Справа №488/3798/13-ц 10.04.2014 10.04.2014 10.04.2014
Провадження №22-ц/784/1172/14
Провадження № 22-ц/784/1172/14
інстанції-Безпрозванний В.В.
Доповідач апеляційної
інстанції-Данилова О.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Данилової О.О.,

суддів - Лівінського
І.В., Шаманської Н.О.,

при секретарі - Шпонарській О.Ю.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача -
Харченко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Корабельного районного суду
м. Миколаєва від 24 грудня 2013 року у
цивільній справі за позовом

ОСОБА_1

до публічного акціонерного товариства
«ВТБ Банк»

про поновлення на роботі

та стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу

У С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернулася з
позовом до ПАТ «ВТБ Банк» про захист
трудових прав.

Позивачка зазначала, що з 14 серпня 2007
року працювала головним
юрисконсультом юридичного відділу
Відділення «Одеська регіональна
дирекція» ПАТ «ВТБ Банк» з місцем
роботи у м. Миколаєві. Наказом № 1803-к
від 28 травня 2013 року її звільнено з
роботи за пунктом 1 статті 40 КЗпП
України у зв'язку із скороченням штату
працівників.

Посилаючись на порушення відповідачем
її переважного права на залишення на
роботі, в тому числі через більш
тривалий стаж роботи та як матір двох
дітей, а також можливість перевести її
на іншу вакантну посаду, ОСОБА_1
просила поновити її на посаді
головного юрисконсульта юридичного
відділу Відділення «Одеська
регіональна дирекція» ПАТ «ВТБ Банк» з
місцем роботи у м. Миколаєві та
стягнути середній заробіток за час
вимушеного прогулу.

Представник ПАТ «ВТБ Банк» позов не
визнав, посилаючись на дотримання всіх
вимог трудового законодавства при
звільненні ОСОБА_1 за пунктом 1 статті 40
КЗпП.

Рішенням Корабельного районного суду
м. Миколаєва від 24 грудня 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила
рішення скасувати та задовольнити
позов. Апелянт посилалась на невірну
оцінку судом встановлених обставин, а
саме тривалості стажу її роботи; кола
осіб, які мали бути попереджені про
скорочення штату та могли бути
вивільнені, наявність у неї
переважного права на залишення на
роботі, а також недотримання
відповідачем вимог про переведення її
на іншу роботу з робочим місцем у
м.Миколаєві.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів не вбачає підстав для її
задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
40 КЗпП підставою для розірвання
трудового договору з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
є зміни в організації виробництва та
праці, в тому числі скорочення
чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у
пункті 1 цієї норми, допускається, якщо
неможливо перевести працівника, за
його згодою, на іншу роботу.

За правилами статті 42 КЗпП при
скороченні чисельності чи штату
працівників у зв'язку зі змінами в
організації виробництва і праці
переважне право на залишення на роботі
надається працівникам з більш високою
кваліфікацією і продуктивністю праці,
а при рівних їх умовах перевага
надається, поряд з іншим, сімейним при
наявності двох і більше утриманців та
працівникам з тривалим безперервним
стажем роботи в даній установі.

Такі ж умови та попередження
працівника про наступне звільнення не
пізніше ніж за два місяці передбачені і
порядком вивільнення працівників за
статтею 49-2 КЗпП.

З матеріалів справи вбачається та
судом встановлено, що 14 серпня 2007 року
ОСОБА_1 прийнята на посаду провідного
юрисконсульта юридичного відділу
Миколаївської філії ВАТ «ВТБ Банк», а з
16 серпня 2010 року займала посаду
головного юрисконсульта юридичного
відділу Відділення «Миколаївська
регіональна дирекція» ПАТ «ВТБ Банк»
(а.с.8).

В порядку реорганізації банківської
установи рішенням Правління ПАТ «ВТБ
Банк» від 16 січня 2013 року змінено тип
деяких регіональних відділень банку та
їх адміністративне підпорядкування, а
саме, Відділення «Миколаївська
регіональна дирекція» перейменоване у
Відділення «Миколаївське» та
підпорядковане Відділенню «Одеська
регіональна дирекція» з затвердженням
нових штатних розписів відділень
(а.с.74).

Внаслідок реорганізації юридичний
відділ Відділення «Миколаївське»
виключено зі штатного розпису
відділення (а.с.170), а працівники
юридичного відділу переведені до
юридичного відділу Відділення
«Одеська регіональна дирекція», в тому
числі, ОСОБА_1 переведена на посаду
головного юрисконсульта юридичного
відділу Відділення «Одеська
регіональна дирекція» ПАТ «ВТБ Банк» з
місцем роботи у м.Миколаєві (а.с. 8).

Станом на січень 2013 року юридичний
відділ Відділення «Одеська
регіональна дирекція» за штатним
розкладом мав 8 посад, в тому числі 4
посади головного юрисконсульта - 1
посада з місцем роботи в м.Одеса, 1
посада з місцем роботи у м.Херсон, 3
посади з місцем роботи у м.Миколаєві
(а.с.78).

Наказом №159-ад від 3 квітня 2013 року у
Відділенні «Одеська регіональна
дирекція» скорочено 1 посаду головного
юрисконсульта юридичного відділу.

8 квітня 2013 року ОСОБА_1 попереджена про
наступне скорочення штату працівників
та подальше звільнення з роботи. Від
запропонованих вакантних посад станом
на 8 квітня 2013 року позивачка
відмовилась (а.с.10,11).

Наказом №1803-к від 28 травня 2013 року
ОСОБА_1 звільнена з роботи у зв'язку зі
скороченням штату за пунктом 1 статті 40
КЗпП з 10 червня 2013 року ( а.с.5).

Станом на 31 липня 2013 року за штатним
розкладом юридичний відділ Відділення
«Одеської регіональної дирекції» має 6
посад, в тому числі три посади
головного юрисконсульта ( а.с.130).

При цьому суд не встановив порушень
вимог статті 42 КЗпП щодо переважного
права позивачки на залишення на
роботі.

Так, представник ПАТ «ВТБ Банк» в суді
апеляційної інстанції пояснив, що за
наказом №159-ад від 3 квітня 2013 року
скороченню підлягала посада головного
юрисконсульта з місцем роботи у м.
Миколаєві, оскільки у м.Херсоні
працював лише один працівник
юридичного відділу - головний
юрисконсульт, у м.Миколаєві - три
працівника з аналогічними посадами, а
навантаження головних юрисконсультів
у м.Одесі в декілька разів перевищувало
навантаження в інших містах.

Питання доцільності скорочення
працівників аналогічних посад у тому
чи іншому місті виходить за межі
компетенції суду.

Посади головного юрисконсульта з
місцем роботи у м. Миколаєві, крім
ОСОБА_1, займали ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (
а.с.78).

ОСОБА_4, як жінка, що має дитину віком до
трьох років ( а.с. 82), не підлягала
звільненню відповідно до частини 4
статті 184 КЗпП.

ОСОБА_3 з листопада 2009 року до березня
2013 року займала посаду начальника
юридичного відділу відділення
«Миколаївська регіональна дирекція» (
а.с.88), тобто займала керівну посаду, а з
березня 2013 року фактично продовжувала
керувати юридичною групою, яка
працювала у м.Миколаєві, що свідчить
про більш високу кваліфікацію та
продуктивність праці у порівнянні з
іншими працівниками.

Доказів, які б спростовували оцінку
власника кваліфікації та
продуктивності праці ОСОБА_3, як більш
високої, позивачка не надала.

Посилання апелянта на наявність у неї
переваг, передбачених частиною 2 статті
42 КЗпП, колегія суддів не може прийняти
до уваги, оскільки зазначені там
критерії застосовуються при рівних
умовах кваліфікації та продуктивності
праці.

Не встановлено судом і порушень банком
умов частини 2 статті 40 КЗпП, а саме
можливості переведення ОСОБА_1 на
посаду головного експерта Відділу по
роботі з проблемними активами
Відділення «Одеська Регіональна
дирекція» ПАТ «ВТБ БАНК», яка була
вакантною з 7 травня 2013 року ( а.с.101).

За змістом частини 3 статті 49-2 КЗпП
власник або уповноважений ним орган
перед звільненням має запропонувати
працівнику таку роботу, яка б
відповідала його професії та
спеціальності, тобто роботу
відповідної кваліфікації.

За правовою позицією Верховного Суду
України ( постанова від 7 листопада 2011
року (справа №6-45цс11) поняття
кваліфікації включає не лише освітній
рівень працівника та стаж його роботи,
а і здатність виконувати особливі
доручення.

Отже ці питання власник вирішує з
урахуванням конкретних особливостей
такої роботи та можливістю її
виконання тим чи іншим працівником,
виходячи з його особистих якостей та
досвіду.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник банку пояснив, що експерт
Відділу по роботі з проблемними
активами, насамперед, має виконувати
роботу по збору кредитної
заборгованості (колектор), в тому числі
на стадії виконання судових рішень,
робота пов'язана з переїздами,
відрядженнями, а тому практичним
досвідом вважається робота у
виконавчій службі, правоохоронних
органах, і переважна кількість
працівників цієї служби є чоловіками.

ОСОБА_1, як головний юрисконсульт, цієї
роботи в такому обсязі і з такими
вимогами не виконувала, досвіду не має,
а тому робота експерта Відділу по
роботі з проблемними активами не
відповідає її кваліфікації.

Колегія суддів не може прийняти до
уваги і посилання апелянта на те, що про
майбутнє вивільнення мали бути
попереджені всі працівники, що займали
аналогічну посаду, оскільки такої
вимоги стаття 49-2 КЗпП не передбачає.

Таким чином, суд першої інстанції,
встановивши всі обставини справи,
дійшов вірного висновку про те, що з
січня 2013 року в установах ПАТ «ВТБ
БАНК» у зв'язку з оптимізацією
організації праці, раціоналізації
бізнес-процесів та штатного розпису
дійсно мало місце скорочення
численності штату. Звільнення ОСОБА_1
за пунктом 1 статті 40 КЗпП здійснено з
дотриманням порядку вивільнення
працівників, в тому числі з урахуванням
переважного права на залишення на
роботі іншого працівника та
неможливості переведення позивачки за
її згодою на іншу роботу відповідної
кваліфікації.

Оскільки апеляційна скарга не містить
доводів, які б спростовували висновки
суду чи доводили б порушення ним норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів не вбачає підстав для
скасування судового рішення

Керуючись статтями 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення Корабельного районного суду м.
Миколаєва від 24 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але протягом двадцяти
днів з цього часу може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді