Номер провадження: 22-ц/785/4010/14
Номер справи місцевого суду: 1510/3492/12
Головуючий у першій інстанції Жигулін
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Одеської області в складі:

Головуючого:
судді Парапана В.Ф.

Суддів: Панасенкова В.О.,
Громіка Р.Д.

При секретарі:
Горновій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 рішення
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 19 лютого 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета позову-комунальне
підприємство «Ізмаїльське виробниче
управління водопровідно-каналізаційне
господарство», про усунення перешкод,
зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення моральної шкоди та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета позову-комунальне
підприємство «Ізмаїльське виробниче
управління водопровідно-каналізаційне
господарство», про зобов'язання
виконати певні дії та стягнення
моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2012р. ОСОБА_3 звернулася до
суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета позову
- КП «Ізмаїльське ВУВКГ», у якому
просила зобов'язати відповідачів не
чинити їй перешкод у користуванні
належною їй на праві власності ?
частини житлового будинку з надвірними
спорудами, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1 шляхом зняття заглушки на
каналізаційному випуску з квартири №2
на надання доступу до каналізаційної
труби, стягнути солідарно з
відповідачів на її користь моральну
шкоду в розмірі 10 000 грн. та судові
витрати.

ОСОБА_3 зазначала, що вона є власником ?
частини будинку у вигляді квартири
АДРЕСА_2, м. Ізмаїл. У травні 2005р. вона
отримала технічні умови для
встановлення вводу водопроводу та
випуску каналізації з її квартири
домоволодіння АДРЕСА_5

Згідно проекту узгодженого усіма
уповноваженими органами каналізаційна
труба проходить через квартиру
(частину будинку), яка належить
відповідачам.

23.05.2005р. відповідачі надали згоду на
проведення центральної каналізаційної
труби через належну їм частину будинку.
Проте, 08.05.2012р. відповідачі перекрили
каналізаційну трубу, що зробило
неможливим користуватися центральною
каналізацією.

Цими незаконними діями відповідачів
вони були позбавлені можливості
користуватися своїм житлом та
одержувати відповідні комунальні
послуги, та унаслідок душевних
страждань й необхідністю поновлення
своїх порушених прав, їй була завдана
моральна шкода, яку вона оцінила в 10 000
грн.

У червні 2012р. ОСОБА_2 та ОСОБА_4
звернулися до суду із зустрічним
позовом до ОСОБА_3 у якому просили
зобов'язати останню підготувати проект
проведення внутрішніх мереж
водопроводу і каналізації, погодити
його зі всіма заінтересованими
службами згідно діючих норм, перенести
внутрішні мережі каналізації у
відповідності до погодженого проекту,
перенести зовнішні мережі водопроводу
на відстань 5 метрів від жилого будинку
з укладанням у стальний футляр та
стягнути моральну шкоду на суму 7 000
грн., посилаючись на те, що проведена
ОСОБА_3 каналізація порушує вимоги БНіП
стосовно відстані від фундаменту стін
будинку, що вони надали ОСОБА_3 свою
згоду лише на підключення її
каналізації у дворі будинку, що
документація, яка є в неї не погоджена
належним чином шляхом підпису на
кожній сторінці технічних умов та
проекту, тому ОСОБА_4 перекрив
каналізаційну трубу кв. №2.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник третьої особи при розгляді
справи пояснював, що ОСОБА_3 31.05.2005р.
були видані технічні умови на
проведення водопроводу та випуск
каналізації з квартири АДРЕСА_3 в
існуючу дворову мережу каналізації до
будівлі у вигляді квартири №1 за
наявності згоди мешканців цієї
квартири за найбільш сприятливим
варіантом. Робочий проект виготовлено
іншою установою, а сам робочий проект є
єдиною документацією для підключення
всіх мереж.

Рішенням суду від 19.02.2014р. первісний
позов задоволено частково, а у
зустрічному - відмовлено. ОСОБА_2
зобов'язано не перешкоджати ОСОБА_3 у
користуванні каналізацією шляхом
зняття заглушки на каналізаційному
випуску з АДРЕСА_4 та надання доступу до
каналізаційної труби. Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 2 197,10 грн., а
саме: на відшкодування моральної шкоди
у 1 000 грн. та судових витрат по справі.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні первісного позову та у
задоволенні її вимог, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, на
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справа.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи й обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляція не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково
первісний позов та відмовляючи у
задоволенні зустрічного, суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 у
порушення прав ОСОБА_3 самовільно
перекрила каналізаційну трубу
квартири останньої від внутрішньо
будинкової мережі водовідведення чим
завдала їй моральної шкоди на суму 1 000
грн., а тому порушені права ОСОБА_3
підлягають захисту.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду, оскільки він
відповідає вимогам закону та дійсним
обставинам справи.

Положеннями ст. 41 Конституції
України та ст. 319 ЦК України
встановлено, що власник не може
використовувати право власності на
шкоду правам, свободам та гідності
громадян, інтересам суспільства,
погіршувати екологічну ситуацію та
природні якості землі. При здійсненні
своїх прав та виконанні обов'язків
власник зобов'язаний додержуватися
моральних засад суспільства.

Відповідно до ч.2 ст. 383 ЦК України
власник квартири може на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни у квартирі,
наданій йому для використання як
єдиного цілого, - за умови, що ці зміни
не призведуть до порушень прав
власників інших квартир у
багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

За правилами ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Згідно п.1 ч.1 ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» споживач
має право одержувати вчасно та
відповідної якості житлово-комунальні
послуги згідно з законодавством та
умовами договору на надання
житлово-комунальних послуг.

Вимогами п.12.5.3 Правил технічної
експлуатації систем водопостачання та
каналізації населених пунктів України,
затверджених наказом №30 від 05.07.1995р.
Державного комітету України по
житлово-комунальному господарству та
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 21.07.1995р. за №231/7 передбачено, що
прийманню в експлуатацію підлягають
колектори і каналізаційні мережі, які
можна приєднати до діючої системи і
нормально експлуатувати. Для приймання
в експлуатацію споруджених ділянок
згідно із БНіП 3.05.04-85 призначають
Державну або робочу приймальну
комісію.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції установивши, що облаштування
квартири ОСОБА_3 каналізаційною
системою на підставі технічних умов
№185/58 від 31.05.2005р., генплану та плану
підключення квартири до міської мережі
каналізації і водопроводу в м. Ізмаїлі
було здійснено (збудовано) у 2005р
правомірно, у відповідності до вимог
діючого законодавства. Цією
каналізаційною системою ОСОБА_3
користувалася і будь-яких порушень
БНіП при її будівництві, які б
порушували права ОСОБА_2 не
встановлено. Проте, остання (її
померлий чоловік) самочинно в 2012р.
перекрила каналізаційну трубу
квартири ОСОБА_3, унаслідок чого
неправомірно позбавили її одержувати
відповідні комунальні послуги та
завдали їй моральну шкоду, розмір якої
згідно з положеннями ст. ст. 23, 1167 ЦК
України судом визначено правильно у
сумі 1 000 грн.

ОСОБА_2 не надала суду належних доказів
того, що при прокладенні водопроводу та
каналізації з квартири ОСОБА_3 були
порушені БНіП, які призвели до
порушення її прав та інтересів.

Доводи апеляційної скарги цих
висновків не спростовують, а тому
колегія суддів не приймає їх до уваги.

Рішення суду є правильним, воно
ухвалено у відповідності до положень
ст. ст. 212-215 ЦПК України і підстав для
його скасування, як про це йдеться мова
у апеляційній скарзі, немає.

Відповідно з вимогами ст. 308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Судом першої інстанції обставини
справи досліджено повно, а зібраним
доказам дана вірна оцінка.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 19 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
однак може бути оскаржена шляхом
подачі касаційної скарги протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили до суду касаційної інстанції.

Судді Апеляційного суду Одеської
області: В.Ф.
Парапан

В.О.Панасенков

Р.Д.Громік