АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3745/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Ковальчук Т. А. Доповідач -
Єлізаренко І.А.Категорія 27
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Єлізаренко І.А.

суддів - Гайдук В.І.,
Калиновського А.Б.

при секретарі - Сінченко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Магдалинівського районного суду
Дніпропетровської області від 24 лютого
2014 року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» в особі
територіального відокремленого
безбалансового відділення I типу
№10003/0293 філії - Дніпропетровське
обласне управління АТ «Ощадбанк» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ПАТ «Державний
ощадний банк України» в особі
територіального відокремленого
безбалансового відділення I типу
№10003/0293 філії - Дніпропетровське
обласне управління АТ «Ощадбанк»
звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач посилався на те, що 13 жовтня 2003

року між ВАТ «Державний ощадний банк
України» та відповідачем - ОСОБА_2, як
позичальником, було укладено кредитний
договір № 435 про надання кредиту в сумі
20000 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом в розмірі 22 %
річних, терміном остаточного погашення
кредиту не пізніше 12 жовтня 2004 року.
Відповідно до умов кредитного договору
відповідач ОСОБА_2 зобов»язався
повернути отриманий кредит, сплатити
відсотки за кредитним договором у
строки обумовлені у договорі, а у
випадку неналежного виконання
зобов»язань, на першу вимогу банку
сплатити штрафні санкції. В якості
забезпечення виконання зобов»язань
відповідачем перед позивачем по
поверненню кредиту, сплати відсотків
за користування штрафних санкцій, було
укладено договір поруки № 435/1 між
банком та відповідачем - ОСОБА_3 Згідно
договору поруки відповідачі несуть
солідарну відповідальність перед
банком. Позивач в позовній заяві
посилався на те, що договір набуває
чинності з моменту його підписання та
діє до повного виконання сторонами
взятих на себе зобов»язань. До
теперішнього часу строк дії договору
не закінчився, договір не розірваний та
не змінений. Банком на адресу
відповідачів направлялася вимога
погасити заборгованість за кредитним
договором, однак, зобов»язання не
виконане, тому просили стягнути з
відповідачів на користь банку
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 62 512 грн. 70 коп.

Рішенням Магдалинівського
районного суд Дніпропетровської
області від 24 лютого 2014 року позовні
вимоги ПАТ «Державний ощадний банк
України» в особі територіального
відокремленого безбалансового
відділення I типу №10003/0293 філії -
Дніпропетровське обласне управління
АТ «Ощадбанк» задоволено. Стягнуто
солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
користь ПАТ «Державний ощадний банк
України» в особі територіального
відокремленого безбалансового
відділення І типу № 10003/0293 філії -
Дніпропетровське обласне управління
АТ «Ощадбанк» заборгованість за
кредитним договором № 435 від 13 жовтня
2003 року в сумі 62 512 грн. 70 коп., що
складається з наступного: прострочена
заборгованість по кредиту - 19 250 грн.;
прострочена заборгованість по
відсоткам - 24 465 грн. 25 коп.;
заборгованість по пені нарахованій по
кредиту та відсоткам - 15 778 грн. 91 коп.; 3%
річних за несвоєчасну сплату процентів
- 733 грн. 96 коп.; 3% річних за несвоєчасне
погашення основного боргу - 577 грн. 50
коп.; втрати від інфляції за рахунок
несвоєчасної сплати процентів - 955 грн.
37 коп.; втрати від інфляції за рахунок
несвоечасного погашення основного
боргу - 751 грн. 71 коп. Вирішено питання
щодо судових витрат .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення, яким відмовити
в задоволені позовних вимог в повному
обсязі, посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу задовольнити з
наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи
13 жовтня 2003 року між ВАТ «Державний
ощадний банк України»,
правонаступником якого є ПАТ
«Державний ощадний банк України», та
відповідачем ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір №435 про надання
кредиту в сумі 20 000грн., зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 22% річних і згідно п.1.2 кредит
надається на 12 місяців з терміном
остаточного погашення кредиту не
пізніше 12 жовтня 2004 року (а.с.16-20).

В якості забезпечення зобов»язань за
вищевказаним кредитним договором між
банком та відповідачем ОСОБА_3 було
укладено договір поруки № 435/1 від 13
жовтня 2003 року (а.с.21, 22).

ОСОБА_2 було допущено невиконання
умов кредитного договору, у зв»язку з
чим утворилася заборгованість.

Згідно розрахунку, наданого банком,
станом на 02 грудня 2013 року
заборгованість відповідача ОСОБА_2 за
кредитним договором становить 62 512 грн.
70 коп., з яких: прострочена
заборгованість по кредиту - 19 250 грн.;
прострочена заборгованість по
відсоткам - 24 465 грн. 25 коп.;
заборгованість по пені нарахованій по
кредиту та відсоткам - 15 778 грн. 91 коп.; 3%
річних за несвоєчасну сплату процентів
- 733 грн. 96 коп.; 3% річних за несвоєчасне
погашення основного боргу - 577 грн. 50
коп.; втрати від інфляції за рахунок
несвоєчасної сплати процентів - 955 грн.
37 коп.; втрати від інфляції за рахунок
несвоечасного погашення основного
боргу - 751 грн. 71 коп. (а.с.8-13).

Задовольняючи позовні вимоги банку,
суд першої інстанції виходив з
доведеності невиконання боржником
своїх зобов»язань щодо сплати коштів
за кредитним договором, та доведеності
того, що позивач не пропустив строк
позовної давності на звернення до суду
з позовом про стягнення
заборгованості.

Проте колегія суддів не може
погодитися із вказаними висновками з
огляду на наступне.

У відповідності до ст.526 ЦК України
зобов»язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч.1 ст.553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов»язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов»язання
боржником.

Відповідно до ч.1 ст.554 ЦК України у
разі порушення боржником зобов»язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Відповідачем ОСОБА_2 було дійсно
допущено невиконання умов кредитного
договору, у зв»язку з чим утворилася
заборгованість у вищезазначеному
розмірі.

Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов»язана дія чи подія,
яка має юридичне значення. Строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки, спеціальна
позовна давність в один рік
встановлено п.1 ч.2 ст.258 ЦК України
відносно неустойки.

Відповідно до п. 1.2 кредитного договору
№435 від 13 жовтня 2003 року кредит
надається на 12 місяців з терміном
остаточного погашення кредиту не
пізніше 12 жовтня 2004 року.

Відповідно до п.5.6 договору поруки №435/1
від 13 жовтня 2003 року порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов»язання. Порука
також припиняється, якщо банк протягом
трьох місяців з дня настання строку
виконання зобов»язання не пред»явить
позову до поручителя. Якщо строк
виконання зобов»язання не зазначений,
або визначений моментом вимоги, то при
відсутності іншої угоди
відповідальність поручителя
припиняється після закінчення одного
року з дня укладення договору поруки.

Кредитний договір між банком та ОСОБА_2
було укладено 13 жовтня 2003 року строком
на 1 рік - до 12 жовтня 2004 року.

З матеріалів справи вбачається на
протязі 2005-2006 років відповідач ОСОБА_4
сплачував заборгованість за
вищевказаним кредитним договором.
Слід зазначити, що останню проплату за
кредитним договором відповідач ОСОБА_2
здійснив 01 червня 2006 року, і зі вказаної
дати розпочався відлік строку позовної
давності в три роки, який закінчився,
відповідно - 01 червня 2009 року.

Разом з цим з матеріалів справи
вбачається, що ПАТ «Державний ощадний
банк України» звернулося до суду з
даним позовом, згідно штемпелю вхідної
кореспонденції суду, 16 грудня 2013 року,
тобто з пропуском трирічного строку
для пред»явлення позову (а.с.2-7).

Відповідачі, кожен окремо, звернулися
до суду першої інстанції з заявами про
застосування строків позовної
давності (а.с. 99, 101).

Посилання позивача на те, що 10 січня 2013
року з прокуратури банком було
отримано повідомлення про закриття
кримінальної справи, яку було порушено
27 березня 2007 року за фактом службової
недбалості посадових осіб
Магдалинівського відділення №2997 при
видачі кредиту, і тому банком не було
пропущено строк позовної давності при
зверненні до суду зі вказаними
позовними вимогами, колегія суддів
вважає безпідставними, оскільки з
наданих до матеріалів справи
документів взагалі не вбачається, що
кримінальна справа була порушена саме
відносно відповідачів ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, а тому відсутні будь-які
підстави, що перешкоджали б банку
звернутися до суду з позовом у
встановлений законом строк до вказаних
відповідачів.

За таких обставин, враховуючи
вищевикладене, колегія суддів
приходить до висновку, що право банку
на отримання суми боргу за кредитним
договором від відповідачів є
доведеним, однак, банком було пропущено
строк позовної давності на звернення
до суду зі вказаними позовними
вимогами, а тому рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню на
підставі ст. 309 ЦПК України з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог у зв»язку з
пропуском позивачем строку позовної
давності.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія
суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Магдалинівського районного
суду Дніпропетровської області від від
24 лютого 2014 року по справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» в
особі територіального відокремленого
безбалансового відділення I типу
№10003/0293 філії - Дніпропетровське
обласне управління АТ «Ощадбанк» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
скасувати.

У задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» в
особі територіального відокремленого
безбалансового відділення I типу
№10003/0293 філії - Дніпропетровське
обласне управління АТ «Ощадбанк» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді