Провадження №22-ц/784/1135/14
Провадження № 22 Ц- 784/1135/ 2014 р.
Головуючий першої інстанції: Прохоров
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А

Іменем
України

2014 р., квітня місяця, 07 дня
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів: Самчишиної
Н.В.

Серебрякової Т.В.

із секретарем: Бакута Т.В.

з участю:

позивачки - ОСОБА_3

відповідачки - ОСОБА_4

представників:

позивачки - ОСОБА_5

відповідача - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за

апеляційною
скаргою

ОСОБА_3 на рішення
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 19.03.2013 р. у справі за

позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_7 та ОСОБА_4 про
визнання права на частку у спільній
сумісній власності подружжя,

встановила:

31.07.2012 р. ОСОБА_3 звернувся з
позовом до ОСОБА_7 та ОСОБА_4 про
визнання права на частку у спільній
сумісній власності подружжя.

Позивачка зазначала, що її
колишньому чоловіку ОСОБА_7 та його
доньці ОСОБА_4 в порядку спадкування на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 02.03.1998 р.
належить відповідно 1/8 частка, та ?
частка житлового будинку АДРЕСА_1

Належна відповідачам частка в
цілому складалася з двох житлових
кімнат загальною площею 34 кв.м. та
глинобитної літньої кухні літ Б-1.

Право спільної часткової
власності зареєстровано на їх ім'я
09.02.2000 р.

Станом на 03.12.2008 р. за оцінкою МБТІ
уся частка коштувала 29674 грн. 12 коп.

Внаслідок здійснення
капітально-відновлювального ремонту
її вартість істотно збільшилась і
складає 111878 грн. 92 коп., що підтверджено
розрахунком вартості
ремонтно-будівельних робіт.

Посилаючись на ці обставини та
положення ст. 60, 62 СК України. ст. 372 ЦК
України позивачка просила у судовому
порядку визнати за нею право власності
на 1/8 частку будинку.

Також стягнути з ОСОБА_4 половину
вартості їх витрат з чоловіком на
капітально-відновлювальний ремонт, що
складає 82204 грн. 80 коп.: 2=41102 гн. 40 коп.

Рішенням Центрального районного
суду м. Миколаєва від 19.03.2013 р.
постановлено про відмову у
задоволенні позову.

В апеляційній скарзі
позивачка ставить питання про
скасування рішення та ухвалення
нового про задоволення позову,
посилаючись на те, що належними
доказами у справі підтверджено як
істотне збільшення вартості частки так
і факт того, що суттєві
невідокремлювані поліпшення зробленні
за їх спільні кошти з чоловіком, а суд
цих обставин належим чином не врахував.

Попереднє рішення апеляційного
суду Миколаївської області від 23.10.2013 р.
про скасування оскаржуваного рішення
суду першої інстанції та ухвалення
нового про задоволення позову ОСОБА_3,
скасоване ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 26.02.2014 р. з передачею справи на
новий апеляційний розгляд.

Перевіряючи законність та
обгрунтованність рішення в межах,
передбачених ст. 303 ЦПК України та з
врахуванням приписів ч. 4 ст. 338 ЦПК
України, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої
статті 356 ЦК України власність двох чи
більше осіб із визначенням часток
кожного з них у праві власності є
спільною частковою власністю.

Згідно з частиною третьою статті
357 ЦК України співвласник має право на
відповідне збільшення своєї частки у
праві спільної часткової власності,
якщо поліпшення спільного майна, які
не можна відокремити, зроблені ним
своїм коштом за згодою всіх
співвласників, з додержанням
встановленого порядку використання
спільного майна.

Разом із тим частиною
четвертою цієї статті передбачено, що
співвласник житлового будинку, іншої
будівлі, споруди може зробити у
встановленому законом порядку за свій
рахунок добудову (прибудову) без згоди
інших співвласників, якщо це не порушує
їхніх прав. Така добудова (прибудова) є
власністю співвласника, який її зробив,
і не змінює розміру часток
співвласників у праві спільної
часткової власності.

Таким чином збільшення частки
співвласника у праві спільної
часткової власності можливе лише за
сукупності певних умов, а саме в тому
разі, якщо один із співвласників зробив
поліпшення майна власним коштом, такі
поліпшення не можна відокремити, й вони
зроблені за згодою всіх співвласників.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 СК
України особистою приватною власністю
дружини, чоловіка є майно, набуте нею,
ним за час шлюбу, але на підставі
договору дарування або в порядку
спадкування.

Визнання майна, яке належало
одному з подружжя, об'єктом права
спільної сумісної власності із
визначенням права на певну частку за
іншим з подружжя, передбачено
положеннями ч.1 ст. 62 СК України, за
умови істотного збільшення його
вартості за рахунок спільних трудових
чи грошових затрат або затрат другого
подружжя. Таке майно у разі спору може
бути визнане за рішенням суду об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя.

Отже, суд може визнати майно
дружини (чоловіка) об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
якщо воно за час шлюбу істотно
збільшилося у своїй вартості внаслідок
спільних трудових чи грошових затрат
другого з подружжя, але при цьому майно,
що належало одному із подружжя в
порядку ст. 57 СК України, не
перетворюється у спільну сумісну
власність.

Спільна сумісна власність
виникає лише в порядку, визначеному ст.
62 СК України,тобто право спільної
сумісної власності виникає на частку
майна, яка істотно збільшилася
внаслідок умов, передбачених цією
нормою.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається,
що відповідачу та його доньці ОСОБА_4
належить по 1/8 частки житлового
будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва
про право на спадщину за законом від
02.03.1998 р.

Позивачка уклала шлюб з ОСОБА_7 у
2002 р., який розірвано рішенням
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 05.06.2012 р. В період
шлюбу було здійснено покращений ремонт
спірної частки будинку, внаслідок чого
істотно збільшилась її вартість без
збільшення корисної площі ( жилих і
підсобних приміщень), що
підтверджується висновком
будівельно-технічної експертизи.

При цьому позивачка не надала
достовірних та допустимих доказів
того, що поліпшення частки нерухомості,
яка належить відповідачам здійснено
також і за рахунок належних їй коштів
чи трудових затрат самої позивачки.

Суд повно та всебічно дослідив
зазначені обставини справи, дав
належну юридичну оцінку наданим
доказам і встановивши відсутність,
передбаченої законом сукупності умов
для визнання майна одного з подружжя
об'єктом спільної сумісної власності,
дійшов правильного та обгрунтовного
наданими доказами висновку про відмову
у задоволенні позову.

При цьому, суд правильно виходив з
недоведеності наданими доказами факту
здійснення ремонту за власні кошти
позивачки чи її трудовими затратами,
адже нею не зазначено ні джерела своїх
доходів та не надано доказів трудової
участі, вартість якої могла би бути
зарахована пропорційно вартості
грошової оцінки будівництва.

Обґрунтовано судом відмовлено
позивачці і у вимозі про стягнення з
іншого співвласника грошової
компенсації здійснених поліпшень, як з
мотивів відсутності доказів того, що
співвласниця давала згоду на таке
збільшення частки, так і з мотивів
відсутності доказів того, що вартість
частки збільшена за рахунок її
трудової участі або власних коштів.

Доводи апеляційної скарги про
наявність підстав для визнання права
на частку не заслуговують на увагу,
оскільки наданими доказами достовірно
не підтверджено того факту, що
відповідачем погоджено з позивачкою
здійснення поліпшувального ремонту
виключно з метою створення спільної
сумісної власності та що такий ремонт
здійснювався за спільні кошти подружжя
чи трудових затрат іншого з подружжя, а
не виключно за власні кошти
відповідача.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314-315
ЦПК України, судова колегія

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
відхилити, а рішення Центрального
районного суду Миколаєва від 19.03.2013 р. -
залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності з моменту проголошення, але з
цього часу на протязі двадцяти днів
може бути оскаржена у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:
О.І.Галущенко

Судді:
Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова