Номер провадження: 22-ц/785/1950/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2014 року
м. Одеса

Судова колегія судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Гайворонського С.П.

суддів
Виноградової Л.Є.

Кононенко Н.А.

при секретарі
Жус І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_3 до
державної судноплавної компанії
«Чорноморське морське пароплавство»
про стягнення вихідної допомоги при
звільненні в розмірі встановленому у
колективному договорі, середнього
заробітку за затримку повного
розрахунку при звільненні та моральної
шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_4 (в
інтересах державної судноплавної
компанії «Чорноморське морське
пароплавство», далі ДСК «Чорноморське
морське пароплавство») на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 28 листопада 2013 року,

встановила:

24 липня 2013 року ОСОБА_3 звернулась
до суду з позовом (надалі уточненим) до
ДСК «Чорноморське морське
пароплавство», просила стягнути не
сплачену при звільненні вихідну
допомогу передбачену п. 9.4.1
колективного договору в розмірі 6100,80
грн., середній заробіток за затримку
повного розрахунку при звільненні з 09
лютого 2013 року по 28 листопада 2013 року в
розмірі 4866, 21 грн. та моральної шкоди
завданої порушенням трудових прав
звільненого працівника, яку оцінила в
розмірі 5000 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_3
послалась на те, що з дня звільнення
позивача 08 лютого 2013 року відповідачем
не нарахована та несплачена додаткова
вихідна допомога у зв'язку зі
скороченням штату, що є порушенням
підпункту 9.4.1. пункту 9.4 колективного
договору на підприємстві. Відмова у
сплаті додаткової вихідної допомоги
свідчить про неоднакове застосування
відповідачем положень колективного
договору, тому як є докази нарахування
додаткової допомоги та виплати сум
іншим звільненим працівникам. У зв'язку
з невиплатою додаткової вихідної
допомоги при звільнені, позивач вказує
на порушення положень ст.ст. 116 - 117 КЗпП
України, щодо обов'язку повного
розрахунку з працівником у день
звільнення, як на підставу вимоги про
стягнення штрафної санкції у вигляді
середнього заробітку за час затримки
повного розрахунку при звільненні.
Позивачка біля 40 років працювала на
підприємстві та оформила після
звільнення пенсію тому має нужду у
коштах зокрема на лікування, а
порушення діями відповідача її
трудових прав є принизливим та не
поважним відношенням до неї, що завдало
хвилювань та моральних страждань.

В судовому засіданні:

- позивачка позовні вимоги підтримала;

- представник відповідача проти позову
заперечував, пояснивши, що ДСК
«Чорноморське морське пароплавство»
знаходиться у стадії банкрутства,
відносно якого введена процедура
санації, тому у відповідача відсутня
вина в затримці в розрахунку
заробітної плати.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 28 листопада 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Суд першої інстанції:

- cтягнув з ДСК «Чорноморське морське
пароплавство» на користь ОСОБА_3 не
сплачену при звільненні вихідну
допомогу передбачену п. 9.4.1
колективного договору в розмірі 6100,80
грн.;

- стягнув з ДСК «Чорноморське морське
пароплавство» на користь ОСОБА_3
середній заробіток за затримку повного
розрахунку при звільненні за період з 09
лютого 2013 року по 28 листопада 2013 року в
розмірі 4866, 21 грн.;

- стягнув з ДСК «Чорноморське морське
пароплавство» на користь ОСОБА_3
завдану порушенням трудових моральну
шкоду в розмірі 1000 грн.;

- допустив негайне виконання рішення
суду, щодо стягнення середньої
заробітної плати за один місяць.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 (в
інтересах ДСК «Чорноморське морське
пароплавство») просить рішення суду
скасувати, ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог у
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд
відображає в рішенні,в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які буди
досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в
позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові
витрати;

7) чи є підстави допустити негайне
виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

У п.п. 2, 3, 8 Постанови № 14 Пленуму
Верховного України від 18 грудня 2009
року «Про судове рішення у цивільній
справі» роз'яснено, що рішення є
законним тоді, коли суд виконавши всі
вимоги цивільного судочинства
відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив
справу згідно з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин відповідно до ст. 8
ЦПК України, а також правильно
витлумачив ці норми.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених позивачем вимог та
зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути
гранично повним, ясним, чітким,
викладеним у послідовності,
встановленій ст. 215 ЦПК України, і
обов'язково містити вступну, описову,
мотивувальну та резолютивну частини.

Рішення не повинно містити зайвої
деталізації, яка не має правового
значення в даній справі, а також
незрозумілих словосполучень, занадто
довгих речень, через які викладення
фактичних обставин важко сприймається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково вищевказаний
позов, суд першої інстанції на підставі
Закону України «Про колективні
договори», ст.ст. 10, 13, 17, 44, 116, 117, 237-1 КЗпП,
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №13 від 24 грудня 1999 року «Про
практику застосування судами
законодавства про оплату праці»,
правильно виходив з наступного.

Згідно наказу від 08 лютого 2013 року
ОСОБА_3 була звільнена на підставі ст. 40
КЗпП, у зв'язку з скороченням штату
працівників та у той же день
ознайомлена з наказом (а.с. 04-05).

Відповідно до п. 9.4. додаткової угоди № 3
до колективного договору між
адміністрацією та трудовим колективом
у разі прийняття судом рішення про
санацію чи про визнання ДСК «ЧМП»
банкрутом адміністрація чи особа що
заміняє зобов'язані:

9.4.1. усім працівникам ДСК «ЧМП» що
звільняються у процесі санації чи
банкрутства за ініціативою
адміністрації чи особи що заміняє
сплатити окрім допомоги передбаченої
КЗпП, додаткову вихідну допомогу у
розмірі дванадцяти місячного
середнього заробітку звільненого
працівника. Виплата додаткової
допомоги здійснюється у
першочерговому порядку (а.с. 11-12).

Дана додаткова угода № 3 до
колективного договору на 2005-2007
(реєстраційний номер 02383-023 від 09 червня
2005 року) підписана президентом ДСК
«ЧМП» та головою профкому, підписи
скріплені печатками, а також
зареєстрована в Одеській міській раді
за № 02125-023 від 28 лютого 2006 року.

Таким чином, оформлення зазначеної
додаткової угоди № 3 до колективного
договору відповідає вимогам ст.ст. 13-15
Закону України «Про колективні
договори».

Доводи відповідача, щодо порушення
процедури прийняття даної додаткової
угоди, якою внесені зміни до пунктів
колективного договору не підтверджені
матеріалами справи.

Встановлені даною нормою розміри
вихідної допомоги при звільненні є
мінімальними, тому відповідно до ч. 2 п. 3
ст. 13 КЗпП України, колективним
договором можуть встановлюватися вищі
розміри вихідної допомоги.

Колективний договір зі змінами
прийнятими додатковою угодою № 3 є
діючим відповідно до положень ст. 17
КЗпП України (строки чинності), що не
спростовано відповідачем.

На підставі вищекладеного, районний
суд дійшов обгрунтованого висновку, що
положення вказаної додаткової угоди №
3, яка є невід'ємною частиною
колективного договору на ДСК
«Чорноморське морське пароплавство»,
не мають протиріч з діючим
законодавством України, тому як
покращують фінансові гарантії
працівника при звільненні у разі
санації чи банкрутства підприємства.

Виплата позивачу додаткової вихідної
допомоги у розмірі дванадцяти
місячного середнього заробітку при
звільненні у зв'язку з скороченням
штату під час санації ДСК
«Чорноморське морське пароплавство» -
входило до обов'язку відповідача.

Згідно довідки наданої ДСК
«Чорноморське морське пароплавство»
від 06 вересня 2013 року, середньомісячна
заробітна плата позивача складає 508,40
грн., а середньоденна заробітна плата
складає 24, 21 грн. (а.с. 45). Позивач визнав
зазначені показники та використав при
обчисленні сум позовних вимог.

Виходячи з наведенного, суд вірно
зауважив, що позовна вимога щодо
стягнення додаткової вихідної
допомоги при звільненні згідно п. 9.4.1
колективного договору підлягає
задоволенню у розмірі 508,40 грн.*12
місяців = 6100,80 грн.

Позовні вимоги щодо стягнення
середнього заробітку за весь час
затримки повного розрахунку
(додаткової вихідної допомоги) при
звільненні, за період з 09 лютого 2013 року
по 28 листопада 2013 року, підлягають
задоволенню у розмірі 24, 21 грн.
(середньоденна зп) * 201 робочих днів = 4866,
21 грн.

Оскільки, позивачкою доведене
порушення відповідачем її трудових
прав, суд першої інстанції на підставі
ст. 237-1 КЗпП України, правомірно визнав
завдання ОСОБА_3 моральної шкоди.

На підставі вищевикладеного, судова
колегія зазначає, що згідно з ч. 3 ст. 10
ЦПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підстави своїх вимог
або заперечень, надавши докази
відповідно до вимог ст.ст. 57 - 60 ЦПК
України.

Судова колегія вважає, що відповідач не
довів ті обставини, на які він
посилався як на підставу своїх
заперечень щодо вищевказаного позову,
що є обов'язком сторін згідно з
засадами змагальності процесу за ст. 10
ЦПК України.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
невірного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 (в інтересах
державної судноплавної компанії
«Чорноморське морське пароплавство») -
відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 28 листопада 2013 року по
цивільній справі за позовною заявою
ОСОБА_3 до державної судноплавної
компанії «Чорноморське морське
пароплавство» про стягнення вихідної
допомоги при звільненні в розмірі
встановленому у колективному договорі,
середнього заробітку за затримку
повного розрахунку при звільненні та
моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді
С.П. Гайворонський

Л.Є. Виноградова

Н.А. Кононенко