Справа №489/3644/13-ц 23.04.2014 23.04.2014 23.04.2014
Провадження №22-ц/784/736/14
Головуючий першої інстанції Коваленко
Суддя-доповідач апеляційного суду
У Х В А Л А

Іменем України

23 квітня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого: Леванчука О.М.,

суддів: Колосовського С.Ю., Лівінського
І.В.,

при секретарі судового засідання
Яценко Л.В.,

за участю:

представника позивача Питомець Г.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 28 серпня 2013 року за
позовом публічного акціонерного
товариства «Кредобанк» до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

В С Т А Н О В И Л А :

14 березня 2013 року публічне акціонерне
товариство «Кредобанк» (далі - Банк)
звернулося з позовом до фізичної
особи-підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Позивач зазначав, що 19 січня 2012 року між
Банком та ФОП ОСОБА_4 був укладений
кредитний договір № 02-2012, за умовами
якого позичальник отримала в кредит 179
800 грн. для придбання обладнання, зі
сплатою процентів за користування
кредитом у розмірі 19,5% річних з
остаточним терміном повернення коштів
18 січня 2017 року.

Вказане кредитне зобов'язання було
забезпечене договором поруки від 19
січня 2012 року між ОСОБА_3, Банком та
позичальником.

Внаслідок невиконання позичальником
обов'язків зі сплати кредитної
заборгованості, станом на 13 лютого 2013
року утворилася заборгованість за
кредитом, розмір якої, з урахуванням
заяви про зміну предмету позову від 31
травня 2013 року, складав 162 728 грн. 76 коп.,
з яких:

- 152 876 грн. 47 коп. заборгованості за
кредитом;

- 8325 грн. 89 коп. заборгованості за
процентами за користування кредитом;

- 8098 грн. 10 коп. простроченої суми
комісії за адміністрування кредиту;

- 516 грн. 21 коп. пені по кредиту за період
з 23 квітня 2012 року по 9 квітня 2013 року;

- 182 грн. 87 коп. пені по процентам з 23
квітня 2012 року по 9 квітня 2013 року;

- 18 грн. 22 коп. пені по комісії з 23 квітня
2012 року по 9 квітня 2013 року.

Враховуючи викладене, посилаючись на
ст. ст. 526, 527, 530, 546, 549, 550 ЦК України, Банк
просив стягнути вказану
заборгованість в повному обсязі
солідарно з відповідачів.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 28 серпня 2013 року, з
урахуванням ухвали цього ж суду про
виправлення описок та арифметичних
помилок від 3 жовтня 2013 року, позов
Банку задоволено частково. Стягнуто в
солідарному порядку з відповідачів на
користь Банку 159 728 грн. 76 коп.
заборгованості за кредитним договором,
з яких 152 876 грн. 47 коп. заборгованості за
кредитом, 6134 грн. 99 коп. заборгованості
за процентами за користування
кредитом; 516 грн. 21 коп. пені по кредиту,
182 грн. 87 коп. пені по процентам та 18 грн.
22 коп. пені по комісії. Вирішено питання
про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права, просив рішення
скасувати і ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, обговоривши
доводи апеляційної скарги, з'ясувавши
обставини справи і перевіривши їх
доказами, колегія суддів апеляційного
суду вважає, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає з таких
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Статтями 610, 611 ЦК України передбачено,
що у разі порушення зобов'язання
настають встановлені договором або
законом правові наслідки.

За змістом ст. 554 ЦК України, у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Виходячи з положень ст. 543 ЦК України, у
разі солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 19 січня 2012 року Банк
та ФОП ОСОБА_4 уклали кредитний договір
№ 02-2012, за умовами якого позичальник
отримала в кредит 179 800 грн., зі сплатою
процентів за користування кредитом у
розмірі 19,5% річних з остаточним
терміном повернення коштів 18 січня 2017
року. Кредитне зобов'язання було
забезпечене договором поруки між
Банком та ОСОБА_3

Позичальник належним чином
зобов'язання за договором не
виконувала, внаслідок чого, згідно з
розрахунком позивача, розмір
заборгованості за кредитом склав 162 728
грн. 76 коп., з яких: 152 876 грн. 47 коп.
заборгованості за кредитом; 8325 грн. 89
коп. заборгованості за процентами; 8098
грн. 10 коп. комісії; 516 грн. 21 коп. пені по
кредиту, 182 грн. 87 коп. пені по процентам
та 18 грн. 22 коп. пені по комісії,
нараховані з 23 квітня 2012 року по 9
квітня 2013 року.

Також під час судового розгляду
встановлено, що 24 липня 2013 року
позичальник частково погасила
заборгованість за кредитним договором
в сумі 3000 грн.

Таким чином, суд першої інстанції повно
та всебічно з'ясував обставини справи,
встановив права і обов'язки сторін та
дав оцінку доказам. Внаслідок чого,
дійшов вірного висновку про те, що
через неналежне виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором, забезпеченим порукою,
утворилася заборгованість. Така
заборгованість, відповідно до статей
541, 543, 553, 554 ЦК України, підлягає
стягненню солідарно з позичальника та
поручителя. У зв'язку з чим, суд
обґрунтовано ухвалив рішення, яким
позов задоволив частково, стягнувши
солідарно з відповідачів на користь
Банку заборгованість за кредитом за
вирахуванням 3000 грн., оплачених
позичальником.

З огляду на це, не заслуговують на
увагу, оскільки спростовуються
доказами, наявними в матеріалах справи,
доводи апеляційної скарги про те, що
позивач не довів факт отримання
позичальником кредитних коштів, а
копія меморіального ордеру на
перерахування коштів, не є належним
доказом.

Так, зі змісту кредитного договору,
укладеного між Банком та ФОП ОСОБА_3, та
договору купівлі-продажу № 2411 від 24
листопада 2011 року між ФОП ОСОБА_4 та
товариством з обмеженою
відповідальністю
«Клімат-Сервіс-Миколаїв» (далі - ТОВ
«Клімат-Сервіс-Миколдаїв») вбачається,
що призначенням кредиту є придбання
позичальником комплекту обладнання
для технічного кондиціонування
приміщень.

Згідно з пунктом 2.4. кредитного
договору, підставою здійснення Банком
переказу кредитних коштів з
позичкового рахунку є заява на переказ
або будь-який інший адресований банку
документ позичальника, які містить усі
необхідні для здійснення переказу
реквізити та підписаний
уповноваженими особами позичальника.

Відповідно до копії меморіального
ордеру № 1625176 від 24 січня 2012 року (а. с. 27)
Банк перерахував 178 800 грн. на рахунок
ТОВ «Клімат-Сервіс-Миколаїв» за
поставку кліматичного обладнання
згідно з договором купівлі-продажу №
2411 від 24 листопада 2011 року.

Вказаний договір купівлі-продажу
містить необхідні реквізити для
перерахування кредитних коштів (а. с.
214). До того ж позичальник не оспорювала
факт отримання нею кредитних коштів.
Також відповідачі не оспорювали факт
оплати 3000 грн. в рахунок погашення
кредитної заборгованості.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що рішення судом першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому правових підстав до задоволення
апеляційної скарги не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги,
висновків місцевого суду не
спростовують і не є підставою для
скасування правильного по суті
рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 28 серпня 2013 року та
ухвалу цього ж суду від 3 жовтня 2013 року
про виправлення описок та арифметичних
помилок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий Судді