Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Медведєва Л.П.
Справа № 413/4744/13-ц
Провадження № 22ц/782/303/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області в
складі:

Головуючого - судді
Медведєвої Л.П.

Суддів - Соловей Р.С.,
Пащенко Л.В.

при секретарі - Аліханян
Г.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду в місті Луганську
справу за позовом ОСОБА_2 до Державного
підприємства «Донбасантрацит» про
стягнення моральної шкоди, за
апеляційною скаргою Державного
підприємства «Донбасантрацит» на
рішення Краснолуцького міського суду
Луганської області від 17 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2013 року ОСОБА_2 подано до суду
вказаний позов.

У викладенні обставин, якими позивач
обгрунтовував свої позовні вимоги, він
зазначив, що під час праці на
відокремленому підрозділі «Шахта
імені Ізвестій» Державного
підприємства «Донбасантрацит» він
отримав професійне захворювання,
висновком МСЕК йому було встановлено 20%
втрати професійної працездатності з
01.03.2009 року безстроково, у зв`язку з чим
йому завдано моральної шкоди. Позивач
просив стягнути з відповідача моральну
шкоду у розмірі 40000 гривень.

Рішенням Краснолуцького міського суду
Луганської області від 17 грудня 2013 року
позов задоволено частково, внаслідок
чого стягнуто з Державного
підприємства «Донбасантрацит» на
користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування
моральної шкоди 8 000 гривень, вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Звернувшись з апеляційною скаргою,
відповідач посилається на порушення
норм матеріального і процесуального
права та ставить питання про
скасування рішення і ухвалення нового,
яким у заловоленні позову відмовити.

Позивач в судове засідання не з`явився,
про час та місце останнього його
повідомлено належним чином і в
установленому законом порядку.

Представник відповідача в судовому
засіданні апеляційну скаргу
підтримала.

Заслухавщи доповідь
судді-доповідача,вислухавши пояснення
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги,колегія суддів
встановила наступне.

За результатами розгляду справи судом
першої інстанції встановлені наступні
обставини.

Так, судом встановлено, що позивач
працював на шахті імені «Ізвестій «
Державного підприємства
«Донбасантрацит» / далі - ДП
«Донбасантрацит»/ на підземних роботах
з 10.06.1983 року по 02.01.1989 року та з 10.07.1989
року по 07.01.2007 року.

Відповідно до повідомлення про
професійне захворювання форми П-3 від
14.12.2006 року, реєстраційний номер
повідомлення 720 за висновком ЛОКЛ,
відділенням профпатології ОСОБА_2
встановлений повний діагноз:
пневмоконіоз, антракосилікоз 1
стадія,повільний
розвиток.Захворювання професійне.
Вказані професійні захворювання у
позивача встановлені і актом №1
розслідування хронічного професійного
захворювання від 16.01.2007 року.

Згідно виписки з акту огляду МСЕК №022784
від 26.02.2007 року ОСОБА_2 первинно було
встановлено 20% втрати професійної
працездатності з 07.02.2007 року по 01.03.2009
року.

Висновком МСЕК серії 2-20СУ №031312 від
17.09.2009 року ОСОБА_2 повторно встановлено
ступінь втрати професійної
працездатності з 01.03.2009 року 20%
безстроково за пневмоконіозом.

Спір судом вирішено на підставі ст.3
Конституції України, ст.ст.153,237-1 КЗпП
України, ст.ст.23,268 ЦК України, при
ухваленні рішення суд керувався
постановою Пленуму Верховного Суду
України №4 від 31.03.1995 року / з наступними
змінами/« Про судову практику у справах
про відшкодування моральної
/немайнової/ шкоди, ст.ст.3,10 ЦПК України.

Задовольняючи частково позов, суд
виходив з того, що отримання позивачем
професійного захворювання призвело
його до моральних страждань.

Відповідно до статей 1, 3, 21, 43 (частина
четверта), 46 (частина перша) Конституції
України ( 254к/96-ВР ), Україна як
соціальна держава, зміст і
спрямованість діяльності якої
визначають права і свободи людини та
їх гарантії, проголосила право
громадян на належні, безпечні і
здорові умови праці, соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника
тощо.

Із Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
виключена ч. З ст. 34 відповідно до
положень Закону України від 23 лютого 2007
року № 717-V «Про внесення змін до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності».

Оскільки на час звернення позивача до
суду /липень 2013 року) указаним Законом
України не передбачено обов'язку Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України відшкодовувати
потерпілому моральну шкоду, то таку
шкоду позивачу, законні права якого
порушено, повинен відшкодовувати
роботодавець, згідно з правилами ст. 237-1
КЗпП України.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 Кодексу законів
про працю України (далі КЗпП України)
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України
передбачається відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом працівникові моральної шкоди.
Відшкодування такої шкоди провадиться
тоді, коли порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв`язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Установивши, що висновком МСЕК від 26
лютого 2007 року позивачу встановлено 20%
втрати професійної працездатності
первинно за професійним захворюванням,
яке спричинене внаслідок
незабезпечення ДП «Донбасантрацит»
безпечних і нешкідливих умов праці, у
зв`язку з чим позивачу було завдано
моральну шкоду, колегія суддів дійшла
висновку про те, що завдана
працівникові моральна шкода підлягає
відшкодуванню роботодавцем.

Розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди, як роз'яснено в п.п. 9
та 10 Постанови Пленуму Верховного суду
України від 25 травня 2001 року "Про судову
практику по справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди», суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань( фізичних,
душевних,психічних, тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема
враховується стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступені зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану.
При цьому суд має виходити з засад
розумності, виваженості та
справедливості.

З огляду на рішення Конституційного
Суду України від 27.01.2004 р. № 1-9/2004 р.(п.4.1 ),
ушкодження здоров'я, заподіяні
потерпілому під час виконання трудових
обов'язків незалежно від ступеня
втрати професійної працездатності,
спричиняють йому моральні і фізичні
страждання.

За таких обставин позивач має право на
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної здоров'ю, право на
відшкодування якої передбачено ст. 237-1
КЗпП України.

Крім того, відповідно до пункту 3
частини першої статті 268 ЦК України на
вимогу про відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю (тобто і на вимогу
про відшкодування моральної шкоди)
позовна давність не поширюється.

Аналогічні роз'яснення надано у пункті
16 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» (із відповідними змінами).

Враховуючи ці обставини, а також
характер та обсяг фізичних і душевних
страждань, яких зазнав позивач, їх
тривалість, наслідки отриманого
ушкодження здоров`я, апеляційний суд
вважає, що з відповідача на користь
позивача на відшкодування моральної
шкоди необхідно стягнути 5000,00 гривень.

Керуючись ст.ст.209,307,309 ЦПК України,

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Донбасантрацит»-
задовольнити частково.

Рішення Краснолуцького міського суду
Луганської області від 17 грудня 2013 року
- змінити.

Абзац другий резолютивной частини
рішення викласти в наступній редакції:

Стягнути з Державного підприємства
«Донбасантрацит»на користь ОСОБА_2 в
рахунок відшкодування моральної шкоди
5000,00 / п`ять тисяч / гривень.

У решті - рішення залишити без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді