Справа № 738/363/14-ц
№ провадження 2/738/125/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2014 року м. Мена

Менський районний суд Чернігівської
області в складі :

головуючого судді
Волошиної Н.В.

з участю
секретаря Костюка І.А.

позивача
ОСОБА_1

представника
відповідача - Замури Л.П.

розглянувши у вiдкритому судовому
засiданнi в залі суду м. Мена
Чернігівської області цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Домницького
виправного центру Управління
Державної пенітенціарної служби
України в Чернігівській області (№135)
про визнання рішення про нарахування
заробітної плати незаконним, стягнення
заборгованості по заробітній платі та
компенсації в зв'язку з порушенням її
виплати, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Домницького виправного
центру УДПтС України в Чернігівській
області (№135) про визнання рішення про
нарахування йому заробітної плати
незаконним, стягнення заборгованості
по заробітній платі та компенсації в
зв'язку з порушенням її виплати. Свої
вимоги мотивував тим, що відбуваючи з 14
серпня 2012 року по 27 серпня 2013 року
покарання у виді позбавлення волі у
Домницькому ВЦ №135 був
працевлаштований на дільниці по
заточуванню стрічкових пил. За період
роботи йому нараховувалася заробітна
плата, розмір якої, на його думку,
суперечить вимогам Інструкції про
умови праці та заробітну плату
засуджених до обмеження волі або
позбавлення волі, оскільки відповідно
до положень даної Інструкції заробітна
плата засудженим за умови виконання
ними норм виробітку або тривалості
робочого дня не може бути меншою
законодавчо встановленого
мінімального розміру заробітної плати,
з якої незалежно від всіх відрахувань
засудженим належить виплачувати не
менш ніж сімдесят п'ять відсотків, а
тому вважає, що за шість відпрацьованих
ним місяців повинен був отримати не
менше 6 000 грн. заробітної плати.

Позивач ОСОБА_1 брав участь в судовому
засіданні в режимі відеоконференції,
свої позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та пояснив, що
відбуваючи покарання в Домницькому ВЦ
№135 був працевлаштований на ділянці по
заточуванню стрічкових пил,
встановлені норми виробітку виконував
в повному обсязі, протягом одного
робочого дня заточував в середньому по
10 пил, простоїв в роботі не було,
поставлені завдання виконував якісно
та добросовісно, трудової дисципліни
не порушував, зазначив, що працював
індивідуально, а не в бригаді, а тому
вважає, що виплачена йому заробітна
плата є заниженою, нарахована з
порушенням вимог чинного
законодавства, а доводи представника
відповідача та надані ним документи
про умови нарахування та виплату йому
заробітної плати є неправдивими. Також
зазначив, що ДП «Підприємство
Домницького виправного центру
управління Державної пенітенціарної
служби України в Чернігівській області
(№135)» є структурним підрозділом
Домницького виправного центру
управління Державної пенітенціарної
служби України в Чернігівській області
(№135), а тому вважає, що позов ним
пред'явлений до належного відповідача
і клопотань про заміну первісного
відповідача належним відповідачем або
про залучення до участі у справі іншого
відповідача не заявив.

Представник відповідача - Замура
Л.П. в судовому засіданні позов ОСОБА_1
не визнала, просила відмовити в
задоволенні позову, посилаючись на те,
що його пред'явлено до неналежного
відповідача, оскільки засуджений
працював на Державному підприємстві
Домницького ВЦ УДПтС України, який є
окремою юридичною особою із власними
рахунками та балансом, діє на підставі
Статуту. Відбуваючи покарання в
Домницькому ВЦ №135, ОСОБА_1 залучався до
суспільно корисної праці у порядку
визначеному ст.ст. 118-121 КВК України.
Заробітна плата засуджених не
відповідає визначенню заробітної
плати в розумінні КЗпП України та
Закону України «Про оплату праці»,
оскільки засуджені не є найманими
працівниками відповідно до чинного
законодавства та не перебувають у
трудових відносинах на час відбування
покарання з установою виконання
покарань. Заробітна плата (грошова
винагорода) нараховується засудженим
за умови виконання ними встановлених
норм виробітку, яких позивач не
виконував, працював у бригаді з іншими
засудженими, і їх праця оплачувалася за
колективною (бригадною) відрядною
системою оплати праці, а тому після
проведених відрахувань, передбачених
законодавством, на особовий рахунок
позивачу зараховувались суми
визначені у наданій довідці. Також
представник відповідача зазначила, що
за заявою ОСОБА_1 була проведена
службова перевірка, під час якої
представниками управління здійснено
перевірку дотримання підприємством
установи вимог законодавства щодо
оплати праці засуджених і будь-яких
порушень не встановлено, про що
позивачу надано обґрунтовану
відповідь, з якою він погодився,
оскільки дії управління не оскаржував.

Заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача Замури Л.П.,
вивчивши матеріали справи та
дослідивши надані сторонами і долучені
до матеріалів справи письмові докази,
оцінивши їх в сукупності, суд приходить
до висновку про відмову в задоволенні
позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, будучи
засудженим вироком Октябрського
районного суду м. Полтави від 15 червня
2011 року за ч.3 ст. 364, ч.2 ст. 27-ч.2 ст.365, ч.2
ст. 366, ч.1 ст. 70 КК України до 5 років
позбавлення волі, відбував покарання у
Домницькому виправному центрі №135 з 14
серпня 2012 року по 27 серпня 2013 року. На
даний час відбуває покарання в
Менській ВК №91.

Відбуваючи покарання у Домницькому ВЦ
№135, ОСОБА_1 з грудня 2012 року по квітень
2013 року був працевлаштований на ДП
«Підприємство Домницького виправного
центру УДПтС України в Чернігівській
області (№135)» на дільниці із
заточування стрічкових пил.

Відповідно до ст. 118 КВК України
засуджені до позбавленні волі повинні
працювати в місцях і на роботах, які
визначаються адміністрацією колонії.
Засуджені залучаються до суспільно
корисної праці з урахуванням наявних
виробничих потужностей, зважаючи при
цьому на стать, вік, працездатність,
стан здоров'я і спеціальність.
Засуджені залучаються до праці, як
правило, на підприємствах, у майстернях
колоній, а також на державних або інших
форм власності підприємствах за умови
забезпечення їх належної охорони та
ізоляції.

Статтею 120 КВК України передбачено, що
праця осіб, засуджених до позбавлення
волі, оплачується відповідно до її
кількості і якості. Форми і системи
оплати праці, норми праці та розцінки
встановлюються нормативно - правовими
актами Державного департаменту
України з питань виконання покарань.

До березня 2013 року порядок нарахування
та виплати засудженим до позбавлення
волі заробітної плати регламентувався
Інструкцією з оплати праці засуджених
до обмеження та позбавлення волі,
затвердженою Наказом Державного
департаменту України з питань
виконання покарань від 04 жовтня 2004 року
№191, яка втратила чинність на підставі
наказу Міністерства юстиції України №
396/5 від 07 березня 2013 року, яким
затверджена нова Інструкція про умови
праці та заробітну плату засуджених до
обмеження волі або позбавлення волі.

Ці Інструкції були розроблені
відповідно до статей 60-62, 118-121 КВК
України, Кодексу законів про працю
України, Закону України «Про оплату
праці» з метою визначення умов праці та
заробітної плати засуджених до
обмеження волі або позбавлення волі,
які тримаються в установах виконання
покарань.

Відповідно до положень даних
Інструкцій заробітна плата нарахована
засудженим, за умови виконання ними
норми виробітку (денної, тижневої,
місячної) або тривалості робочого дня
не може бути менше законодавчо
встановленого мінімального розміру
заробітної плати.

Статтею 120 КВК України та п.3.7
Інструкції про умови праці та
заробітну плату засуджених до
обмеження волі або позбавлення волі,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України № 396/5 від 07 березня 2013
року передбачено мінімум заробітної
плати, що нараховується засудженим.
Зокрема, засудженим, які відбувають
покарання у колоніях мінімального
рівня безпеки з полегшеними умовами
тримання, за будь-яких обставин, на
особовий рахунок зараховується
незалежно від усіх відрахувань не менш
як сімдесят п'ять відсотків
нарахованого їм місячного заробітку.

Праця засуджених оплачується відрядно,
погодинно або за іншими системами
оплати праці. Основною системою оплати
праці є відрядна, яка застосовується на
всіх роботах, що піддаються нормуванню
та точному обліку.

Відрядна система оплати праці
поділяється на індивідуальну і
колективну (бригадну) системи оплати
праці. При індивідуальній відрядній
системі оплати праці заробітна плата
засудженого визначається множенням
кількості виготовленої продукції на
відрядну розцінку за одиницю вибору.

При колективній (бригадній) відрядній
системі оплати праці загальна сума
заробітної плати обчислюється за
результатами роботи бригади в цілому
за певний відрізок часу. Кожному члену
бригади заробітна плата нараховується
залежно від присвоєного йому в
установленому порядку
кваліфікаційного розряду та
відпрацьованого часу.

Згідно з наданими представником
відповідача нарядами № 11 на грудень 2012
року, № 10 на січень 2013 року, №18 на лютий
2013 року, №1 на березень 2013 року, №1 на
квітень 2013 року, в яких вівся облік
робочого часу засуджених, заробітна
плата ОСОБА_1 нараховувалась за
відрядною колективною (бригадною)
системою оплати праці.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1, працюючи в ДП «Підприємство
Домницького виправного центру
управління Державної пенітенціарної
служби України в Чернігівській області
(№135)» на дільниці із заточування
стрічкових пил, відпрацював у грудні
2012 року - 21 день/63 години, норма
виробітку склала 9%, заробітна плата
нарахована у розмірі 38,44 грн.; у січні
2013 року - 10 днів/40 годин, норма виробітку
склала 12 %, заробітна плата нарахована у
розмірі 31,66 грн.; у лютому 2013 року - 25
днів/100 годин, норма виробітку склала 9%,
заробітна плата нарахована у розмірі
65,18 грн.; у березні 2013 року - 19 днів/57
годин, норма виробітку склала 14%,
заробітна плата нарахована у розмірі
55,95 грн.; у квітні 2013 року - 26 днів/52
години, норма виробітку склала 41%,
заробітна плата нарахована у розмірі
145,96 грн..

Таким чином, матеріалами справи
підтверджено, що позивач працював у
складі бригади із числа засуджених, не
виконував встановлені норми виробітку,
у грудні 2012 року та у січні 2013 року
відпрацював найменше годин з усіх
членів бригади.

Згідно з положеннями ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК
України, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін, які у справі мають рівні права
щодо подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Суд розглядає цивільні
справи в межах заявлених вимог, і кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Будь-яких належних та допустимих
доказів на спростування доводів
представника відповідача позивач суду
не надав.

Відповідно до висновку службової
перевірки фактів, викладених у
зверненні засудженого ОСОБА_1 до
начальника управління ДПтСУ в
Чернігівській області, від 08 липня 2013
року, факти викладені у зверненні
ОСОБА_1 з приводу порушень з боку
відповідача вимог закону щодо
нарахування заробітної плати свого
підтвердження не знайшли, останньому
було роз'яснено порядок залучення
засуджених до праці, умови та оплата
праці, а також порядок відрахувань із
заробітної плати засуджених до
позбавлення волі, регламентований
чинним законодавством.

В даному випадку позов пред'явлений до
Домницького виправного центру УДПтС
України в Чернігівській області (№135),
який діє на підставі Положення про
Домницький виправний центр управління
Державної пенітенціарної служби
України в Чернігівській області (№135),
затвердженого наказом Державної
пенітенціарної служби України № 237 від
19 квітня 2012 року, є юридичною особою,
основним завданням якого є організація
виконання покарань у виді обмеження
волі; дотримання прав осіб, які
тримаються у виправному центрі, вимог
законодавства щодо виконання і
відбування кримінальних покарань,
реалізації їх законних прав та
інтересів.

Залучення засуджених, які відбувають
покарання у Домницькому виправному
центрі №135, до суспільно корисної праці
та забезпечення їх
професійно-технічного навчання
віднесено до предмету діяльності
Державного підприємства «Підприємство
Домницького виправного центру
управління Державної пенітенціарної
служби України в Чернігівській області
(№135)», яке відповідно до Статуту є
окремою юридичною особою, із власними
рахунками та балансом, відмінною від
особи відповідача у даній справі.
Організація виробничого процесу на
підприємствах виправних центрів
регулюється Порядком організації
виробничої діяльності та залучення
засуджених до суспільно корисної праці
на підприємствах виправних центрів,
виправних та виховних колоній
Державної кримінально-виконавчої
служби України, затвердженим наказом
Міністерства юстиції України №26/5 від
03.01.2013 року.

З огляду на викладене вище, суд
приходить до висновку, що твердження
позивача про те, що ДП «Підприємство
Домницького виправного центру
управління Державної пенітенціарної
служби України в Чернігівській області
(№135)» є структурним підрозділом
Домницького виправного центру
управління Державної пенітенціарної
служби України в Чернігівській області
(№135), є хибним, позов пред'явлений до
неналежного відповідача і питання про
його заміну позивачем не ставилось.

Виходячи з положень ст. 33 ЦПК України
суд позбавлений можливості без
клопотання позивача замінити
первісного відповідача належним
відповідачем та залучити для участі у
справі ДП «Підприємство Домницького
виправного центру управління
Державної пенітенціарної служби
України в Чернігівській області (№135)».

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку про відмову в задоволенні
позову ОСОБА_1 до Домницького
виправного центру Управління
Державної пенітенціарної служби
України в Чернігівській області (№135)
про визнання рішення про нарахування
заробітної плати незаконним, стягнення
заборгованості по заробітній платі та
компенсації в зв'язку з порушенням її
виплати в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.118-121 КВК України,
Інструкцією з оплати праці засуджених
до обмеження та позбавлення волі,
затвердженою Наказом Державного
департаменту України з питань
виконання покарань від 04 жовтня 2004 року
№191, Інструкцією про умови праці та
заробітну плату засуджених до
обмеження волі або позбавлення волі,
затвердженою Наказом Міністерства
юстиції України від 07 березня 2013 року №
396/5, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 213-215 ЦПК України,
суд -

В И Р I Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Домницького виправного центру
Управління Державної пенітенціарної
служби України в Чернігівській області
(№135) про визнання рішення про
нарахування заробітної плати
незаконним, стягнення заборгованості
по заробітній платі та компенсації в
зв'язку з порушенням її виплати -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернігівської
області протягом 10 днів з моменту його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутніми у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з моменту отримання
його копії.

Суддя
Н.В. Волошина