Справа № 372/4388/13-ц Головуючий у І
інстанції Кравченко М.В.Провадження №
22-ц/780/1815/14 Доповідач у 2
інстанції ТаргонійКатегорія 1
УХВАЛА

Іменем України

09 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді: Таргоній
Д.О.,

суддів: Приходька К.П., Голуб
С.А.,

за участю секретаря: Черепинець А.І.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
матеріали справи за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Обухівського
районного суду Київської області від 21
січня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Обухівська міська рада Київської
області про визнання права власності,
припинення права власності.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року позивачка ОСОБА_1
звернулась до суду з позовною заявою до
відповідача про визнання права
власності на спадщину, поділ
спадкового майна, припинення права
власності, посилаючись на те, що її
батьки померли, після чого у них із
бабусею виник спір щодо поділу
спадкового майна.

Відповідачка ОСОБА_3 ухиляється від
оформлення спадщини, тому позивач
просить розподілити між сторонами
спадкове майно із врахуванням
оціночної вартості всіх об'єктів. Під
час розгляду справи позивач
неодноразово змінювала позовні вимоги,
з врахуванням останніх змін просила
суд:

- визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за законом після
смерті матері ОСОБА_4 на 1/4 частку
будинку та господарських споруд,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1;

- визнати за позивачем ОСОБА_1 право
власності в порядку спадкування за
законом після смерті матері ОСОБА_4 на
1/4 частку земельної ділянки площею 0,1510
га для обслуговування будинку і
господарських споруд, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1;

- визнати за позивачем ОСОБА_1 право
власності в порядку спадкування на 3/4
частки будинку та господарських
споруд, розташованих за адресою:
АДРЕСА_1;

- визнати за позивачем ОСОБА_1 право
власності в порядку спадкування на ?
частки земельної ділянки площею 0,1510 га
для обслуговування будинку і
господарських споруд, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1;

- визнати за позивачем ОСОБА_1 право
власності в порядку спадкування на
земельну ділянку площею 0,0690 га за
адресою: АДРЕСА_2, для ведення
особистого селянського господарства
(державний акт видано 29.07.2005 року);

- припинити право власності
відповідача ОСОБА_2 на спадкове майно
після смерті її сина ОСОБА_5 - 3/8 частини
будинку та господарських споруд,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1;

- припинити право власності
відповідача ОСОБА_2 на спадкове майно
після смерті її сина ОСОБА_5 - 3/8 частини
земельної ділянки площею 0,378 га від 0,1510
га для обслуговування будинку і
господарських споруд, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1;

- припинити право власності
відповідача ОСОБА_2 на спадкове майно
після смерті її сина ОСОБА_5 - земельну
ділянку площею 0,0690 га за адресою:
АДРЕСА_2, для ведення особистого
селянського господарства (державний
акт видано 29.07.2005 року);

- припинити право власності позивача
ОСОБА_1 на спадкове майно після смерті
її батька ОСОБА_5 - 1/2 частину будинку та
господарських споруд, розташованих за
адресою: АДРЕСА_1;

- припинити право власності позивача
ОСОБА_1 на спадкове майно після смерті
її батька ОСОБА_5 - 1/2 частину земельну
ділянку площею 0,1000 га за адресою:
АДРЕСА_2, для будівництва та
обслуговування будинку і
господарських споруд (державний акт
видано 29.07.2005 року).

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 21 січня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1
подала апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неправильне застосування норм
матеріального права, просить рішення
скасувати та ухвалити нове, яким
позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційних
скарг та вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню
не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_5 який є батьком позивачки ОСОБА_1
та водночас сином ОСОБА_2-
відповідачки), за життя належали на
праві особистої приватної п'ять
об'єктів нерухомого майна, а саме:

- земельна ділянка площею 0,1510 га для
обслуговування будинку і
господарських споруд, яка знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 та розташований на
ній будинок із господарськими
спорудами;

- земельна ділянка площею 0,1000 га для
будівництва та обслуговування будинку
і господарських споруд, яка
знаходиться за даресою: АДРЕСА_2 та
розташований на ній будинок із
господарськими спорудами;

- земельна ділянка площею 0,0690 га для
ведення особистого селянського
господарства за адресою АДРЕСА_2.

З 16 вересня 1978 року ОСОБА_5 перебував у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті ОСОБА_6 позивачка ОСОБА_1,
як дочка померлої, не зверталась до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини і відповідна
спадкова справа щодо майна померлої не
відкривалась.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5, що
підтверджується свідоцтвом про смерть.

16 червня 2011 року позивач ОСОБА_1, а 08
листопада 211 року відповідач ОСОБА_2
звернулись до Обухівської районної
державної нотаріальної контори із
заявами про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_5, як спадкоємці першої
черги за законом.

Нотаріусом було відкрито спадкову
справу, однак на час вирішення даної
справи у суді, внаслідок неповного
виконання спадкоємцями приписів
чинного законодавства щодо надання
правовстановлюючих та інших
документів, явки до нотаріуса тощо,
процедура оформлення за ними
спадкового майна не завершена,
свідоцтва про право на спадщину не
видавались, рішення про відмову у
видачі таких свідоцтв нотаріусом не
приймалось, що підтверджується
матеріалами витребуваної спадкової
справи.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що сторони не набули права
власності на спадкове майно, тому
вимоги про фактичний поділ такого
майна не грунтуються на законі та є
передчасними, оскільки визначені
законодавством можливості для
позасудового порядку врегулювання
такого спору не використані.

Колегія суддів апеляційного суду з
такими висновками погоджується,
оскільки вони відповідають
встановленим по справі обставинам та
грунтуються на вимогах чинного
законодавства.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

За змістом статті 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивачка
фактично посилається на те, що порушене
її право на спадкування майна після
смерті матері - ОСОБА_6, яка мала право
на 12 частину у спільному сумісному
майні подружжя.

З матеріалів справи вбачається, що
будинок АДРЕСА_1, згідно свідоцтва про
право власності на нерухоме майно,
зареєстрований за ОСОБА_5 15 червня 1985
року, тобто на момент перебування
останнього в зареєстрованому шлюбі із
ОСОБА_4.

Однак, судом першої інстанції вірно
встановлено, що за життя ОСОБА_4 не
ініціювала питання про виділення її
частки у спільному сумісному майні
подружжя, що підтверджується
матеріалами справи, показами свідків,
узгоджується із поясненнями позивача.

В свою чергу, позивачка після смерті
матері у передбачений законом строк не
звернулась із заявою до нотаріальної
контори про прийняття спадщини,
спадкова справа щодо майна померлої не
відкривалась. За таких обставин,
посилання позивача на порушення її
права на спадщину після смерті матері є
необгрунтованими.

Доводи апеляційної скарги щодо
незаконної бездіяльності державного
нотаріуса, які знайшли свій прояв у
затягуванні видачі свідоцтва про право
на спадщину, не можуть бути прийняті
колегією суддів як підстава для
скасування рішення, оскільки дані
обставини не є предметом даного позову.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 308, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Обухівського районного суду
Київської області від 21 січня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: