Справа № 569/48/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року Рівненський міський
суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі - Райковській
О.К.

з участю: позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Рівне цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення боргу за договором
позики,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського
міського суду з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28 січня
2013 року між ним та відповідачем ОСОБА_2
було укладено договір позики, що був
оформлений у вигляді розписки, що
відповідає нормам ч.2 ст.1047 ЦК України.

За вищевказаним договором ОСОБА_2
позичала грошові кошти з карткового
рахунку № НОМЕР_2, що відкритий на ім'я
ОСОБА_1 у ПрАТ «Приватбанк» в сумі 11 000
грн. та зобов'язувалась їх повернути до
01 травня 2013 року.

Фактично за договором від 28 січня 2013
року у користуваня відповідачки
переходила моя банківська картка №
НОМЕР_2 та був повідомлений пін-код
доступу до коштів в сумі 11 000 грн. на
рахунку. ОСОБА_2 в свою чергу
зобов'язувалась повернути картку з 0
(нулевим) балансом, тобто погасити суму
кредиту -11 000 грн. включно із відсотками.

У відповідності до виписки №251910 з
рахунку № НОМЕР_2, виданої ПрАт
«Приватбанк» 09.12.2013 року, в період з
28.01.2013, коли картка вже була в
користуванні відповідачки та до 29.06.2013
року, зважаючи на порушення
відповідачкою умов нашого договору,
почав самостійно погашати
заборгованість за картою, ОСОБА_2.
здійснила вилучення грошей з
вищевказаного рахунку на загальну суму
-11314 грн.

У відповідності до норм ч.І ст. 1050 ЦК
України - якщо позичальник, своєчасно
не повернув суму позики, він
зобов'язаний сплатити грошову суму
відповідно до статті 625 цього Кодексу,
тобто 3% річних від простроченої суми,
оскільки інший розмір процентів даним
договором не встановлений, що
становить - 220 грн. (кількість днів
прострочення боргу з 01.05.2013 року по
23.12.2013 року становить - 237 днів; 11314 х 237 х
3% : 365 = 220 грн.

Таким чином, враховуючи розмір
основного боргу, 3% річних від
простроченої суми боргу, та суми
процентів, що була стягнута з його
рахунку банком, з ОСОБА_2 підлягає до
стягнення на його користь - 12 000, 00 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримав позов в межах доводів
позовної заяви та просив задовольнити
стягнувши з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1
ідентифікаційний код - НОМЕР_1 на його
користь борг в сумі 12 000, 00 грн.

Відповідач ОСОБА_2. в судове засідання
не з'явилася повторно. Про день, час та
місце судового засідання
повідомлялася рекомендованою
кореспонденцією, а тому вважається
повідомленою належним чином. Заяви
щодо розгляд справи в її відсутність
суду не надала, про причину неявки суду
не повідомила. Письмових заперечень до
суду не подала. Суд вважає за можливе
розглянути справу у відсутність
відповідача згідно ч.4 ст.169 ЦПК
України з постановленням заочного
рішення згідно до ст.224-228 ЦПК України,
проти чого не заперечує позивач.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши письмові матеріали по
справі та оцінивши докази в їх
сукупності, суд прийшов до висновку що
позовна заява підлягає до задоволення.

Згідно зобов'язання ОСОБА_2 від
28.01.2013р., остання підтвердила, що взяла в
позику грошові кошти з карткового
рахунку № НОМЕР_2 банку «Приватбанк»,
що видана і належить ОСОБА_1, та
зобов'язалася повернути вище вказану
позику до 01.05.2013р. з 0 балансом.

Роздруківкою щодо операцій по рахунку
підтверджується проведення операцій
по зняттю та поповненню рахунку в 2013
році.

Постановою слідчого СВ Рівненського МВ
УМВС України в Рівненській області від
22.06.2013р. кримінальне провадження за №
0003456 від 07.06.2013р. по факту вчинення
шахрайських дій відносно ОСОБА_1
закрита, у зв'язку з відсутністю події
кримінального правопорушення. Так, з
мотивувальної частини постанови
вбачається, що в ході проведення
досудового розслідування встановлено,
що ОСОБА_1 добровільно надав ОСОБА_2
свою банківську карту ПАТ
«Приватбанк», на якій рухались грошові
кошти в сумі 10 000 грн., які вона мала
повернути до 01.05.2013р., про що написала
письмову розписку, що в зв'язку зі
скрутним матеріальним становищем, не
змогла зробити цього в вищевизначений
строк.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК.

Якщо у зобов'язанні встановлений
строк його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України
на підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Частина 1 ст. 1049 ЦК України встановлює
обов'язок позичальника повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК,
тобто 3% річних від простроченої суми,
оскільки інших умов строни не
встановлювали, а тому підлягає до
стягнення за період з 01.05.2013р. по 23.12.2013р.
- 220 грн. з розрахунку 11314 х 237 (днів)х 3% : 365
= 220 грн.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 545 ЦК
України, якщо боржник видав
кредиторові борговий документ,
кредитор, приймаючи виконання
зобов'язання, повинен повернути його
боржникові. Наявність боргового
документа у боржника підтверджує
виконання ним свого обов'язку.

Боргове зобов'язання знаходиться у
кредитора та надана в оригіналі для
огляду судом і приєднана до матеріалів
справи, що також слугує підтвердженням
невиконання боржником свого
зобов'язання в повному об'ємі.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень
, крім випадків, встановлених цим
Кодексом. За вимогами ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України.

Таким чином, сукупністю
достовірно встановлених судом доказів
доведено, що внаслідок неправомірних
дій позичальником було порушено
договір позики.

Суд прийшов до висновку, що
підлягає до стягнення з відповідача на
користь позивача борг в сумі 12 000,00
грн., що складається з тіла кредиту,
процентів, 3% річних від простроченої
суми.

На підставі ст.88 ЦПК України на
користь позивача підлягають до
стягнення з відповідача судові витрати
у виді судового збору в сумі 229,40 + 121,80
грн. = 351,20 грн., понесені позивачем, та
підтверджені документально,

На підставі вищевикладеного ст.ст. 526,
533, 545, 625, 1046-1050ЦК України, керуючись
ст.ст. 10, 60, 82, 88, 212-215, 223, 224-228, 294
Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на
користь ОСОБА_1 борг у сумі 12 000
(дванадцять тисяч) грн. 00 коп. та судові
витрати в сумі 351 (трмста п'ятдесят
одна) грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Рівненський міський суд з
поданням в десятиденний строк
апеляційної скарги з дня проголошення
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
О.В.Панас