Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05.03.2014 року

Провадження №2/425/45/14

Справа №425/3552/13-ц

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської
області у складі:

головуючого судді Мирошникової О.Ш.,

при секретарі Кулішовій О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

встановив:

07 жовтня 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Дельта Банк» звернулося до
Рубіжанського міського суду
Луганської області з позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором. В обґрунтування
позову ПАТ «Дельта Банк» зазначає, що
03.06.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № 0, згідно з
умовами якого відповідачу було надано
кредит в розмірі 16000,00 доларів США під 13%
річних за користування кредитом на
строк до 03 березня 2027 року. ОСОБА_1
неналежно виконує взяті на себе
зобов'язання за кредитним договором,
тому станом на 03.09.2013 року
заборгованість позичальника за
кредитним договором складала в
загальному розмірі 15915,64 долари США, що
еквівалентно 127213,72 гривні, яка
складається з заборгованості за
кредитом в сумі 13464,29 доларів США, що
еквівалентно 107620,07 гривень та
заборгованості по відсоткам в сумі 2451,35
доларів США, що еквівалентно 19593,64
гривень. Виконання зобов'язань ОСОБА_1
за кредитним договором було
забезпечено порукою, згідно договору
поруки № 195795 від 03.06.2008 року, укладеному
між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2.

Також, ПАТ «Дельта Банк» в своїй
позовній заяві посилається на те, що
відповідно до договору купівлі-продажу
прав вимоги, який було укладено 08.12.2011
року, відповідно до умов якого ПАТ
«УкрСиббанк» передає (відступає) ПАТ
«Дельта Банк» права вимоги за
кредитним договором, внаслідок чого
ПАТ «Дельта Банк» є новим кредитором за
кредитним договором № 0. В зв'язку
з невиконанням умов кредитного
договору ОСОБА_1 і виникла
заборгованість по кредиту, яку позивач
як новий кредитор просить суд стягнути
з відповідачів солідарно.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, надав суду заяву, в якій
просить слухати справу за відсутністю
представника позивача, позовні вимоги
підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, про дату, час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином.

Представник відповідачів в судовому
засіданні визнав позов частково в
загальному розмірі 12587,13 доларів США, в
іншій частині просить суд відмовити в
задоволенні позову. Зокрема,
представник відповідачів в письмових
запереченнях зазначає, що розмір боргу
за кредитом (тілом кредиту) станом на
03.09.2013 року в розмірі 13462,29 гривень
повністю погоджується відповідачами,
проте просить застосувати позовну
давність до вимог про стягнення
заборгованості у сумі 1564,25 доларів США
в період з 04.02.2009 року по 06.10.2010 року, яка
складається з щомісячних платежів з
повернення кредиту у розмірі 70,18
доларів США за 21 місяць у вказаному
періоді, щодо залишку вимог про
стягнення боргу за кредитом (тіла
кредиту) у розмірі 11898,04 долари США -
відповідачі визнають вимоги в цій
частині. Також відповідачами
визнається заборгованість за
процентами у розмірі 1189,09 доларів США
станом на 03.09.2013 року, проте представник
відповідачів зазначає, що позивачем у
розрахунку суми боргу не враховано
часткову сплату позичальником за
кредитом сплачену у вересні-грудні 2013
року у сумі 500,00 доларів США, тому
загальна сума заборгованості повинна
бути зменшена на зазначену оплату.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Суд, розглянувши цивільну справу в
межах заявлених вимог, об'єктивно
оцінивши докази, що містяться у справі,
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.06.2008 року між
АКІБ «УкрСиббанк», як кредитором та
ОСОБА_1, як позичальником було укладено
кредитний договір № 0 (надалі -
договір) (а.с. 6-25).

Відповідно до розділу 1 договору, банк
зобов'язується надати позичальнику
кредитні кошти (кредит) в іноземній
валюті в сумі 16000,00 доларів США, що
дорівнює еквіваленту 77632,00 гривні за
курсом НБУ на день укладення договору,
а позичальник зобов'язується прийняти,
належним чином використати і повернути
банку кредитні кошти (кредит) та
сплатити плату за кредит не пізніше 03
червня 2027 року. За користування
кредитними коштами протягом перших 30
календарних днів процентна ставка
встановлюється у розмірі 14% річних.
Строк сплати процентів встановлено з 01
по 10 число (включно) кожного місяця,
позичальник зобов'язаний повертати
кредит у строки та розмірах відповідно
до графіків повернення кредиту, які
зазначені у додатках № 1 та № 2 до
договору. Згідно п. 1.4 договору цільове
призначення кредиту - придбання
трикімнатної квартири.

На забезпечення виконання кредитного
договору № 0, 03.06.2008 року між
банком та ОСОБА_2, як поручителем, було
укладено договір поруки № 195795,
відповідно до якого поручитель
зобов'язується перед кредитором
відповідати за невиконання ОСОБА_1 усіх
його зобов'язань за кредитним
договором в повному обсязі (а.с. 26-27).

Факт укладення кредитного договору та
договору поруки, надання кредиту
позичальнику визнається сторонами у
справі.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Відповідно до статті 1049 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі. Визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передавання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК
України. Якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

У відповідності до статей 525, 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту, або інших вимог, що звичайно
ставляться, і одностороння відмова від
виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається. Під виконанням
зобов'язання розуміються вчинення
кредитором і боржником дій зі
здійснення прав та виконання
обов'язків, що випливають із
зобов'язання. Належне виконання
зобов'язання передбачає виконання
зобов'язання в належний строк.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти. Розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відповідно до п.1 ст. 543 ЦК України у разі
солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

Відповідно до договору купівлі-продажу
прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року
ПАТ «УкрСиббанк» відступило право
вимоги ПАТ «Дельта Банк», внаслідок
чого ПАТ «Дельта Банк» є новим
кредитором та замінює ПАТ «УкрСиббанк»
як кредитора у зобов'язаннях, зокрема,
за кредитним договором від 03.06.2008 року
№ 0 та договором поруки від 03.06.2008
року (а.с. 40-42, 98-104).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Досудовими вимогами від 15.03.2013 року ПАТ
«Дельта Банк» повідомило відповідачів
про заміну кредитора у зобов'язанні та
пред'явило вимогу про дострокове
повернення кредиту, процентів за його
користування (а.с. 35-39).

Відповідачі не виконали вимогу нового
кредитора ПАТ «Дельта Банк»,
заборгованість не сплатили.

Таким чином, оскільки відповідачі не
виконали умов кредитного договору та
договору поруки й не повернули суму
кредиту та не сплатили відсотки за
користування ним, тому суд приходить до
висновку про наявність підстав для
стягнення з відповідачів солідарно на
користь позивача заборгованості за
кредитним договором.

В письмових запереченнях представник
відповідачів просить суд застосувати
позовну давність щодо позовних вимог в
частині стягнення заборгованості з
кредиту (тіло кредиту) за період з 04.02.2009
року по 06.10.2010 року, оскільки на думку
представника відповідачів сплинув
строк позовної давності для цих вимог,
так як договором передбачено щомісячне
погашення кредиту у розмірі 70,18 доларів
згідно графіку - додатки № 1 та № 2 до
кредитного договору (а.с. 13-25).

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач зобов'язаний був відповідно
до умов кредитного договору погашати
кредит (тіло кредиту) у розмірі 70,18
доларів США щомісячно.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Суд зазначає, що внаслідок невиконання
позичальником ОСОБА_1 зобов'язання з
погашення кредиту в обумовлений в
договорі строк, у кредитора виникло
право на позов, який він може пред'явити
до суду протягом трьох років.

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковими для всіх суб'єктів
владних повноважень, які застосовують
у своїй діяльності нормативно-правовий
акт, що містить зазначену норму права,
та для всіх судів України. Суди
зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність із рішеннями
Верховного Суду України.

У постанові Верховного Суду України
від 06.11.2013 року по справі № 6-116цс13
зазначено, що відповідно до ст. 261 ЦК
України початок перебігу позовної
давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов. Перебіг позовної
давності за вимогами кредитора, які
випливають з порушення боржником умов
договору (графіка погашення кредиту)
про погашення боргу частинами
(щомісячними платежами) починається
стосовно кожної окремої частини, від
дня, коли відбулося це порушення.
Позовна давність у таких випадках
обчислюється окремо по кожному
простроченому платежу.

Згідно п.п. 1.2.2. кредитного договору
позичальник зобов'язаний повернути
кредит у повному обсязі в терміни та
розмірах, що встановлені графіком
погашення кредиту згідно додатку № 1
(а.с. 7).

З матеріалів справи вбачається, що
повернення основної суми кредиту,
нарахованих процентів здійснюється
щомісячно відповідно до графіку
погашення кредиту та графіку платежів,
при цьому основна сума кредиту
погашається рівними частинами у
розмірі по 70,18 доларів США щомісячно до
дати визначеної у графіку погашення
кредиту (а.с. 13-25).

Отже, враховуючи що умовами кредитного
договору (графік погашення
заборгованості) передбачено погашення
основної суми кредиту частинами
(щомісячними платежами), початок
позовної давності для стягнення
заборгованості з цих платежів
необхідно обчислювати з дня
невиконання ОСОБА_1 зобов'язання окремо
по кожному простроченому щомісячному
платежу рахуючи з наступного дня, який
слідує за днем невиконання
зобов'язання, тобто з 04.02.2009 року,
оскільки до цієї дати зобов'язання за
кредитним договором ОСОБА_1 виконував
частково (а.с. 13).

Позивач звернувся з позовом до суду
07.10.2013 року, тобто після спливу позовної
давності щодо вимог про стягнення
основної суми кредиту за період з 04.02.2009
року по 07.10.2010 року.

Ані при поданні позову до суду, ані під
час розгляду справи у суді,
представником позивача не було подано
заяви про поновлення строку звернення
до суду, доказів про поважність причини
пропуску позовної давності суду
представником позивача також не
надано.

Відповідно до частин 3 та 4 ст. 267 ЦК
України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Тому суд приходить до висновку, що
позовні вимоги про стягнення
заборгованості по основній сумі
кредиту за період з 04.02.2009 року по 07.10.2010
року у розмірі 1473,78 доларів США, що
еквівалентно 11779,92 гривні (70,18 х 21 місяць
= 1473,78 грн. х 799,3 (курс НБУ за 100 доларів
згідно розрахунку позивача) / 100 = 11779,92
грн.) задоволенню не підлягають,
оскільки позивачем не було доведено
суду поважності причин пропуску
позовної давності, враховуючи
придбання позивачем права вимоги за
кредитним договором 08.12.2011 року.

Разом з тим, відповідачами заявлено про
застосування позовної давності до
вимог про стягнення основної суми
кредиту в розмірі 1564,25 доларів США за
період з 04.02.2009 року по 06.02.2010 року (21
місяць), розрахунок зазначеної суми
зроблений представником відповідача,
суд вважає помилковим, оскільки
щомісячний платіж з повернення
основної суми кредиту дорівнює 70,18
доларів США та за 21 місяць сума
заборгованості з щомісячних платежів
дорівнює 1473,78 доларів США, що за курсом
НБУ, приведеним у розрахунку позивача
дорівнює 11779,92 гривні.

За таких обставин, з урахуванням заяви
представника відповідачів, суд
приходить до висновку про можливість
застосування позовної давності та
відповідно до приписів ст. 267 ЦК України
відмовляє ПАТ «Дельта Банк» в
задоволені позовних вимог до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 в частині стягнення солідарно
основної суми кредиту у розмірі 1473,78
доларів США, що еквівалентно 11779,92
гривні за пропуском позовної давності.

Відповідно до заперечень відповідачів,
останні визнають позов в частині
стягнення основної суми
заборгованості в розмірі 11898,04 долари
США.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України
відповідач може визнати позов протягом
усього часу судового розгляду,
зробивши усну заяву або письмову, яка
приєднується до справи, у цьому разі
суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Згідно позовної заяви та розрахунку
вимог позивач просить стягнути з
відповідачів солідарно, зокрема, суму
основної заборгованості за кредитом
(тіло кредиту) у розмірі 13464,29 доларів
США, що еквівалентно 107620,07 гривень,
враховуючи відмову в стягненні 1473,78
доларів США, що еквівалентно 11779,92
гривні та часткове визнання позову
відповідачами, суд вважає, що
підлягають до задоволення позовні
вимоги в частині стягнення з
відповідачів на користь позивача
основної заборгованості за кредитом у
сумі 11990,51 доларів США, що еквівалентно
95840,15 гривень (13464,29 - 1473,78 = 11990,51 доларів
США).

Відповідно до принципу
диспозитивності цивільного
судочинства, викладеного у ст. 11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
Кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

З позовної заяви та розрахунку
позовних вимог вбачається (а.с. 4, 34), що
позивач просить стягнути з
відповідачів солідарно
заборгованість, яка складається
зокрема й з відсотків за користування
кредитом у сумі 2451,35 доларів США, що
еквівалентно 19593,64 гривні, при цьому
розмір заборгованості по відсотках
порахований позивачем станом на 03.09.2013
року.

Разом з тим, з розрахунку
заборгованості станом на 31.01.2014 року та
виписки з особового рахунку
позичальника за період з 19.12.2011 року по
31.01.2014 року вбачається, що відповідачем
після звернення позивача до суду було
частково сплачено відсотки за
кредитним договором у загальній сумі
508,00 доларів США: 24.09.2013 року - 158,00
доларів США, 22.10.2013 року - 150,00 доларів
США, 24.12.2013 року - 200,00 доларів США, що
було враховано позивачем при складанні
цього розрахунку в частині визначення
розміру заборгованості по відсоткам у
сумі 2119,53 долари США станом на 31.01.2014
року (а.с. 121, 133-134).

Згідно письмових заперечень
відповідачів на позов та пояснень їх
представника, відповідачі частково
визнають позов в частині стягнення
заборгованості по відсоткам в сумі 1189,09
доларів США та сплачені кошти з моменту
пред'явлення позову у розмірі 500
доларів США на думку представника
відповідачів мають бути зараховані на
погашення боргу (а.с. 144).

Враховуючи, що у п. 1.6 кредитного
договору сторони погодили черговість
погашення грошових зобов'язань, згідно
якої спочатку погашаються
простроченні та строкові проценти,
судом відхиляються заперечення
представника відповідачів, що сплачені
ОСОБА_1 508,00 доларів США слід зарахувати
на погашення суми основного боргу, а не
відсотків. Також судом враховано, що
призначення платежів при оплаті
зазначених 508 доларів США вказано
платником ОСОБА_1 як «оплата відсотків
згідно кредитного договору» (а.с. 133-134).

За таких обставин, враховуючи часткове
погашення відсотків відповідачем
ОСОБА_1 після звернення банку до суду,
суд дійшов висновку про часткове
задоволення вимог в частині стягнення
заборгованості по відсоткам в сумі 2119,53
долари США, що еквівалентно 16941,40
гривень, в решті вимог в частині
стягнення відсотків у розмірі 331,82
долари США, що еквівалентно 2652,24
гривень слід відмовити за
безпідставністю (2451,35 доларів - 2119,53
долари = 331,82 долари).

За таких обставин, з врахуванням
порушення відповідачами умов
кредитного договору та договору поруки
щодо своєчасного і повного погашення
заборгованості за кредитним договором,
суд вважає позовні вимоги ПАТ «Дельта
Банк» про стягнення з відповідачів
солідарно заборгованості у розмірі
14110,04 доларів США, що еквівалентно 112781,55
гривень, яка складається з
заборгованості за кредитом 11990,51
доларів США, що еквівалентно 95840,15
гривень та 2119,53 долари США, що
еквівалентно 16941,40 гривень
заборгованості по відсоткам,
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, в решті
позовних вимог в розмірі 1473,78 доларів
США, що еквівалентно 11779,92 гривні суд
відмовляє за пропуском строку позовної
давності та в частині стягнення 331,82
долари США, що еквівалентно 2652,24
гривень суд відмовляє за
безпідставністю.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд
вважає стягнути з відповідачів на
користь позивача понесені ним і
документально підтверджені витрати по
сплаті судового збору пропорційно до
задоволених позовних вимог в сумі 1127,82
гривень по 563,91 гривні з кожного
відповідача, решта судових витрат
покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 526, 554, 1054 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором - задовольнити
частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, місце
проживання: АДРЕСА_1 та з ОСОБА_2, місце
проживання: АДРЕСА_2, на користь
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк», місцезнаходження: 01133,
місто Київ, вулиця Щорса, будинок 36-Б,
ідентифікаційний код юридичної особи
34047020, заборгованість за кредитним
договором у розмірі 14110,04 доларів США,
що еквівалентно 112781,55 гривень (Сто
дванадцять тисяч сімсот вісімдесят
одна гривня 55 копійок).

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, місце проживання:
АДРЕСА_1 на користь Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»,
місцезнаходження: 01133, місто Київ,
вулиця Щорса, будинок 36-Б,
ідентифікаційний код юридичної особи
34047020, судовий збір у сумі 563,91 гривень
(п'ятсот шістдесят три гривні 91 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2, місце проживання:
АДРЕСА_2 на користь Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»,
місцезнаходження: 01133, місто Київ,
вулиця Щорса, будинок 36-Б,
ідентифікаційний код юридичної особи
34047020, судовий збір у сумі 563,91 гривень
(п'ятсот шістдесят три гривні 91 коп.).

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Луганської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О.Ш. Мирошникова