АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Котули Л.Г., Волошиної В.М.

при секретарі: Місюра М.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Дніпровського районного суду м. Києва
від 18 березня 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 13 січня
2011 р. позов задоволено. Постановлено
стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
суму боргу в розмірі 71 189 грн., судовий
збір в сумі 712 грн. та 120 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи, а всього 72 021 грн.

16 березня 2011 р. Дніпровським районним
судом м. Києва на виконання вказаного
рішення було видано виконавчий лист.

У лютому 2014 р. боржник - ОСОБА_1
звернувся у суд із заявою про визнання
виконавчого листа таким, що не підлягає
виконанню підставі ч.2, 4 ст.369 ЦПК
України.

Зазначав,що виконавчий лист не
відповідає вимогам ч.1 ст.18 Закону
України «Про виконавче провадження»,
остільки судом визначено строк
пред'явлення його до виконання
протягом трьох років, що суперечить, на
його думку, положенням ст.22 вказаного
Закону в редакції від 09 березня 2011 р.

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 18 березня 2014 р. у
задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неповне з'ясування обставин справи,
порушення та неправильне застосування
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати ухвалу суду
першої інстанції та постановити нову
про задоволення заяви.

Колегія суддів, заслухавши ОСОБА_1 та
його представника, які просили
задовольнити апеляційну скаргу,
представника ОСОБА_2, який заперечував
проти задоволення апеляційної скарги,
вивчивши матеріали справи, обговоривши
доводи апеляційної скарги, вважає
апеляційну скаргу такою, що не підлягає
задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні заяви,
районний суд виходив з того, що
положеннями ч.4 ст.369 ЦПК України
визначено виключні підстави для
визнання виконавчого листа таким, що не
підлягає виконанню, й наведені
заявником обставини не можуть бути
правовою підставою для визнання
виданого по справі виконавчого листа
таким, що не підлягає виконанню.

Такі висновки суду першої інстанції
колегія суддів визнає законними й
обґрунтованими. Вони повністю
узгоджуються з сукупністю зібраних у
справі й належно оцінених у рішенні
висновків.

Встановлено, що районним судом по
справі ухвалено рішення 13 січня 2011р., а
згідно чинній на той час редакції ст.21
Закону України «Про виконавче
провадження» строк пред'явлення
виконавчого листа до виконання
визначено у три роки.

За таких обставин, районним судом
правомірно у виконавчому листі,
виданому хоча і під час дії нової
редакції Закону України «Про виконавче
провадження» -16 березня 2011р., вказано
про трирічний строк його виконання.

Відповідно до ч.4 ст.369 ЦПК України суд
ухвалою вносить виправлення до
виконавчого листа, а у разі якщо його
було видано помилково або якщо
обов'язок боржника відсутній повністю
чи частково у зв'язку з його
припиненням добровільним виконанням
боржником чи іншою особою або з інших
причин, суд визнає виконавчий лист
таким, що не підлягає виконанню
повністю або частково.

Не дає правових підстав до задоволення
заяви й та обставина, що виконавчий
лист тривалий період перебуває на
виконанні, остільки обов'язок по
виконанню рішення суду лежить саме на
боржнику.

Долучені до справи матеріали дають
підстави для висновків про те, що
ОСОБА_1 ухиляється від добровільного
виконання рішення суду й з 30
березня 2011р. виконавчий лист перебуває
на виконанні.

Відповідно до справи, постановою
головного державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Дніпровського РУЮ у м.Києві Кирик А.Ю.
30 березня 2011р. відкрито виконавче
провадження про примусове виконання
виконавчого листа № 2-317 від 16 березня
2011р., виданого на підставі рішення
Дніпровського районного суду м. Києва,
яким постановлено стягнути з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 заборгованість, у сумі
72 021 грн. й до теперішнього часу
державним виконавцем вживаються
заходи щодо його примусового
виконання. /а.с.58-67/

Враховуючи викладені обставини, а
також матеріали справи, у їх
сукупності, колегія суддів вважає
законними й обґрунтованими висновки
суду першої інстанції про відсутність
правових підстав до задоволення
поданої по справі заяви.

Викладені в ухвалі висновки
відповідають обставинам справи та
зібраним доказам й доводи апеляційної
скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 - 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.
Києва від 18 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом 20 днів з моменту
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
з розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 755/5309/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5688/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Бартащук Л.П.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Слюсар Т.А.