АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/4820/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/1226/14
Головуючий у 1-й інстанції Шелудяков
Доповідач Хіль Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області у складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.

суддів: Кузнєцової О.Ю., Чічіля В.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Полтавського районного суду
Полтавської області від 11 березня 2014
року

по справі за позовом Полтавського
обласного комунального виробничого
підприємства теплового господарства
"Полтаватеплоенерго" до ОСОБА_1 про
визнання договору укладеним, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2013 року ПОКВПТГ
«Полтаватеплоенрго». звернулась до
суду із вказаним позовом та просило
визнати укладеним договір на відпуск
теплової енергії у вигляді гарячої
води №3143 в редакції ПОКВПТГ
«Полтаватеплоенерго», запропонований
за проектом, що направлений ОСОБА_1
листом за вих.№30.1.-01/488 від 28 серпня 2013
року.

Рішенням Полтавського районного суду
Полтавської області від 11 березня 2014
року позовні вимоги ПОКВПТГ
«Полтавтеплоенерго» задоволено в
повному обсязі.

Визнано укладеним договір на відпуск
теплової енергії у вигляді гарячої
води №3143 в редакції Полтавського
обласного комунального виробничого
підприємства теплового господарства
«Полтаватеплоенерго», запропонований
за проектом, що направлений ОСОБА_1
листом за вих. №30.1.-01/488 від 28 серпня 2013
року.

Вирішено питання про судові витрати.

Дане рішення в апеляційному порядку
оскаржив ОСОБА_1 та прохав скасувати
рішення та ухвалити нове, яким в
позовних вимогах ПОКВПТГ
«Полтаватеплоенрго» - відмовити.
Посилається на порушення судом норм
матеріального права та
невідповідність висновків суду
обставинам справи, а саме: порушення
судом його права на відмову від послуг
з теплопостачання, вільного вибору
послуг, а також принципу свободи
договору.

Заслухавши доповідь судді доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214, ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні

Судове рішення ухвалене у справі
відповідає вказаним вимогам.

Суд першої інстанції вірно встановив,
що ОСОБА_1 являється власником частини
нежитлового приміщення в м. Карлівка,
по вул. Леніна, 105.

Вказане приміщення опалювалося
теплопостачальною організацією на
підставі укладеного договору між
ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та
фізичною-особою-підприємцем ОСОБА_1 на
відпуск теплової енергії у вигляді
гарячої води №3143 від 04 січня 2011 року.

За умовами укладеного договору
теплопостачальна організація взяла на
себе зобов'язання постачати теплову
енергію у вигляді гарячої води з метою
опалення нежитлового приміщення за
вказаною вище адресою загальною площею
100,9 м2. Відповідно до п.14а договору плата
за опалення, що проводить «Споживач»,
стягується на основі тарифів
встановлених уповноваженим органом в
розмірі 12,08 грн. за 1 кв.м загальної
площі споживача протягом
опалювального періоду. Відповідно до
п.22 цього договору, він укладений на
період з 01 січня 2011 року по 30 квітня 2011
року.

Згідно договору купівлі-продажу
нерухомого майна від 09 листопада 2012
року ОСОБА_1 відчужено ОСОБА_2 3/25 часток
нежитлової будівлі, яка знаходиться по
АДРЕСА_1.

15 травня 2012 року відповідач припинив
підприємницьку діяльність.

Національною комісією регулювання
ринку комунальних послуг постановою
№81 від 31 вересня 2011 року встановлено
ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» тарифи
на теплову енергію для потреб інших
споживачів в сумі 802,18 грн. за 1 Гкал.

Таким чином, з 01 жовтня 2011 року
нарахування за відпущену теплову
енергію підлягає за тарифом
встановленим зазначеною вище
постановою.

Листом №30-01-13/488 від 28 серпня 2013 року
позивачем запропоновано відповідачу
укласти договір на відпуск теплової
енергії у вигляді гарячої води за №3143 з
метою забезпечення опалення
нежитлових приміщень загальною площею
49,4 кв.м. Два примірника проекту
договору направлено на адресу
відповідача з проханням підписати та
повернути один примірник договору на
адресу підприємства.

Проект договору на відпуск теплової
енергії у вигляді гарячої води
відповідає вимогам законодавства
України, проте пропозиція щодо
укладення договору відповідачем не
була прийнята.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог ПОКВПТГ
«Полтаватеплоенерго» суд першої
інстанції виходив з того, що
законодавством встановлений обов'язок
споживача укладати договір про надання
житлово-комунальних послуг та
технічної неможливості відключення
від теплопостачання вказаних вище
нежитлових приміщень.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
оскільки він узгоджується з
матеріалами справи та нормами чинного
законодавства, які регламентують
спірні правовідносини.

Посилання ОСОБА_1 на порушення судом
принципу свободи договору є
помилковим.

Згідно із ст. ст. 6, 627, ЦК України
свобода договору полягає в праві
сторін вільно вирішувати питання при
укладенні договору, виборі
контрагентів та погодженні умов
договору.

Закріпивши принцип свободи договору,
ЦК України разом з тим визначив, що
свобода договору не є безмежною,
оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6
та ст. 627 цього Кодексу при укладенні
договору, виборі контрагентів,
визначенні умов договору сторони не
можуть діяти всупереч положенням цього
Кодексу та інших актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про
житлово-комунальні-послуги»
теплопостачання є житлово-комунальною
послугою.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про
житлово-комунальні-послуги» відносини
між учасниками договірних відносин у
сфері житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах.

Статті 20, 21 цього Закону визначають
обов'язки споживача та виконавця
житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону
передбачений обов'язок споживача
укласти договір на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору. Цей обов'язок
відповідає зустрічному обов'язку
виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21
цього Закону, підготувати та укласти зі
споживачем договір на надання
житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

Таким чином, укладення договору на
надання житлово-комунальних послуг є
обов'язком споживача за умови, якщо
запропонований виконавцем послуг
договір відповідає типовому договору.

Як вбачається з матеріалів справи,
форма та зміст договору, який був
запропонований до укладення ОСОБА_1
відповідає Постанові Кабінету
Міністрів України від 21 липня 2005 року
№630 «Про затвердження Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення». Отже,
відмова споживача послуг від укладення
договору в такому разі суперечить
вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК
України та ст. ст. 19, 20 ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги».

Доводи апелянта про порушення його
права на відмову в отриманні послуг з
централізованого опалення суперечать
законодавству.

Так, відповідно до п. 26 Постанови КМ
України №630 відключення споживачів
від мереж централізованого опалення
та постачання гарячої води
здійснюється у разі, коли технічна
можливість такого відключення
передбачена затвердженою органом
місцевого самоврядування відповідно
до Закону України "Про теплопостачання"
схемою теплопостачання.

Як вбачається з матеріалів справи
достовірно доведеним є факт технічної
неможливості проведення відключення
ОСОБА_1 від централізованого опалення.

Доводи апеляції ОСОБА_1 на порушення
його права власності не заслуговують
на увагу.

Так, визнання договору на відпуск
теплової енергії у вигляді гарячої
води укладеним жодним чином не обмежує
права ОСОБА_1 на володіння,
користування та розпоряджання
належним йому нерухомим майном.

Посилання апелянта на невикористання
нежитлових приміщень в м. Карлівка, по
вул. Леніна, 105 є необґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається зі змісту типового
договору про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затвердженого
Постановою КМ України №630 від 21 липня
2005 року, вказаний договір укладається з
власником, наймачем або орендарем
нежитлового приміщення.

Як вбачається з матеріалів справи
право власності на нежитлові
приміщення загальною площею 49,4 кв.м. в
м. Карлівка, по вул. Леніна, 105 належєить
ОСОБА_1 Крім того, апелянтом не надано
жодних доказів факту використання за
договором оренди даних нежитлових
приміщень іншою особою.

Таким чином, саме ОСОБА_1 зобов'язаний
укласти вказаний договір.

Виходячи з викладеного, доводи
апеляційної скарги про помилковість
судового рішення спростовуються
матеріалами справи і не дають підстав
вважати, що судом першої інстанції
неповно досліджені обставини справи,
зроблено висновки, що суперечать
обставинам справи або допущені
порушення норм матеріального права,
які передбачені ст.309 ЦПК України як
підстави для скасування або зміни
рішень.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Полтавського районного суду
Полтавської області від 11 березня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Л.М. Хіль

Судді
О.Ю. Кузнєцова

В.А. Чічіль