Справа № 367/8237/13-ц Головуючий у І
інстанції Линник В.Я.Провадження №
22-ц/780/1725/14 Доповідач у 2
інстанції Волохов Категорія 56
УХВАЛА

Іменем України

10 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Матвієнко Ю.О.,
Мельника Я.С.,

при секретарі Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 19 листопада 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до Бучанської
міської ради Київської області, треті
особи: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Правозахисна група
«Варта», ОСОБА_2 про стягнення упущеної
вигоди, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із вказаним позовом до Бучанської
міської ради Київської області, треті
особи: ТОВ «Правозахисна група «Варта»,
ОСОБА_2 про стягнення упущеної вигоди.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовував тим, що 24.12.2012 року він
уклав з ОСОБА_2 договір доручення №
47/12/12-з, згідно умов якого, зобов'язався
підготувати та подати від імені
довірителя звернення до компетентного
органу з метою реалізації довірителем
права на земельну ділянку для
будівництва та обслуговування жилого
будинку орієнтовною площею 0,10 га в
межах м. Буча Київської області, а він
має право отримати від довірителя за це
винагороду в розмірі 22 000,00 грн.

Позивач посилався на те, що ним було
виконано свої зобов'язання, відповідно
до умов вказаного договору та подано до
Бучанської міської ради від імені
ОСОБА_2 заяву на безоплатне отримання
земельної ділянки, але рішенням
Бучанської міської ради від 28.02.13 за №
1080/2-37-VІ було відмовлено у задоволенні
заяви, чим ї завдано збитків у вигляді
упущеної вигоди в розмірі 22 000,00 грн.

Зважаючи на вищевикладене, позивач
просив суд стягнути з відповідача на
свою користь упущену вигоду в сумі 22
000,00 грн.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 19 листопада 2013
року в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в
якій, просив рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити по
справі нове рішення про задоволення
його позову, з підстав неправильного
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, а також з
підстав неповного з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи
та невідповідності висновків суду
фактичним обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді - доповідача, дослідивши
матеріали цивільної справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дійшла висновку про те, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14
Пленуму Верховного Суду України від 18
грудня 2009 року „Про судове рішення у
цивільній справі" зазначено, що рішення
є законним тоді, коли суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства
відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив
справу згідно з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин відповідно до
статті 8 ЦПК, а також правильно
витлумачив ці норми. Обґрунтованим
визнається рішення, ухвалене на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, або
обставин, що не підлягають доказуванню,
а також якщо рішення містить вичерпні
висновки суду, що відповідають
встановленим на підставі достовірних
доказів обставинам, які мають значення
для вирішення справи.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції відповідає
зазначеним вимогам закону.

Згідно ч. І ст.16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
права або майнового права та інтересу.

Судом першої інстанції встановлено, що
між ОСОБА_2, ОСОБА_1, та ТОВ «МРВ «Варта»
було укладено договір доручення від
24.12.12 №47/12/12-з (а.с. 6-10).

Зі змісту вказаного договору
вбачається, що позивач зобов'язався
підготувати та подати від імені ОСОБА_2
звернення до компетентного органу з
метою реалізації права довірителя на
земельну ділянку для будівництва та
обслуговування житлового будинку
орієнтовною площею 0,10 га в межах м. Буча
Київської області, за що він набуває
право отримати від довірителя
винагороду в розмірі 22 000,00 грн.

Судом першої інстанції також
встановлено, що позивач в порядку ст. 118
ЗК України від 14.01.2013 року подав до
Бучанської міської ради від імені
ОСОБА_2 клопотання

про виділення земельної ділянки для
будівництва та обслуговування жилого
будинку орієнтовною площею 0,10 га в
межах м. Буча Київської області, але
рішенням Бучанської міської ради від
28.02.13 №1080/2-37-VІ у задоволенні вказаної
заяви було відмовлено (а.с. 13).

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що вимоги
позивача є недоведеними,
необгрунтованими та безпідставними.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦПК України
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦПК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК
України - кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Звертаючись до суду з позовом про
стягнення упущеної вигоди, позивач не
довів тих обставин, що відмовою ОСОБА_2
у наданні дозволу на безоплатну
приватизацію земельної ділянки міська
рада порушила права позивача.

Договір доручення, укладений між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не породжує будь-яких
обов'язків для Бучанської міської ради
Київської області перед позивачем, про
що обґрунтовано зазначив у своєму
рішенні суд першої інстанції.

Крім того, в порушення вимог ст. 60 ЦПК
України, позивач не надав доказів
неправомірності дій міської ради і не
ставив перед судом питання визнання
дій відповідача неправомірними.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов обгрунтованого висновку про
відмову у задоволенні позову, висновки
суду відповідають фактичним
обставинам справи, а доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 19 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: