У х в а л а

7 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Штелик С.П.,

суддів: Карпенко С.О.,
Касьяна О.П.,

Ступак О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 27 січня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Інтеркорн», третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, - ОСОБА_4, про стягнення
заробітної плати, середнього заробітку
за час затримки розрахунку при
звільненні, відшкодування майнової та
моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із вказаним позовом, посилаючись
на те, що рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 15 травня
2012 року з ТОВ «Торговий дім «Інтеркорн»
на її користь стягнуто недораховану
заробітну плату, компенсацію за
невикористану відпустку, вихідну
допомогу при звільненні та єдиний
соціальний внесок на загальну суму 27
524,83 грн, 200 грн - у рахунок відшкодування
моральної шкоди та середній заробіток
за час затримки розрахунку при
звільненні в сумі 10 000 грн.

Проте вказане рішення суду було
виконане та проведено остаточний
розрахунок лише 20 жовтня 2012 року. З
огляду на зазначене, просила стягнути з
ТОВ «Торговий дім «Інтеркорн» середню
заробітну плату за час затримки
розрахунку за період з 16 травня 2012 року
по 19 жовтня 2012 року в сумі 23 799,60 грн,
майнову шкоду, завдану при примусовому
виконанні рішення суду, в сумі 377,25 грн
та майнову шкоду, завдану
недонарахуванням допомоги з
безробіття та матеріальної допомоги у
зв'язку з професійним навчанням, в сумі
10 479,79 грн., компенсацію втрати частини
заробітної плати за рішенням суду в
сумі 1 019,97 грн за період з 1 січня 2007 року
до 8 лютого 2011 року, майнову шкоду в
рахунок майбутніх витрат у сумі 596,57 грн
або 1 % від суми відшкодування та 25 000 грн
на відшкодування завданої моральної
шкоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 22 травня 2013 року
позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Торговий дім
«Інтеркорн» на користь ОСОБА_3
14 063,40 грн за затримку
розрахунку при звільненні з роботи за
період з 16 травня 2012 року по 17 серпня 2012
року, 1 000 грн на відшкодування
моральної шкоди та 131,92 грн компенсації
транспортних витрат.

У іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24 грудня
2013 року рішення Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 22 травня
2013 року скасовано в частині відмови у
задоволенні позову про стягнення
компенсації втрати частини заробітної
плати та змінено в частині розміру
відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ТОВ «Торговий дім
«Інтеркорн» на користь ОСОБА_3 1 019,97 грн
компенсації втрати частини заробітної
плати та 200 грн у рахунок відшкодування
моральної шкоди.

У іншій частині рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 27 січня 2014 року
відмовлено у відкритті касаційного
провадження за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 22 травня
2013 року та рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24 грудня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Інтеркорн», третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, - ОСОБА_4, про стягнення
заробітної плати, середнього заробітку
за час затримки розрахунку при
звільненні, відшкодування майнової та
моральної шкоди.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 січня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме ч.1 ст.
117 КЗпП України, що потягло ухвалення
різних за змістом судових рішень у
подібних правовідносинах.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Як приклад неоднакового застосування
судами касаційної інстанції
ч. 1 ст. 117 КЗпП України, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
заявник наводить ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 травня 2012 року,
постановлену за результатами розгляду
касаційної скарги на рішення
апеляційного суду Волинської області
від 16 листопада 2011 року у справі про
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні;
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 липня 2012 року,
постановлену за результатами розгляду
касаційної скарги на рішення
апеляційного суду Волинської області
від 26 вересня 2011 року у справі про
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №11 «Про судову практику
застосування ст. ст. 353-360 ЦПК України»
під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин.

Зміст заяви та додані до неї судові
рішення Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 травня 2012
року, 11 липня 2012 року, на які заявник
посилається як на приклад неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права, зокрема
ч. 1 ст. 117 КЗпП України, містять
різні підстави та зміст позовних вимог
і різні фактичні обставини у
порівнянні з судовим рішенням, про
перегляд якого просить заявник.

За таких обставин колегія судів дійшла
висновку, що заявник не надав різних за
змістом судових рішень, ухвалених
судами касаційної інстанції, за
тотожних предмета спору, підстав
позову, аналогічних обставин і
однакового матеріально-правового
регулювання спірних правовідносин.

Оскільки наведені заявником доводи не
містять ознак, які згідно з вимогами п. 1
ч. 1 ст. 355 ЦПК України є підставами для
перегляду судових рішень, у допуску
справи до провадження Верховного Суду
України слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_3 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Інтеркорн», третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, - ОСОБА_4, про стягнення
заробітної плати, середнього заробітку
за час затримки розрахунку при
звільненні, відшкодування майнової та
моральної шкоди до провадження
Верховного Суду України за заявою
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 січня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.П.Штелик Судді:
С.О.Карпенко О.П.Касьян О.В.Ступак
І.М.Фаловська