Справа № 127/3894/14-ц
Провадження № 2/127/2309/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

15.04.2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого-судді Луценко
Л.В.,

при секретарі Завадюк О.І.,

за участю: представника позивача
Харчука В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Вінниці
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Банк Форум»
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ «Банк Форум» звернувся до
суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення
стягнення на предмет іпотеки,
мотивуючи свої вимоги тим, що 26.02.2007
року між ПАТ «Банк Форум» та
відповідачем ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір №0017/07/20-CL, відповідно
до якого відповідачу ОСОБА_2 було
надано кредит на споживчі цілі у сумі 40
000 дол. США строком до 24.02.2012 року зі
сплатою 14% річних за його користування.

Згідно п.2.3 кредитного договору
повернення кредитних коштів
відповідачем здійснюється на
відкритий йому позичковий рахунок.
Також, відповідно до п.2.6 кредитного
договору відповідач зобов'язався
сплачувати проценти за користування
кредитними коштами щомісячно, не
пізніше 20-го числа місяця, наступного
за місяцем користування кредитними
коштами.

Однак, починаючи з вересня 2009 року
позичальник перестав сплачувати
необхідні платежі у встановлені
кредитним договором строки. Згідно
рішення Замостянського районного суду
м. Вінниці від 09.04.2010 року у цивільній
справі №2-825/2010 позов задоволено,
стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на
користь позивача в рахунок погашення
кредитної заборгованості 362 222,87 грн.
Виконавчий лист, виданий на підставі
вищевказаного рішення суду, 20.10.2010 року
звернений до виконання до
Замостянського В ДВС Вінницького МУЮ,
однак на даний час рішення суду не
виконано, жодних стягнень по виконанню
виконавчого документа не
здійснювалось.

В якості забезпечення виконання
позичальником своїх зобов'язань по
кредитному договору між сторонами по
справі було укладено іпотечний договір
від 26.02.2007 року №0017/07/20-CL, відповідно до
умов якого предметом іпотеки є:
квартира АДРЕСА_1, що належить
іпотекодавцям по 1/4 частці кожному на
підставі свідоцтва про право власності
на житло, виданого виконавчим
комітетом Вінницької міської ради
28.09.2005 року №2194, зареєстрованого КП
«ВООБТІ» 08.11.2005 року за реєстраційним
№1650/69974 і записаного в реєстрову книгу
№657.

А тому, через неналежне виконання
зобов'язань, забезпечених заставою,
позивач набув право стягнути
заборгованість, шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки, що
змусило позивача звернутись до суду з
даним позовом, в якому просив в рахунок
погашення заборгованості відповідача
ОСОБА_2 за кредитним договором №0017/07/20-CL
від 26.02.2007 року в сумі 362 222,87 грн.
звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1
та належить відповідачам по 1/4 частці
кожному, шляхом проведення прилюдних
торгів; визнати відповідачів такими, що
втратили право на проживання у спірній
квартирі; виселити в примусовому
порядку відповідачів із
вищезазначеної квартири без надання
іншого житла; стягнути солідарно з
відповідачів витрати щодо сплати
судового збору.

В судовому засіданні представник
позивача за довіреністю Харчук В.М.
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі та просив суд їх задовольнити з
підстав, зазначених у позові, не
заперечував проти винесення заочного
рішення.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до судового засідання не
з'явились із невідомих суду причин,
хоча про день, час та місце розгляду
справи повідомлялись належним чином,
про причини неявки суд не повідомили.

Оскільки у справі достатньо доказів
для встановлення прав та
взаємовідносин сторін та враховуючи
те, що представник позивача не
заперечує, відповідно до положень ст.224
ЦПК України, суд ухвалює заочне
рішення.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
оцінивши зібрані докази по справі в їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позов підлягає частковому задоволенню
з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні достовірно
встановлено, що 26.02.2007 року між ПАТ
«Банк Форум» та відповідачем ОСОБА_2
було укладено кредитний договір
№0017/07/20-CL, відповідно до якого
відповідачу ОСОБА_2 було надано кредит
на споживчі цілі у сумі 40 000 дол. США
строком до 24.02.2012 року зі сплатою 14%
річних за його користування (а.с.5-7).

Згідно п.2.3 вищевказаного кредитного
договору повернення кредитних коштів
відповідачем здійснюється на
відкритий йому позичковий рахунок.
Також, відповідно до п.2.6 кредитного
договору відповідач зобов'язався
сплачувати проценти за користування
кредитними коштами щомісячно, не
пізніше 20-го числа місяця, наступного
за місяцем користування кредитними
коштами.

Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений термін його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей термін.

Однак, всупереч положенням ст.ст.525, 526,
530 ЦК України, починаючи з вересня 2009
року позичальник перестав сплачувати
необхідні платежі у встановлені
кредитним договором строки.

Згідно рішення Замостянського
районного суду м. Вінниці від 09.04.2010
року у цивільній справі №2-825/2010 за
позовом АКБ «Форум» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, позов задоволено, стягнуто з
відповідача ОСОБА_2 на користь позивача
в рахунок погашення кредитної
заборгованості 362 222,87 грн. (а.с.11).
Виконавчий лист, виданий на підставі
вищевказаного рішення суду, 20.10.2010 року
звернений до виконання до
Замостянського В ДВС Вінницького МУЮ,
однак на даний час рішення суду не
виконано, жодних стягнень по виконанню
виконавчого документа не
здійснювалось.

Відповідно до ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати достроково повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст.1048 цього кодексу.

В якості забезпечення виконання
позичальником своїх зобов'язань по
кредитному договору між сторонами по
справі було укладено іпотечний договір
від 26.02.2007 року №0017/07/20-CL, відповідно до
умов якого предметом іпотеки є:
квартира АДРЕСА_1, що належить
іпотекодавцям по 1/4 частці кожному на
підставі свідоцтва про право власності
на житло, виданого виконавчим
комітетом Вінницької міської ради
28.09.2005 року №2194, зареєстрованого КП
«ВООБТІ» 08.11.2005 року за реєстраційним
№1650/69974 і записаного в реєстрову книгу
№657 (а.с.8-10).

На виконання вимог кредитного договору
та договору застави позивачем 01.11.2013
року за вих.№671/3.5/1300 на адресу
відповідачів було направлено цінний
лист, з описом вкладення, із
повідомленням про порушення
забезпеченого обтяженням
зобов'язанням та можливим зверненням
стягнення на заставлене майно (а.с.12-16).

Однак, в порушення умов договору
іпотеки та вимог чинного законодавства
України, на день подачі позовної заяви
відповідачі не здійснили погашення
всієї суми заборгованості у
встановлені строки.

Відповідно до положень ст.589 ЦК України,
ст.7 Закону України «Про іпотеку» у разі
невиконання зобов'язання
забезпеченого заставою,
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання. Необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено законом.

З вимог позову слідує, що позивач
просить застосувати спосіб реалізації
предмета іпотеки із застосування
процедури, передбаченої ст.ст.39, 41
Закону України «Про іпотеку», а саме
шляхом реалізації предмета іпотеки на
прилюдних торгах.

Так, відповідно до ст.39 Закону України
«Про іпотеку» у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки у рішенні суду
зазначаються опис нерухомого майна, за
рахунок якого підлягають задоволенню
вимоги іпотекодержателя, заходи щодо
забезпечення збереження предмета
іпотеки або передачі його в управління
на період до його реалізації, якщо такі
необхідні, спосіб реалізації предмета
іпотеки шляхом проведення прилюдних
торгів або застосування процедури
продажу, встановленої статтею 38 цього
Закону, початкова ціна предмета
іпотеки для його подальшої реалізації.

Таким чином, зважаючи на невиконання
відповідачами зобов'язання стосовно
умов повернення кредиту, позивач
вправі вимагати в рахунок погашення
заборгованості звернення стягнення на
предмет іпотеки, шляхом проведення
прилюдних торгів, а тому позов в цій
частині підлягає задоволенню.

Окрім того, відповідно до ч.2 ст.39 Закону
України «Про іпотеку» одночасно з
рішенням про звернення стягнення на
предмет іпотеки суд за заявою
іпотекодержателя виносить рішення про
виселення мешканців за наявності
підстав, передбачених законом, якщо
предметом іпотеки є житловий будинок
або житлове приміщення.

Звернення стягнення на передане в
іпотеку жиле приміщення є підставою
для виселення всіх громадян, що
мешкають у ньому, за винятками,
встановленими законом. Після прийняття
кредитором рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги, якщо сторонами не погоджено
більший строк. Якщо громадяни не
звільняють жиле приміщення у
встановлений або інший погоджений
сторонами строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду (ч.3 ст.109 ЖК УРСР).

З огляду на вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовна
вимога позивача про виселення в
примусовому порядку відповідачів з
квартири АДРЕСА_1, без надання іншого
житла знайшла своє підтвердження в
судовому засіданні, а відтак підлягає
задоволенню.

Що ж стосується вимог позивача щодо
визнання відповідачів такими, що
втратили право на проживання в
квартирі АДРЕСА_1, та зняття зазначених
осіб з реєстраційного обліку за
зазначеною адресою, то суд приходить до
обґрунтованого висновку про відмову в
цій частині в задоволенні позову з
наступних міркувань.

Як вбачається зі змісту ст.7 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» зняття з реєстрації місця
проживання особи здійснюється на
підставі: заяви особи або її законного
представника; судового рішення, яке
набрало законної сили, про позбавлення
права власності на житлове приміщення
або права користування житловим
приміщенням, про виселення, про
визнання особи безвісно відсутньою або
оголошення її померлою; свідоцтва про
смерть; паспорта або паспортного
документа, що надійшов з органу
державної реєстрації актів цивільного
стану, або документа про смерть,
виданого компетентним органом
іноземної держави, легалізованого в
установленому порядку; інших
документів, які свідчать про
припинення: підстав для перебування на
території України іноземців та осіб
без громадянства; підстав для
проживання або перебування особи у
спеціалізованій соціальній, установі,
закладі соціального обслуговування та
соціального захисту; підстав на право
користування житловим приміщенням.

А відтак, вимоги позивача щодо визнання
відповідачів такими, що втратили право
на проживання із зняттям зазначених
осіб з реєстраційного обліку за
зазначеною адресою, є безпідставними
та передчасними, оскільки відповідно
до вимог статті 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється відділом громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
ДМУ УМВС протягом семи днів на підставі
заяви особи, запиту органу реєстрації
за новим місцем проживання особи,
остаточного рішення суду, в тому числі
рішення суду про виселення.

Окрім того, судовий збір, понесений
позивачем у розмірі 3 654,00 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№238147 від 14.02.2014 року (а.с.1), також
підлягає стягненню з відповідачів, так
як у відповідності ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 7, 33, 39, 41 Закону України «Про
іпотеку», ст.109 ЖК України, ст.ст.525, 526, 530,
536, 549, 589, 610-612, 1049, 1052, 1054, ст.ст.10, 60, 88, 158,
212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_2 за кредитним договором №0017/07/20-CL
від 26.02.2007 року в сумі 362 222 (триста
шістдесят дві тисячі двісті двадцять
дві) грн. 87 коп., звернути стягнення на
предмет іпотеки, а саме: квартири
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер
НОМЕР_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4,
ідентифікаційний номер НОМЕР_4, по 1/4
частці кожному на підставі свідоцтва
про право власності на житло, виданого
виконавчим комітетом Вінницької
міської ради 28.09.2005 року №2194,
зареєстрованого КП «ВООБТІ» 08.11.2005 року
за реєстраційним №1650/69974 і записаного в
реєстрову книгу №657, шляхом проведення
прилюдних торгів.

Виселити в примусовому порядку ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер
НОМЕР_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4,
ідентифікаційний номер НОМЕР_4, з
квартири АДРЕСА_1, без надання іншого
жилого приміщення.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер
НОМЕР_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4,
ідентифікаційний номер НОМЕР_4,
зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1,
витрати щодо сплати судового збору в
сумі 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят
чотири) грн.

В іншій частині задоволення позову -
відмовлено.

На рішення суду може бути подано
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня його проголошення, а
відповідачем, у відсутність якого
проводився судовий розгляд, протягом
десяти днів з дня отримання копії
заочного рішення до суду може бути
подана заява про його перегляд.

Суддя: