АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И [1]

09 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Мазурик
О.Ф.,Росік Т.В.

при секретарі: Калініній Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1

на рішення Оболонського районного суду
м. Києва від 23 січня 2014 року

в цивільній справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 23.01.2014 року позов
задоволено. Стягнуто солідарно з
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» заборгованість за
кредитним договором № ML-009/391/2008 в
розмірі 234 072,38 грн., а саме: залишок
заборгованості по кредиту - 154 235,40 грн.,
відсотки за користування кредитом - 25
192,41 грн., пеня - 54 644,46 грн., а також
витрати по сплаті судового збору по
1170,37 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі поданій ОСОБА_1
ставиться питання про скасування
рішення суду в частині несплачених
відсотків за користування кредитом та
ухвалення в цій частині нового рішення.
Апелянт посилається на порушення судом
норм процесуального права та не повне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи. Вказує на неправильне
обрахування суми заборгованості,
зокрема відсотків за користування
кредитом у період з 30.07.2008 по 24.05.2012 року,
та відсутність у позивача права вимоги
щодо стягнення процентів за кредитом,
оскільки кредитна заборгованість
знаходиться на балансі ПАТ «ОТП Банк».

В суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 не з'явилися . Зважаючи на вимоги
ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія
суддів визнала повідомлення належним,
а неявку такою, що не перешкоджає
апеляційному розглядові справи.

Представник ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» Борщ Д.В. вважала, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
оскільки рішення суду є законним та
обґрунтованим, подала письмові
заперечення.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обгрунтованість
постановленого рішення в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Тобто, отримуючи кредит позичальник
зобов'язується повернути суму кредиту,
а також сплатити проценти в розмірі та
на умовах, передбаченими кредитним
договором.

Як убачається із матеріалів справи та
встановлено судом, 30.07.2008 року між ЗАТ
«ОТП Банк», правонаступником якого є АТ
«ОТП Банк», та ОСОБА_1 був укладений
договір про кредитування поточного
рахунку (овердрафт) № МL-009/391/2008, за
умовами якого позивач зобов'язався
надати позичальнику овердрафт шляхом
кредитування поточного рахунку,
встановлено ліміт овердрафта в розмірі
20 000,00 дол. США та плаваюча процентна
ставка, що складається з фіксованого
відсотка у розмірі 5,49 % річних,
визначено строк повернення до 30.07.2023
року.

24 вересня 2009 року було укладено
Додатковий договір №1 до укладеного
кредитного договору, яким на період з
24.09.2009 року до 23.05.2010 року було
встановлено фіксовану процентну
ставку за користування кредитом в
розмірі 7,47% річних, та на період з 24.05.2010
року було встановлено плаваючу
процентну ставку з фіксованим
відсотком у розмірі 6,47% річних та FIDR.
Передбачена можливість надання
позичальнику траншу в сумі 282,64 дол. США.
З метою погашення прострочених
процентів, вирішено питання щодо
реституції частини боргових
зобов'язань, зміни порядку, та строків
погашення частини суми кредиту. За
умовами Додаткового договору №. 1
ОСОБА_1 у термін до 24.12.2009 зобов'язалась
сплатити пеню в розмірі 400,00 грн.
Сторони домовились у випадку належного
виконання умов кредитного договору, в
тому числі щодо відсутності
прострочених боргових зобов'язань
станом на 26.07.2010 року, скасувати весь
залишок пені нарахованої за кредитним
договором станом на дату сплати пені.

21 червня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та
ОСОБА_1 було укладено додатковий
договір, за умовами якого встановлено
фіксовану процентну ставку в розмірі
8,78% річних на період з 24.06.2010 року до
23.09.2010 року включно та на період з 24.09.2010
року по 23.03.2011 року визначено фіксовану
процентну ставку в розмірі 14,27 % річних
та FIDR. Погоджено, що з 24.03.2011 року до
повного виконання боргових зобов'язань
за кредитним договором, буде
використовуватись плаваюча процентна
ставка, що складається з фіксованого
відсотка у розмірі 6,77% річних та FIDR.

Згідно умов Додаткового договору №3
від 21.12.2011 року укладеного між
позивачем та відповідачем,
встановлювалась фіксована процентна
ставка для розрахунку процентів за
користування кредитом у розмірі 9,01%
річних по 24.05.2012 року та на період з
24.05.2012 року до повного виконання
зобов'язань за кредитним договором
визначалась плаваюча процентна ставка,
яка складається з фіксованого
відсотка у розмірі 5,95% річних та UIRD.

30.07.2008 року на забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним кредитним
договором, між ЗАТ «ОТП Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «ОТП
Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір
поруки №SR-009/391/2008, відповідно до умов
якого ОСОБА_2 прийняв на себе
зобов'язання перед позивачем
відповідати в повному обсязі по
зобов'язаннях ОСОБА_1, які виникають з
кредитного договору.

24.09.2009 року, 31.06.2010 року, 21.12.2011 року між
сторонами було укладено додаткові
договори до договору поруки № 1, 2, 3
відповідно.

Банком здійснено надання кредитних
коштів, що відповідачами не
заперечувалося.

Однак,відповідачі ,у порушення
положень статті 1054 ЦПК України та умов
укладених договорів, свої зобов'язання
щодо сплати кредиту та процентів у
встановлені строки не виконують, в
наслідок чого утворилась
заборгованість, яка й до тепер є не
погашеною.

Судом встановлено, що станом на 30.08.2013
заборгованість по кредиту становить
22 448,12 доларів США, що еквівалентно 234
072,38 грн. та складається із
заборгованості за кредитом у сумі 19296,31
дол. США, що за офіційним курсом НБУ на
дату розрахунку складає 154235,40 грн., суми
несплачених відсотків за користування
кредитом в сумі - 3151,28 дол. США, що за
офіційним курсом НБУ на дату
розрахунку складає - 25192,41 грн., пені за
прострочення виконання зобов'язання в
сумі 54644,46 грн.

21 грудня 2012 року між ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» та ПАТ «ОТП Банк», яке є
правонаступником ЗАТ «ОТП Банк», було
укладено договір факторингу, за яким
ПАТ «ОТП Банк» відступило ТОВ "ОТП
Факторинг Україна" право вимоги до
позичальника за договором про
кредитування поточного рахунку
(овердрафт) від 30.07.2008 року № МL-009/391/2008.

23.04.2013 року ТОВ "ОТП Факторинг Україна"
на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були
надіслані досудові вимоги за №№
23042013/1, 23042013/2, відповідачів повідомлено,
що ТОВ "ОТП Факторинг Україна" на
підставі укладеного договору
факторингу від 21.12.2012 року набуло право
грошової вимоги щодо отримання від них
заборгованості за кредитним договором
від 30.07.2008 року №МL-009/391/2008 (а.с.49-52, 58-65).

Відповідно до ст. 1077 Цивільного кодексу
України, факторинг (фінансування під
відступлення права грошової вимоги), є
операцією, у якій одна сторона (фактор)
передає (або зобов'язується передати)
кошти в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату, а клієнт відступає
(або зобов'язується відступити)
факторові своє право грошової вимоги
до третьої особи (боржника).

Згідно із ст. 1078 ЦК України предметом
договору факторингу може бути право
грошової вимоги, строк платежу за якою
настав, а також право вимоги, яке
виникне у майбутньому.

Угода, в якій відбувається заміна
однієї зі сторін, є уступкою права
вимоги. Факторинг (фінансування під
відступлення права грошової вимоги), у
якому відбувається заміна кредитора, є
різновидом таких угод. Тобто, факторинг
- це комплекс кредитно-фінансових
операцій з продажу боргових прав
одного підприємства іншому
суб'єкту-фактору за плату Статтею 4
Закону України «Про фінансові послуги
та державне регулювання ринків
фінансових послуг» визначено, що
факторинг є фінансовою послугою.

Фактором можуть виступати банки,
інвестиційні та кредитні організації,
що мають ліцензію на надання кредитів
іншим особам під відсотки. Поняттю
продаж боргових прав тотожні поняття
"продаж дебіторської заборгованості"
та "продаж прав боргових вимог".

Факторингова компанія, ТОВ «ОТП
Факторинг Україна», має свідоцтво про
реєстрацію фінансової установи № 916
від 03.12.2009 року на підставі якої має
право здійснювати такий вид фінансових
послуг, як надання факторингу без
отримання ліцензій та/або дозволів.

Доводи апеляційної скарги про
відсутність у позивача права вимоги
спростовуються матеріалами справи,
зокрема договором факторингу від
21.12.2012 та витягом з реєстру боржників
(додаток 1 до договору факторингу), тому
не можуть бути прийняті до уваги .

Задовольняючи позовні вимоги про
стягнення солідарно з відповідачів на
користь позивача заборгованості за
кредитним договором суд першої
інстанції вірно керувався нормами
ст.ст. 526, 533, 553, 554, 610, 625, 1050, 1054 ЦК
України.

Колегія суддів погоджується з
правильністю висновків суду першої
інстанції, оскільки вони відповідають
встановленим обставинам справи та
ґрунтуються на законі.

Розрахунок заборгованості по кредиту
поданий позивачем, відповідачами
ніяким чином не спростований, не
зазначено у чому полягає його
неправильність або помилковість, інших
розрахунків не наведено, тому колегія
суддів вважає доводи апеляційної
скарги в цій частині безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують та на їх
правильність не впливають.

Встановивши факти та зумовлені ними
правовідносини, суд першої інстанції
правильно застосував правові норми та
ухвалив правильне по суті рішення,
підстав для скасування якого колегія
суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315,317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 23 січня 2014 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20 днів
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 756/17578/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5050
/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Диба О.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Прокопчук Н.О.