1, площею 33,1 кв.м.; ґанок
літ. а, площею 4,0 кв.м.; душ літ. В, площею
2,5 кв.м.; вбиральня літ. Г, площею 1,7 кв.м.;
гараж літ. Д, площею 56,3 кв.м.; ґанок літ.
д, площею 0,2 кв.м.; погрібу літ. під Д,
площею 13,0 кв.м.; вхід в погріб літ. Е,
площею 2,2 кв.м.; літня кухня літ. Ж,
площею 16,4 кв.м.; ґанок літ. ж, площею 1,2
кв.м.; сарай літ. З, площею 8,1 кв.м.; навіс
літ. И, площею 25,9 кв.м.; сарай літ. К,
площею 2,4 кв.м.; сарай літ. Л, площею 7,3
кв.м.; вхід в погріб літ. М, площею 3,4
кв.м.; споруди № 1-8, І.

В апеляційній скарзі Прокурор
просить зазначене рішення суду
скасувати, посилається на те, що воно
ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
скарга підлягає задоволенню, рішення
суду - скасуванню, з ухваленням нового
згідно п.п 3,4 ст. 309 ЦПК України з
наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 (а.с. 18).

ОСОБА_2 є рідною дочкою ОСОБА_5 (а.с. 16-17).

Відповідно до договору про надання у
безстрокове користування земельної
ділянки від 26.11.1979 року, посвідченого
нотаріусом Другої Дніпропетровської
державної нотаріальної контори за
реєстром № 1-3451, ОСОБА_5 на праві
приватної власності належало
домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с. 6-7).

Позивач у передбачений законом строк,
після смерті батька ОСОБА_5, звернулася
до Другої Дніпропетровської державної
нотаріальної контори для прийняття
спадщини, але у зв'язку з тим, що батьком
були зроблені самочинні будівництва,
їй було рекомендовано звернутися до
суду з позовом про визнання права
власності на самочинне будівництво в
порядку спадкування за законом.

Згідно висновку Будівельно-технічного
експертного дослідження № 95105 від 18
травня 2013 року, проведеного
спеціалістом ОСОБА_7, порушення вимог
нормативно-правових актів у галузі
будівництва при будівництві житлової
прибудови літ. «А1-і», площею
внутрішнього приміщення житлової
кімнати літ. « 1-10» 24,8 кв.м., прибудови
літ. «А2-2» площею внутрішнього
приміщення кімнати їдальні літ. « 1-9» 28,0
кв.м. домоволодіння АДРЕСА_1, не
встановлено (а.с. 24-54).

29 березня 2013 року ОСОБА_2 отримала
технічний паспорт на домоволодіння
АДРЕСА_1, виданого Товариством з
обмеженою відповідальністю «Содель»
за реєстровим № 25-36 (ах. 9-14).

Враховуючи вищевикладене, суд першої
інстанції прийшов до висновку, що
позовні вимоги законні, обґрунтовані
та підлягають задоволенню.

З такими висновками суду погодитися не
можна з наступних підстав.

Право власності спадкоємця на спадкове
майно підлягає захисту в судовому
порядку шляхом його визнання у разі,
якщо таке право оспорюється або не
визнається іншою особою, а також у разі
втрати ним документа, який засвідчує
його право власності (ст. 392 ЦК).

Позивачем у зазначених спорах у
порядку правонаступництва може
виступати спадкоємець, який прийняв
спадщину відповідно до вимог статей 1268
- 1270 ЦК.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку
спадкування права власності на об'єкти
нерухомості, в тому числі житловий
будинок, інші споруди, земельну
ділянку, є набуття спадкодавцем
зазначеного права у встановленому
законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув
права власності на житловий будинок,
земельну ділянку, то спадкоємець також
не набуває права власності у порядку
спадкування. До спадкоємця переходять
лише визначені майнові права, які
належали спадкодавцеві на час
відкриття спадщини. Для набуття права
власності у встановленому
законодавством порядку спадкоємець
повинен здійснити дії, які необхідні
для набуття права власності на
визначене нерухоме майно, зокрема на
житловий будинок, іншу споруду.

У відповідності до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підстави своїх вимог або заперечень,
надавши докази відповідно до вимог ст.
ст. 57 - 60 ЦПК України.

Проте будь-які докази, які б
підтверджували, що спадкодавець набув
права власності на житловий будинок, а
також, що спірний будинок введений в
експлуатацію, суду не надано.

Крім того, як вбачається з технічного
паспорту, на території домоволодіння є
самочинні будівлі.

За змістом ч. 1 ст. 376 ЦК об'єкт
нерухомості належить до самочинного
будівництва за наявності однієї з
наведених умов:

- земельна ділянка не відведена для
цієї мети;

- відсутній належний дозвіл на
будівництво;

- відсутній належним чином
затверджений проект;

- при будівництві допущені істотні
порушення будівельних норм і правил.

У разі недотримання спадкодавцем вимог
законодавства щодо державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно судами може визнаватись у
порядку спадкування право на забудову,
право на будівельні матеріали та інше у
відповідності зі встановленим судом
правовим режимом спірного майна.

Право власності на об'єкти самочинного
будівництва може бути визнано за
спадкоємцем, що має право вимагати
визнання такого права, виключно за
умови наявності документів про право
власності на землю або про право
користування земельною ділянкою, що
видані на ім'я спадкодавця або
спадкоємця, та актів введення будівлі в
експлуатацію, якщо їх наявність
необхідна відповідно до вимог
законодавства, чинного на час
завершення будівництва.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції,
визнавши право власності на спірне
домоволодіння, не звернув уваги на
наявність самочинних будівель, та не
врахував, що, відповідно до Закону
України "Про планування і забудову
територій", будівництво об'єктів
містобудування незалежно від форм
власності здійснюється з дозволу
відповідних рад, які можуть делегувати
це право відповідним виконавчим
органам; закінчені будівництвом
об'єкти підлягають прийняттю в
експлуатацію в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Суд першої інстанції залишив поза
увагою і те, що відповідно до вимог ч. 1
ст. 15 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права лише в разі його
порушення.

Звернення до суду з позовом про
визнання права власності на самочинне
будівництво в порядку спадкування може
мати місце при наявності даних про те,
що порушене питання було предметом
розгляду компетентного державного
органу, рішення якого чи його
відсутність дають підстави вважати про
наявність спору про право.

Позивач не надав суду докази звернення
до компетентного державного органу з
питання оформлення йому права
власності на спірні самочинні будівлі.

Отже, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції задовольняючи
позовні вимоги про визнання права
власності на спадкове майно за
спадкоємцями, яке за життя не належало
спадкодавцеві (відсутній
правовстановлюючий документ на
нерухоме майно на ім'я спадкодавця), тим
самим порушив норми матеріального
права.

Посилання позивача на те, що прибудови,
які були збудовані в 2004, 2007 роках(а.с. 14)
спадкодавцем, не належать до
самочинного будівництва, не можуть
бути прийняті до уваги, оскільки вони
зазначені в технічному паспорті, як
самочинні, та докази, які б
підтверджували, що ці будівлі не
повинні вводитися в експлуатацію, суду
не надані.

Не може бути підставою для задоволення
позову посилання позивача на висновок
будівельно-технічного експертного
дослідження, оскільки зазначений
висновок, в даному випадку, не може
замінити рішення компетентного
державного органу щодо прийняття
будинку в експлуатацію в порядку
законодавством.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

Таким чином, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу
задовольнити, рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України,
апеляційний суд, -

вирішив:

Апеляційну скаргу Прокурора
Ленінського району м. Дніпропетровська
задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 06 вересня 2013 року
скасувати.

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні
позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

СУДДІ: