Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/1985/14
Головуючий у 1 інстанції: Кофанов
Суддя-доповідач: Денисенко Т.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» на рішення
Вільнянського районного суду
Запорізької області від « 11» березня
2014 р. у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Позивач зазначав, що 12 грудня 2007 року
між ними та відповідачем був укладений
кредитний договір №DN81FR02000022, за яким
йому надано кредит в розмірі 77 023 грн. 11
коп. із умовами щомісячного погашення
частини кредиту, сплати відсотків,
комісії та інших платежів за цим
договором. 19 березня 2012 року вони
уклали з відповідачем додаткову угоду,
за умовами якої відповідачу
зменшувалася сума заборгованості на
29551 грн. 17 коп., проте він зобов'язувався
сплатити штраф на таку ж суму, а також
зобов'язався щомісячно погашати
частину кредиту у розмірах,
встановлених у відповідному графіку,
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 0,12 %. Крім того,
згідно з умовам додаткової угоди, у
випадку несвоєчасного погашення
заборгованості по кредиту та інших
порушених своїх зобов'язань,
позичальник зобов'язаний сплачувати
пеню у розмірі 0,08% від суми
простроченої заборгованості за кожний
день прострочення. У зв'язку з тим, що
відповідач порушив умови зазначеного
договору та додаткової угоди, станом на
09 січня 2013 року виникла заборгованість
в сумі 62 236 грн. 33 коп., яка складається з
заборгованості за кредитом - 32 404 грн. 80
коп., заборгованості по процентам за
користування кредитом - 7 грн. 62 коп.,
пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором - 29 823 грн. 91
коп., яку вони просили стягнути з
відповідача на їх користь, також
просили стягнути на їх користь судові
витрати в сумі 622 грн. 36 коп.

Рішенням Вільнянського районного суду
Запорізької області від 11 березня 2014
року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» 10 496 грн. 33 коп.
заборгованості за кредитним договором.

В задоволенні іншої частини позову
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ПАТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення та неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
представника апелянта Букач Я.В.,
заперечення представників
відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Як установлено судом, 12 грудня 2007 року
між Публічним акціонерним товариством
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_2 був укладений кредитний договір
DN81FR02000022, за умовами якого йому був
надано кредит в розмірі 77 023 грн. 11 коп.
із умовами щомісячного погашення
частини кредиту, сплати відсотків,
комісії та інших платежів,
передбачених договором (а.с. 7-9).

19 березня 2012 року банк уклав з
відповідачем додаткову угоду, за
умовами якої відповідачу зменшувалася
сума заборгованості на 29 551 грн. 17 коп., а
саме: відсотки у розмірі 13 641 грн. 66 коп.,
комісія у розмірі 5 855 грн. 20 коп., пеня у
розмірі 10 054 грн. 31 коп. Проте, він
зобов'язувався сплатити штраф на таку ж
суму, а також зобов'язався щомісячно
погашати частину кредиту у розмірах,
встановлених у відповідному графіку,
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 0,12 % річних. Крім
того, згідно з умовам додаткової угоди,
у випадку несвоєчасного погашення
заборгованості по кредиту та інших
порушених своїх зобов'язань,
позичальник зобов'язаний сплачувати
пеню у розмірі 0,08% від суми залишку
непогашеної заборгованості за кожний
день прострочення (а.с. 42-44).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048
ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626
ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання
міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.
Відповідно до цієї норми зобов'язання -
це правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити
на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк. При цьому в законодавстві
визначаються різні поняття як "строк
дії договору", так і "строк (термін)
виконання зобов'язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК
України). Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події (ч. 1
ст. 530 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником
повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК
України. Якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2
ст. 1050 ЦК України).

На порушення умов договору позичальник
взяті на себе зобов'язання не
виконував, передбачені умовами
договору платежі не вносив, у зв'язку
із чим станом на 09 січня 2013 року виникла
заборгованість в сумі 62 236 грн. 33 коп.,
яка складається з заборгованості за
кредитом - 32 404 грн. 80 коп.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом - 7 грн. 62 коп.,
пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором - 29 823 грн. 91
коп.

Суд першої інстанції дійшов до
правильного висновку про те, що з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню заборгованість за
зазначеним договором кредиту. Проте,
частково задовольняючи позовні вимоги,
суд вважав, що зазначена сума
заборгованості підлягає зменшенню на 51
740 грн. - вартість заставного майна (
автомобіля DAEWOO NEXIA XVB3L31UD7A253179, який за
актом від 03.11.2009 року був переданий
представником відповідача банку для
реалізації за ринковою ціною), за якою
був придбаний автомобіль, оскільки
банк не надав суду документів про
реалізацію цього автомобіля.

Доводи відповідача та його
представників про те, що висновок суду
відповідає обставинам справи, оскільки
у листопаді 2009 року середня ціна
автомобіля марки DAEWOO NEXIA 2007 року
випуску складала 53 027 грн. 11 коп.,
спростовуються наданими апелянтом
доказами.

З акту від 03.11.2009 року, вбачається, що
автомобіль відповідача, придбаний ним
у 2007 року за одержані в кредит кошти,
був переданий банку для реалізації. При
огляді була встановлено, що
автомобіль мав невеликі вм'ятини на
капоті (а.с. 40).

З копію біржової угоди (договору)
купівлі-продажу, яку апелянт надав
апеляційному суду, вбачається, що
автомобіль відповідача проданий 02
червня 2010 року за домовленістю сторін.
Крім того, з меморіального ордеру №
A0603SUL21 від 03 червня 2010 року вбачається,
що після укладення цього договору на
рахунок відповідача 03 червня 2010 року
надійшла сума 41 900 грн., яка зарахована
на погашення заборгованості за
кредитом (а.с. 70).

За таких обстави колегія суддів вважає,
що висновок суду про зменшення суми
заборгованості на 51 740 грн., вартість,
за якою був придбаний автомобіль, не
відповідає обставинам справи (а.с. 9
звор.).

Між тим, з матеріалів справи
вбачається, що до суми заборгованості
позивачем зарахована пеня (неустойка)
в розмірі 29 823 грн. 91 коп., яка
розрахована банком за період більше
року - з лютого 2008 року по січень 2013 року
(а.с. 4-6).

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК
України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення й до тих пір поки
зобов'язання не буде виконано. Її
розмір збільшується залежно від
продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна
давність до вимог про її стягнення
обчислюється по кожному дню (місяцю), за
яким нараховується пеня, окремо. Право
на позов про стягнення пені за кожен
день (місяць) виникає щодня (щомісяця)
на відповідну суму, а позовна давність
обчислюється з того дня (місяця), коли
кредитор дізнався або повинен був
дізнатися про порушення права.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Стягнення неустойки (пені, штрафу)
обмежується останніми 12 місяцями перед
зверненням кредитора до суду, а
починається з дня (місяця), з якого вона
нараховується, у межах строку позовної
давності за основною вимогою.

Апелянт надав суду розрахунок пені за
договором кредиту, що був укладений
сторонами, за останні дванадцять
місяців, згідно з яким заборгованість
з пені за цей період складає 29 820 грн. 59
коп.

Проте, з цього розрахунку вбачається,
що 20 березня 2012 року апелянт зарахував
до зазначеної суми заборгованості з
пені суми штрафу у розмірі 20 035 грн. 79
коп. (151, 33 грн. + 6 147, 96 грн. + 13 736,50 грн.),
тому фактично пеня за цей період
складає 9 784 грн. 80 коп. ( 29 820, 59 грн. - 20 035
грн. 79 коп.)

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

За таких обставин, оскільки вимоги про
стягнення штрафу позивачем не
заявлялися, стягненню з відповідача
підлягає заборгованість в розмірі 42 197
грн. 22 коп., яка складається з
заборгованості за кредитом - 32 404 грн. 80
коп., заборгованості по процентам за
користування кредитом - 7 грн. 62 коп.,
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором - 9 784 грн. 80
коп., тому на підставі п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України рішення суду першої інстанції
підлягає відповідній зміні. Крім того,
з відповідача на користь позивача на
підставі ст. 88 ЦПК України підлягають
стягненню витрати позивача з оплати
судового збору у розмірі 421 грн. 98 коп.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК
України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» задовольнити
частково.

Рішення Вільнянського районного суду
Запорізької області від 11 березня 2014
року у цій справі змінити:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк»
заборгованість за кредитним договором
№DN81FR02000022 від 12 грудня 2007 року станом на
09 січня 2013 року в сумі 42 197 (сорок сім
тисяч сто дев'яносто сім) грн. 22 коп., яка
складається з заборгованості за
кредитом - 32 404 ( тридцять дві тисячі
чотириста чотири) грн. 80 коп.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом - 7 (сім) грн. 62
коп., пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором - 9 784 (дев'ять
тисяч сімсот вісімдесят чотири) грн. 80
коп.; та судові витрати в сумі 421
(чотириста двадцять одна) грн. 98 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: