Справа № 199/581/14-ц
Амур-Нижньодніпровський районний суду
У складі: головуючого судді
розглянувши цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
треті особи Публічне акціонерне
товариство «Укрсоцбанк», Приватний
нотаріус дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 та
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Агенція
нерухомості «Альбіон» про визнання
договору купівлі-продажу дійсним,
визнання добросовісними набувачами та
визнання права власності на квартиру,-
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися
до суду з позовом до ОСОБА_3 про
визнання договору купівлі-продажу
дійсним, визнання добросовісними
набувачами та визнання за ними права
власності на квартиру АДРЕСА_1.
В обґрунтуванні своїх позовних вимог
посилалися на те, що 04.11.2011 року між ними
та ОСОБА_3 було укладено договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
посвідчений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстровано в реєстрі за №3025.
Як вбачається з п.2 вказаного договору
купівлі-продажу, дана квартира
належала на праві приватної власності
відповідачці ОСОБА_3 на підставі
договору купівлі-продажу квартири,
посвідченого 06.09.2011 року приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, за
реєстровим №1793. Право власності було
зареєстроване за відповідачкою 06.09.2011
року в Державному реєстрі правочинів
за №4623689 (номер витягу: 10346023, бланк
серії ТЄ №188229) та 26.10.2011 року в
електронному Реєстрі прав власності на
нерухоме майно за реєстровим номером:
14445694 (номер витягу: 31804110, бланк серії
СЕВ №562056).
Таким чином, на момент укладання 04.11.2011
року між сторонами договору
купівлі-продажу квартири, ОСОБА_3 мала
зареєстроване в установленому законом
порядку право власності на дану
квартиру, яка не знаходилася під
арештом або в заставі. Вказані вище
обставини були перевірені приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
що посвідчував договір купівлі-продажу
спірної квартири, згідно з яким 04.11.2011
року за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 року в
Державному реєстрі правочинів за №4721862
(номер витягу: 10600705, бланк серії ТУ
№860471) було зареєстроване право
власності на дану квартиру, про що
10.11.2011 року був виданий витяг про
державну реєстрацію прав за реєстровим
номером: 14445694 (номер витягу 31995347, бланк
серії СЕВ №561559).
Позивачі зазначають, що відповідно до
п.п. З, 4 ст. 334 ЦК України право власності
у них виникло з моменту державної
реєстрації, тобто з 10.11.2011 року.
Постановою Господарського суду
Харківської області від 26.04.2009 року в
справі №Б-50/84-09 фізичну
особу-підприємця ОСОБА_6 визнано
банкрутом та відкрито ліквідаційну
процедуру. На день визнання ФОП ОСОБА_6
банкрутом та відкриття ліквідаційної
процедури боржнику на праві власності,
окрім іншого майна, належала також і
29.10.2004 року та 27.04.2006 року між ОСОБА_6 та
ПАТ «Укрсоцбанк» були укладено
кредитні договори, та в якості
забезпечення виконання позичальником
своїх зобов'язань між кредитором та
позичальником було укладено іпотечний
договір №360 від 27.04.2006 року, за умовами
якого позичальник (ОСОБА_6) передала в
іпотеку іпотекодержателю (ПАТ
«Укрсоцбанк») нерухоме майно, а саме:
чотирикімнатну квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Зобов'язання ОСОБА_6 перед ПАТ
«Укрсоцбанк» за вищевказаними
кредитними договорами у встановлений
для їх оплати строк не були виконані.
В процесі проведення ліквідаційної
процедури щодо ФОП ОСОБА_6 Товарною
біржею «Правопорядок» 09.08.2011 року було
проведено аукціон з продажу
вищевказаної квартири, за результатами
якого було складено протокол аукціону.
На підставі даного протоколу між
арбітражним керуючим Богомазовим
Павлом Сергійовичем та ОСОБА_3 06.09.2011
року було укладено договір
купівлі-продажу чотирикімнатної
квартири, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. Договір посвідчено приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу Харківської
області ОСОБА_5, зареєстровано у
реєстрі за №1793.
Згодом 04.11.2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2
і ОСОБА_1 було укладено договір
купівлі-продажу квартири за адресою:
АДРЕСА_1, посвідчений приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстровано в реєстрі за №3025.
15.01.2013 року ліквідатором банкрута було
подано заяву до господарського суду
Харківської області про визнання
недійсними аукціону з продажу майна
Ухвалою господарського суду
Харківської області від 21.01.2013 року по
справі №Б-50/84-09 дану заяву задоволено,
визнано недійсним аукціон з продажу
майна ФОП ОСОБА_6, а саме: квартири
АДРЕСА_1, який відбувся 09.08.2011 р., який
був оформлений протоколом №1 Товарної
біржі «Правопорядок»; визнано
недійсним договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 від 06.09.2011 року,
укладений між ліквідатором банкрута
фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 -
арбітражним керуючим Богомазовим
Павлом Сергійовичем, який на дату
укладення даного договору виконував
обов'язки ліквідатора ФОП ОСОБА_6, та
ОСОБА_3, посвідчений приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 та
зареєстрований у реєстрі за № 1793;
визнано право власності на квартиру
АДРЕСА_1 за ОСОБА_6.
Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 07.08.2013 року
ухвала Господарського суду
Харківської області від 21.01.2013 року
скасована та припинено провадження у
справі № Б-50/84-09.

Постановою Вищого Господарського Суду
України від 09.10.2013 року справу в частині
розгляду заяви ліквідатора банкрута та
ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання
недійсним аукціону з продажу майна
передано до господарського суду
Харківської області.

Позивачі вважають, що вирішення
питання про визнання недійсним
аукціону з продажу спірної квартири в
рамках господарської порушує їх права,
як власників спірної квартири, та їх
неповнолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9,
ставлячи під сумнів набуття ними права
власності цю квартиру згідно з
вимогами чинного законодавства.

Оскільки право позивачів на дану
квартиру оспорюється, тому вони
просили суд визнати дійсним договір
купівлі-продажу квартири від 04.11.2011
року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 і
ОСОБА_2, посвідчений приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
та зареєстрований в реєстрі за №3025;
визнати позивачів добросовісними
набувачами квартири АДРЕСА_1; визнати
за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на
квартиру АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представники
позивачів позов підтримали у повному
обсязі та просили його задовольнити,
надали пояснення, аналогічні
викладеним у позовній заяві.

Відповідачка в судове засідання не
з'явилася, причин неявки суду не
повідомила, про день слухання справи
сповіщена належним чином, про що
свідчить повідомлення про вручення
судової повістки. Зі згоди
представників позивачів суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Представник третьої особи ПАТ
«Укрсоцбанк» проти позову
заперечувала, посилаючись на те, що
29.10.2004 року та 27.04.2006 року між ОСОБА_6 та
ПАТ «Укрсоцбанк» були укладено
кредитні договори, та в якості
забезпечення виконання позичальником
зобов'язань було укладено іпотечний
договір №360 від 27.04.2006 року, за умовами
якого позичальник ОСОБА_6 передала в
іпотеку іпотекодержателю ПАТ
«Укрсоцбанк» чотирикімнатну квартиру
АДРЕСА_1. Зобов'язання ОСОБА_6 перед ПАТ
«Укрсоцбанк» за вищевказаними
кредитними договорами у встановлений
для їх оплати строк не були виконані.

Постановою Господарського суду
Харківської області від 26.04.2009 року в
справі №Б-50/84-09 ФОП ОСОБА_6 визнано
банкрутом та відкрито ліквідаційну
процедуру. На день визнання ФОП ОСОБА_6
банкрутом та відкриття ліквідаційної
процедури боржнику на праві власності,
окрім іншого майна, належала також і
спірна квартира.

В процесі проведення ліквідаційної
процедури щодо ФОП ОСОБА_6 Товарною
біржею «Правопорядок» 09.08.2011 року було
проведено аукціон з продажу
вищевказаної квартири, за результатами
якого було складено протокол аукціону.
На підставі даного протоколу між
арбітражним керуючим Богомазовим
Павлом Сергійовичем та ОСОБА_3 06.09.2011
року було укладено договір
купівлі-продажу чотирикімнатної
квартири, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. Договір посвідчено приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу Харківської
області ОСОБА_5 та зареєстровано у
реєстрі за №1793.

Оскільки дана квартира на час
проведення аукціону та укладання
договору купівлі-продажу перебувала в
іпотеці, відчуження проведено без
згоди банку з порушення норм чинного
законодавства, та у зв'язку з чим на
теперішній час з цього приводу
розглядається справа господарським
судом, тому просила у позові відмовити.

Третя особа Приватний нотаріус
дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явився, надав заяву, в
якій просив слухати справу у його
відсутності.

Представник третьої особи «Агенція
нерухомості «Альбіон» в судове
засідання не з'явився, причин неявки
суду не повідомив, про день слухання
справи сповіщався належним чином.

Вислухавши пояснення представників
позивачів та третьої особи, дослідивши
матеріали справи, суд вважає позовні
вимоги такими, що підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 04.11.2011 року між
продавцем ОСОБА_3 та покупцями ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 було укладено договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
посвідчений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстровано в реєстрі за №3025.

П.2 вказаного договору зазначено, що
АДРЕСА_1 належала на праві приватної
власності відповідачці ОСОБА_3 на
підставі договору купівлі-продажу
квартири, посвідченого 06.09.2011 року
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстровано в реєстрі за №1793. Право
власності за ОСОБА_3 було також
зареєстровано 06.09.2011 року в Державному
реєстрі правочинів за №4623689 (номер
витягу: 10346023, бланк серії ТЄ №188229) та
26.10.2011 року в електронному Реєстрі прав
власності на нерухоме майно за
реєстровим номером: 14445694 (номер витягу:
31804110, бланк серії СЕВ №562056).

Таким чином, на момент укладання 04.11.2011
року між сторонами договору
купівлі-продажу квартири, ОСОБА_3 мала
зареєстроване в установленому законом
порядку право власності на дану
квартиру, яка не знаходилася під
арештом або в заставі. Вказані вище
обставини були перевірені приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
що посвідчував договір купівлі-продажу
спірної квартири, згідно з яким 04.11.2011
року за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 року в
Державному реєстрі правочинів за №4721862
(номер витягу: 10600705, бланк серії ТУ
№860471) було зареєстроване право
власності на дану квартиру, про що
10.11.2011 року був виданий витяг про
державну реєстрацію прав за реєстровим
номером: 14445694 (номер витягу 31995347, бланк
серії СЕВ №561559) (а.с.13.14).

Таким чином, згідно з вимогами п.п. З, 4
ст.334 ЦК України право власності у
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникло з моменту
державної реєстрації, тобто з 10.11.2011
року.

Постановою Господарського суду
Харківської області від 26.04.2009 року в
справі №Б-50/84-09 ФОП ОСОБА_6 визнано
банкрутом та відкрито ліквідаційну
процедуру. На день визнання ФОП ОСОБА_6
банкрутом та відкриття ліквідаційної
процедури боржнику на праві власності,
окрім іншого майна, належала також і
квартира АДРЕСА_1.

29.10.2004 року та 27.04.2006 року між ОСОБА_6 та
ПАТ «Укрсоцбанк» були укладені
кредитні договори (а.с.64-77), та в якості
забезпечення виконання позичальником
своїх зобов'язань між кредитором та
позичальником було укладено іпотечний
договір №360 від 27.04.2006 року (а.с.82-86), за
умовами якого позичальник (ОСОБА_6)
передавала в іпотеку іпотекодержателю
(ПАТ «Укрсоцбанк») нерухоме майно, а
саме: чотирикімнатну квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Зобов'язання ОСОБА_6 перед ПАТ
«Укрсоцбанк» за вищевказаними
кредитними договорами у встановлений
для їх оплати строк не були виконані.

В процесі проведення ліквідаційної
процедури щодо ФОП ОСОБА_6 Товарною
біржею «Правопорядок» 09.08.2011 року було
проведено аукціон з продажу
вищевказаної квартири, за результатами
якого було складено протокол аукціону.
На підставі даного протоколу між
арбітражним керуючим Богомазовим
Павлом Сергійовичем та ОСОБА_3 06.09.2011
року було укладено договір
купівлі-продажу чотирикімнатної
квартири, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. Договір посвідчено приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу Харківської
області ОСОБА_5 та зареєстровано у
реєстрі за №1793.

Згодом 04.11.2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2
і ОСОБА_1 було укладено договір
купівлі-продажу квартири за адресою:
АДРЕСА_1., посвідчений приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
та зареєстровано в реєстрі за №3025.

Таким чином, право власності ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на спірну квартиру виникло
10.11.2011 року - з моменту державної
реєстрації договору купівлі-продажу, в
установленому законом порядку. Даний
договір було укладено з дотриманням
вимог цивільного законодавства,
зобов'язання покупців за договором
виконані в повному обсязі. Вказаний
договір не містить приписів в частині
зобов'язань продавця ОСОБА_3 чи
попереднього власника майна ОСОБА_6
щодо кредитної заборгованості чи
перерахування коштів на користь інших
осіб.

15.01.2013 року ліквідатором банкрута було
подано заяву до господарського суду
Харківської області про визнання
недійсними аукціону з продажу майна
ФОП ОСОБА_6.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 21.01.2013 року
(а.с.40-43) по справі №Б-50/84-09 дану заяву
задоволено, визнано недійсним аукціон
з продажу майна ФОП ОСОБА_6, а саме:
квартири АДРЕСА_1, який відбувся 09.08.2011
р., який був оформлений протоколом № 1
Товарної біржі «Правопорядок»; визнано
недійсним договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 від 06.09.2011 року,
укладений між ліквідатором банкрута
фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 -
арбітражним керуючим Богомазовим
Павлом Сергійовичем, який на дату
укладення даного договору виконував
обов'язки ліквідатора ФОП ОСОБА_6, та
ОСОБА_3, посвідчений приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 та
зареєстрований у реєстрі за № 1793;
визнано право власності на квартиру
АДРЕСА_1 за ОСОБА_6.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 07.08.2013 року
(а.с.35-39) ухвала Господарського суду
Харківської області від 21.01.2013 року
скасована та припинено провадження у
справі № Б-50/84-09.

Постановою Вищого Господарського Суду
України від 09.10.2013 року (а.с.33-34) справу в
частині розгляду заяви ліквідатора
банкрута та ПАТ «Укрсоцбанк» про
визнання недійсним аукціону з продажу
майна передано до господарського суду
Харківської області.

Конвенція про захист прав людини і
основоположних свобод (1950 р.),
ратифікована Законом України від 17
липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі - Конвенція),
зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.)
передбачає право кожної фізичної чи
юридичної особи безперешкодно
користуватися своїм майном, не
допускає позбавлення особи свого
майна, крім як в інтересах суспільної
необхідності і на умовах, передбачених
законом і загальними принципами
міжнародного права, визнає право
держави на здійснення контролю за
використанням власності у
відповідності з загальними інтересами
або для забезпечення податків, інших
зборів чи штрафів.

Ста.41 Конституції України та ст.321 ЦК
України зазначають, що право приватної
власності набувається в порядку,
визначеному законом; ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності чи обмежений у його
здійсненні; право власності є
непорушним; особа може бути позбавлена
права власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом; примусове
відчуження об'єктів права власності
може бути застосоване лише як виняток з
мотивів суспільної необхідності, на
підставі і в порядку, встановлених
законом, та за умови попереднього
повного відшкодування їх вартості.

Згідно зі ст.328 ЦК України право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше не випливає із
закону або незаконність набуття права
власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.330 ЦК України якщо
майно відчужене особою, яка не мала на
це права, добросовісний набувач
набуває право власності на нього, якщо
відповідно до ст.388 цього Кодексу майно
не може бути витребуване у нього.

На думку суду, ст.388 ЦК України не
передбачає підстав, з які б зазначали
обставини, за яких квартира АДРЕСА_1
може бути витребувана у власників
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що належить їм на
підставі договору купівлі-продажу від
04.11.2011 року, посвідченого приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстровано в реєстрі за №3025.

Як вбачається з долучених до матеріалі
справи судових рішень, що приймалися
господарськими судами різних рівнів,
вищевказаний договір купівлі-продажу,
укладений 04.11.2011 року між продавцем
ОСОБА_3 та покупцями ОСОБА_2 і ОСОБА_1, не
визнаний незаконним та недійсним, тому
суд вважає, що підстави для
підтвердження його дійсності у
судовому порядку відсутні, тому в цій
частині позов задоволенню не підлягає.

Окрім цього, в ході слухання справи суд
також дійшов висновку про те, що спірна
квартира придбана позивачами на
законних підставах, на час укладення
04.11.2011 року договору купівлі-продажу в
арешті, під забороною чи в спорі вона не
перебувала. Таким чином, про існування
боргових зобов'язань попередніх
власників квартири та перебування її в
іпотеці, за відсутності даних відміток
в єдиних реєстрах, інформація про які
була витребувана нотаріусом при
посвідченні договору, позивачі не
знали і не могли були знати, тому суд
вважає визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_1
добросовісними набувачами квартири
АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу
від 04.11.2011 року.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою. Виходячи зі змісту
заперечень третьої особи Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»,
та як вбачається зі змісту судових
рішень, які постановлялися
господарськими судами різних рівнів, а
саме: Ухвали господарського суду
Харківської області від 21.01.2013 року,
Постанови Харківського апеляційного
господарського суду від 07.08.2013 року та
Постанови Вищого Господарського Суду
України від 09.10.2013 року, предметом спору
по даній справі є чотирикімнатна
квартира АДРЕСА_1, власниками якої за
договором купівлі-продажу від 04.11.2011
року є на теперішній час позивачі.

Оскільки право власності на вказану
квартиру оспорюється третьою особою,
та зважаючи на те, що в судовому
засіданні знайшов своє підтвердження
факт набуття позивачами права
власності на дане нерухоме майно на
законних підставах, у зв'язку з чим вони
є добросовісними набувачами, тому суд
вважає з підстав, передбачених ст.392 ЦК
України, визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2
право власності на квартиру АДРЕСА_1,
набуте ними на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого 04
листопада 2011 року Приватним нотаріусом
дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстровано в реєстрі за №3025.

Відповідно до ст.88 ЦПК України суд
вважає стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 3043 гривні 60 копійок судових
витрат, та 610 гривень 40 копійок судового
збору на користь держави.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 169, 210-215, 224 ЦПК
України, ст.ст. 203, 319, 330, 388, 391 ЦК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті
особи Публічне акціонерне товариство
«Укрсоцбанк», Приватний нотаріус
дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 та
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Агенція
нерухомості «Альбіон» про визнання
договору купівлі-продажу дійсним,
визнання добросовісними набувачами та
визнання права власності на квартиру, -
задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_1 та ОСОБА_2
добросовісними набувачами квартири
АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу,
посвідченим 04 листопада 2011 року
Приватним нотаріусом
дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстровано в реєстрі за №3025.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право
власності на квартиру АДРЕСА_1, набуте
ними на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого 04
листопада 2011 року Приватним нотаріусом
дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстровано в реєстрі за №3025.

В іншій частині позову, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3043
гривні 60 копійок судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_3 610 гривень 40 копійок
судового збору на користь держави.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя