АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-5640
Головуючий у1-й інстанції - Майбоженко
Доповідач - Пікуль А.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2014 року. Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого
Пікуль А.А.

суддів
Невідомої Т.О.

ПобірченкоТ.І.

при секретарі
Ошедшій А.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Шуліки Аліни
Володимирівни в інтересах Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Приватбанк" на рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 3 березня 2014 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"Приватбанк" до ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 3 березня 2014 року за спливом
позовної давності відмовлено у
задоволені позовних вимог Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Приватбанк" до ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором № DNH4KS62750261 від 9 жовтня 2006
року.

Не погодившись з рішенням суду,
Публічне акціонерне товариство
Комерційний банк "Приватбанк" через
свого представника Шуліку Аліну
Володимирівну подало апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на неповне
з'ясування обставин, які мають значення
для правильного вирішення справи,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи,
неправильне застосування норм
матеріального права, що призвело до
постановлення незаконного та
необґрунтованого рішення, просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Приватбанк" у повному обсязі.
(а.с.76-81).

В суд апеляційної інстанції сторони не
з'явились, про місце та час
апеляційного розгляду повідомлені
належним чином, про що свідчать
завірені штемпелем поштового
відділення та підписом начальника
відділення зв'язку зворотні
повідомлення про вручення судових
повісток: уповноваженій особі ПАТ КБ
"Приватбанк" - 3 квітня 2014 року; особисто
ОСОБА_5 - 16 квітня 2014 року (а.с.91-92). Суд
ухвалив розглядати справу у їх
відсутність, оскільки відповідно до
положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони,
належним чином повідомленої про час і
місце розгляду справи, не перешкоджає
апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А.,
з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія приходить до висновку про те,
що апеляційну скаргу слід відхилити з
таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої
інстанції вважав встановленими
наступні обставини.

9 жовтня 2006 року між ЗАТ КБ "Приватбанк",
правонаступником якого є ПАТ КБ
"Приватбанк", та відповідачем було
укладено кредитний договір № DNH4KS62750261,
відповідно до умов якого ОСОБА_5 був
наданий кредит у розмірі 4 338 грн. 76 коп.
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

З умовами даного договору відповідач
ознайомився та згоден з інформацією
про умови кредитування в банку, а саме:
мету, для якої кредит може бути
витрачений; форми його забезпечення;
наявні форми кредитування з коротким
описом відомостей між ними, в тому
числі між зобов'язаннями позичальника;
тип відсоткової ставки; суму, на яку
кредит може бути виданий; орієнтовану
сукупну вартість кредиту та вартість
послуг з оформлення договору (перелік
усіх витрат, пов'язаних з одержанням
кредиту, його обслуговуванням та
поверненням, зокрема таких, як
адміністративні витрати, витрати на
страхування, юридичне оформлення тощо);
строк, на який кредит може бути
одержаний; варіанти повернення
кредиту, включаючи кількість платежів,
їх частоту та обсяги; можливість
дострокового повернення кредиту та
його умови; необхідність здійснення
оцінки майна, якщо така оцінка є
необхідною, ким вона здійснюється, та
відомості про те, від кого позичальник
може одержати докладнішу інформацію,
переваги та недоліки пропонованих схем
кредитування. Відповідач підтвердив,
що отримав оригінал кредитного
договору, виражає свою згоду, що ця
заява разом з запропонованими банком
умовами надання споживчого кредиту
фізичним особам, тарифами складає між
відповідачем та позивачем
кредитно-заставний договір.

Внаслідок неналежного виконання своїх
зобов'язань, що виникли на підставі
вказаного договору, відповідач станом
на 11 червня 2013 року має заборгованість
у розмірі 61 752 грн. 54 коп., з яких 4 338 грн.
76 коп. - заборгованість за кредитом, 19 855
грн. 93 коп. - заборгованість по
процентам за користування кредитом, 34
141 грн. 06 коп. - пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором, а
також штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5
Умов та правил надання банківських
послуг, 500 грн. - штраф (фіксована
частина), 2 916 грн. 79 коп. - штраф
(процентна складова).

Договором передбачений строк його дії
до 9 жовтня 2007 року, з цієї дати почав
перебіг строк позовної давності. Позов
про стягнення заборгованості поданий
до суду 9 липня 2013 року, тобто після
спливу встановленого трирічного
строку позовної давності.
Представником відповідача до
ухвалення судового рішення було
заявлено про застосування судом строку
позовної давності відповідно до вимог
ст. 267 ЦК України.

Надані позивачем на підтвердження
своїх заперечень щодо спливу строку
позовної давності Умови та правила
надання банківських послуг в частині
встановлення строку позовної давності
тривалістю 50 років, відхилені районним
судом, оскільки у редакція указаних
Умов, що долучена до позовної заяви, не
існувала та не могла існувати на момент
укладення кредитного договору - на
9.10.2006. Умов надання банківських послуг,
чинних на момент укладення кредитного
договору, суду не надано.

За встановлених обставин районний суд
прийшов до висновку про наявність
правових підстав для відмови у позові
за спливом строку позовної давності.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що обставини, що мають значення для
справи, які суд вважав встановленими
при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо підстав для відмови
у задоволенні позовних вимог
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно
до спірних правовідносин застосовані
правильно.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом проведена неправильна оцінка
доказів, допущені порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, не можуть бути прийняті судом
апеляційної інстанції в якості підстав
для скасування оскаржуваного рішення
враховуючи наступне.

Всі висновки суду першої інстанції
щодо відсутності правових підстав для
задоволення заявленого позову повно та
послідовно викладені у мотивувальній
частині оскаржуваного рішення (а.с.72-74).

Обставин, які б дали суду апеляційної
інстанції підстави для спростування
указаних висновків суду, апеляційна
скарга представника позивача не
містить.

Посилання апеляційної скарги на те, що
перебіг строку позовної давності у
правовідносинах сторін не закінчився,
оскільки відповідно до умов кредитного
договору він діє з моменту його
укладання до повного виконання
зобов'язань сторонами, є
безпідставними.

Так відповідно до ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних
правовідносин початок перебігу
позовної давності пов'язаний з певними
юридичними фактами та їх оцінкою
управомоченою особою.

Так за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Таким чином, у даному випадку районний
суд правильно визначив, що за кредитним
договором №DNH4KS62750261 від 9 жовтня 2006 року
перебіг позовної давності почався з 9
жовтня 2007 року.

Посилання апеляційної скарги на те, що
районний суд в порушення вимог
процесуального закону не залишив без
руху позовну заяву ПАТ КБ "Приватбанк"
та не встановив під час ухвалення
рішення, що до матеріалів справи
приєднані Умови надання споживчого
кредиту із затвердженням 2009 року ПАО КБ
"Приватбанк", також є безпідставними,
суперечать фактичним обставинам
справи, правильно встановленим судом
першої інстанції, у цих посиланнях
позивач вдається до перекручування
фактів на свою користь.

Інших доводів щодо неправильності
оскаржуваного рішення апеляційна
скарга відповідача фактично не
містить, за своїм змістом апеляційна
скарга переважно є цитуванням
правових норм та роз'яснень
вищестоящих судів без їх прив'язки до
конкретних обставин справи та
конкретних висновків суду.

Враховуючи викладене, апеляційний суд
приходить до висновку про те, що судом
першої інстанції дана належна оцінка
доводам сторін у сукупності з наданими
сторонами доказами, висновки суду
відповідають обставинам справи,
доводи, викладені у апеляційній скарзі,
не спростовують їх, тому підстав для
скасування оскаржуваного рішення
немає.

Керуючись ст.303, 307-308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Шуліки Аліни
Володимирівни в інтересах Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Приватбанк" відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 3 березня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Т.О.
Невідома

Т.І.
Побірченко