Справа № 661/3383/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року

Суддя Новокаховського міського суду
Херсонської області, Ведяшкіна Ю.В.,
розглянувши заяву Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Приватбанк» про забезпечення їх
позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Комерційний банк «Приватбанк»
звернувся до суду з позовною заявою до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якій одночасно з
позовними вимогами про стягнення з
відповідача на їх користь
заборгованість за кредитним договором
від 29.05.2006 року в сумі 28 4250,42 грн., просив
суд задовольнити заяву про
забезпечення цього позову, а саме:
накласти арешт у межах суми
заборгованості за кредитом на грошові
кошти, рухоме та не рухоме майно, яке
належить відповідачам, шляхом заборони
будь-якими особами укладати угоди
стосовно цього майна, проводити його
реєстрацію та перереєстрацію,
здійснювати його відчуження.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити передбачені цим Кодексом
заходи забезпечення позову. У заяві про
забезпечення позову повинно бути
зазначено: причини, у зв`язку з якими
потрібно забезпечити позов; вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності; інші відомості, потрібні
для забезпечення позову. Забезпечення
позову допускається на будь-якій
стадії розгляду справи, якщо невжиття
заходів забезпечення позову може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно з ч.3 ст. 152 ЦПК України вид
забезпечення позову має бути
співмірним із заявленими вимогами.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України,
заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у розгляді справи.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму
Верховного суду України «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
N 9 від 22.12.2006 р. розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. Вирішуючи питання
про забезпечення позову, суд має брати
до уваги інтереси не тільки позивача, а
й інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів.

За загальним правилом, заявник
зобов`язаний довести наявність підстав
для забезпечення позову, надавши
відповідні докази. Проте, підстави
викладені позивачем у заяві про
забезпечення позову щодо можливих
складнощів у виконанні рішення суду, є
тільки його припущенням і жодними
доказами по справі не підтверджені.

Таким чином, оскільки позивачем жодних
доказів які б свідчили про те, що
невжиття заходів забезпечення позову
призведе до наслідків, зазначених в ч.3
ст. 151 ЦПК України, позивачем суду не
надано, заява ПАТ КБ «Приватбанк» про
забезпечення позову задоволенню не
підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 4, 151-153, 208-210, 293 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Приватбанк» про забезпечення їх
позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Ведяшкіна