Головуючий суду 1 інстанції - Соболєв
Доповідач - Туренко С.І.
Справа № 2-598/12
Провадження № 22ц/782/371/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року м. Луганськ

Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Луганської області в складі:

головуючого - судді Туренка С.І.,

суддів - Авалян Н.М., Максюта І.О.,

при секретарі - Аліханян Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі апеляційного суду
Луганської області у м. Луганську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Станично-Луганського районного суду
Луганської області від 15 травня 2013 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до Товариства з обмеженою
відповідальністю виробничо-комерційна
фірма «ЛІА» ЛТД, Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ПЗУ Україна» про стягнення
матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н
о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовною заявою до ТОВ ВКФ
«ЛІА» ЛТД, ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ
Україна», третя особа: ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної шкоди -
15774,76 грн., і моральної шкоди - 5000 грн.,
посилаючись на те, що 11.04.2011 року,
приблизно о 11 год. 30 хв., на перехресті
вулиць Шевченко та 11-а Лінія у м.
Луганську з вини водія ОСОБА_3, який
керував належним відповідачу ТОВ ВКФ
«ЛІА» ЛТД автомобілем КТ LTP 613 д/н
НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна
пригода, в результаті якої автомобіль
позивача SKODA SUPERB 1,9 TDI д/н НОМЕР_2 отримав
механічні ушкодження. На момент ДТП
третя особа ОСОБА_3 виконував трудові
обов'язки водія і перебував у трудових
відносинах з відповідачем ТОВ ВКФ
«ЛІА» ЛТД.

Цивільно-правова відповідальність
особи, що заподіяла шкоду була
застрахована ПАТ «Страхова компанія
«ПЗУ Україна» на умовах обов'язкового
страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів за полісом №
АА/548605 від 27.09.2011 року. 18.05.2012 року
страхова компанія прийняла рішення про
сплату страхового відшкодування
ОСОБА_2 в сумі 17601,41грн. Не погодившись
із розміром відшкодування, позивач
надав висновок оцінки розміру
заподіяної шкоди, зроблений ФОП ОСОБА_4
за №0913 від 19.04.2012 року, відповідно до
якого вартість матеріальної шкоди
складає 33376,17грн., у зв'язку з чим ОСОБА_2
просив стягнути з відповідачів на його
користь 15774,76 грн. Крім цього, позивач
просив стягнути моральну шкоду в сумі
5000 грн., посилаючись на те, що він
позбавлений права користування і
розпорядження своїм автомобілем, що
порушує його права як власника
транспортного засобу.

Рішенням Станично-Луганського
районного суду Луганської області від
15.05.2013 року позивачу відмовлено у
задоволенні позовних вимог за
необґрунтованістю.

Не погодившись із зазначеним рішенням,
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права
просив рішення Станично-Луганського
районного суду Луганської області
скасувати, і ухвалити нове рішення,
яким повністю задовольнити його
позовні вимоги.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи й обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає апеляційну
скаргу такою, що підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ч.1 ч.3 ст.303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, але апеляційний суд
не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом, обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні, під час ухвалення
рішення суд у числі інших вирішує також
питання, чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин, яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
11.04.2011 року, приблизно об 11 год. 30 хв., на
перехресті вулиць Шевченко та 11-а Лінія
у м. Луганську з вини водія ОСОБА_3, який
керував належним відповідачу ТОВ ВКФ
«ЛІА» автомобілем КТ LTP 613 д/н НОМЕР_1,
сталася ДТП, в результаті якої
автомобіль позивача SKODA SUPERB 1,9 TDI д/н
НОМЕР_2 отримав механічні ушкодження.

На момент ДТП третя особа ОСОБА_3
виконував трудові обов'язки водія і
перебував у трудових відносинах з
відповідачем ТОВ ВКФ «ЛІА».

Цивільно-правова відповідальність
заподіювача шкоди - ТОВ ВКФ «ЛІА» була
застрахована ПАТ «Страхова компанія
«ПЗУ Україна» на умовах обов'язкового
страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів за полісом №
АА/548605 від 27.09.2011 року. 18.05.2012 року
страхова компанія прийняла рішення про
сплату страхового відшкодування
ОСОБА_2 в сумі 17601,41 грн.

Не погодившись з розміром
відшкодування, позивач надав суду
висновок оцінки розміру заподіяної
шкоди, зроблений ФОП ОСОБА_4 за № 0913 від
19.04.2012 року, відповідно до якого
вартість матеріальної шкоди складає
33376,17грн., у зв'язку з чим різниця між
страховим відшкодуванням і
спричиненою невідшкодованою
матеріальною шкодою становить 15774,76
грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 про стягнення
матеріальної шкоди, суд першої
інстанції виходив з вимог п.3.6 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» в редакції, що діяла на час
скоєння ДТП: якщо особа, яка має право
на отримання відшкодування, не
задоволена рішенням страховика щодо
виплати страхового відшкодування, вона
має право додати до МТСБУ скаргу про
перегляд вищезазначеного рішення. Якщо
прийняте рішення МТСБУ не задовольняє
таку особу, то вона має право подати
позов до суду щодо відшкодування шкоди
в установленому законом порядку.
Позивачем не надано доказів, що він
оскаржував рішення до МТСБУ, а тому у
суду відсутні підстави сумніватися в
правильності прийнятого рішення щодо
виплати страхового відшкодування
відповідачем - ПАТ «Страхова компанія
«ПЗУ Україна».

З вказаним висновком судова колегія
погоджується, оскільки він відповідає
нормам матеріального і процесуального
права.

Доводи апелянта про необхідність взяти
до уваги висновок оцінки розміру
заподіяної шкоди, зроблений ФОП ОСОБА_4
за № 0913 від 19.04.2012 року не можуть бути
взяті до уваги, оскільки зі сторони
позивача не надано жодних доказів на
спростування правильності звіту про
оцінку вартості майнової шкоди,
завданої пошкодженням транспортного
засобу № 2 від 19 квітня 2012 року, з
висновком якого позивач фактично
погодився прийнявши суму страхового
відшкодування у розмірі 17601,41 грн.

Відмовляючи позивачу у стягненні
моральної шкоди, суд послався на ст.23 ЦК
України і п.3.6 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», відповідно до яких
відшкодування моральної шкоди, яка
полягає у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи ушкодженням майна,
повинна здійснювати особа, яку визнано
винною у скоєнні ДТП. Крім цього, суд
дійшов висновку про відмову у
стягненні моральної шкоди з ТОВ ВКФ
«ЛІА» за недоведеністю.

Судова колегія вважає, що даний
висновок суду першої інстанції, в
повній мірі не відповідає нормам
матеріального і процесуального права.

Так, відповідно до ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
особи, а також шкода, завдана майну
фізичної особи, відшкодовується у
повному обсязі особою, що її завдала,
якщо не доведе, що шкода завдана не з її
вини. Виходячи з викладеного,
відсутність своєї вини відповідно до
вимог ч. 2 ст. 1166 ЦК України має доводити
особа що завдала шкоди, а не позивач має
доводити наявність вини відповідача,
хоча він не позбавлений цього права.

Згідно з ч.1,2 ст.1187 ЦК України джерелом
підвищеної небезпеки є діяльність,
пов'язана з використанням, зберіганням
або утриманням транспортних засобів.

Шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки відшкодовується особою, яка
на відповідній підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди, тощо) володіє
транспортним засобом.

Згідно з ч. 1 ст.1172 ЦК України юридична
або фізична особа відшкодовує шкоду,
завдану їхнім працівником під час
виконання ним своїх трудових
обов'язків.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 на момент скоєння ДТП виконував
трудові обов'язки, працюючи водієм
автомобілю КТ LTP 613 д/н НОМЕР_1, який
належить відповідачу ТОВ ВКФ «ЛІА». Ця
обставина сторонами не заперечується.

Постановою Кам?янобрідського
районного суду м. Луганська від 30.05.2012
року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст.124
КпАП України, та призначено стягнення у
вигляді штрафу 400 грн., на користь
держави.

Згідно із п. 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31
березня 1995 року «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема: у моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні інших цивільних
прав, порушенні нормальних життєвих
зв'язків через неможливість
продовження активного громадського
життя, при настанні інших негативних
наслідків.

Судова колегія знаходить
обґрунтованими доводи апелянта щодо
неправильності відмови у стягненні на
його користь моральної шкоди і вважає,
що ці позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають
частковому задоволенню, виходячи з
того, що саме з вини відповідача ТОВ ВКФ
«ЛІА» позивач був позбавлений права
користування і розпорядження своїм
автомобілем, що порушує його права як
власника транспортного засобу, а це і є
підґрунтям моральної шкоди.

Беручи до уваги, конкретні обставини
справи, судова колегія вважає, що
розмір відшкодування моральної шкоди,
заявлений позивачем у сумі 5000 гривень є
дещо завищеним і враховуючи принцип
розумності, справедливості і
співмірності, вважає за можливе
задовольнити дану вимогу частково, у
сумі 1000 гривень.

Враховуючи, що при зверненні до суду
позивачем не було сплачено судовий
збір за позов в частині стягнення
моральної шкоди, то відповідно до ст.. 89
ЦПК України з відповідача ТОВ ВКФ «ЛІА»
ЛТД на користь держави підлягає
стягненню судовий збір у розмірі 121
гривня 80 копійок.

Підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення згідно зі ст.
309 ЦПК України є: неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 209, 303,307,309, 313, 316 ЦПК
України судова колегія ,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Станично-Луганського
районного суду Луганської області від
15 травня 2013 року змінити.

Скасувати в частині відмови у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю виробничо-комерційна
фірма «ЛІА» ЛТД, Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ПЗУ Україна» про стягнення
моральної шкоди та ухвалити в цій
частині нове рішення, яким позов
задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю виробничо-комерційна
фірма «ЛІА» ЛТД на користь ОСОБА_2
моральну шкоду у розмірі 1000 гривень.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю виробничо-комерційна
фірма «ЛІА» ЛТД судовий збір на користь
держави 121 гривню 80 копійок.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак його
може бути оскаржено шляхом подання
касаційної скарги протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
безпосередньо до суду касаційної
інстанції: Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: