Справа № 127/9285/13-ц Провадження №
22-ц/772/1151/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Романчук Р. В.Категорія: 48
Доповідач: Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем України

15 квітня 2014 року м. Вінниця Колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Вінницької
області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Войтка Ю.Б., Голоти Л.О.,

при секретарі Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 18 лютого 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
аліментами,

встановила:

В квітні 2013 року ОСОБА_2 звернулась в
суд з позовом ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за аліментами,
мотивуючи свої вимоги тим, що з
відповідачем по справі вона перебувала
у зареєстрованому шлюбі з 24.12.2003 року по
14.10.2008 року. Від спільного проживання у
них народилось двоє синів: ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до рішення Замостянського
районного суду м. Вінниці від 13.10.2008
року з ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на
її користь на утримання двох дітей в
розмірі 460 грн. щомісячно, починаючи з
11.08.2008 року до досягнення дітьми
повноліття.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 03.01.2013 року
змінено розмір аліментів та вирішено
стягувати із ОСОБА_3 аліменти на
утримання двох дітей у розмірі 1/3
частки всіх видів заробітку (доходу),
але не менше 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідно віку, щомісячно,
починаючи з дня набрання рішенням
законної сили і до досягнення ними
повноліття.

Оскільки відповідач не виконував свого
обов'язку щодо сплати аліментів,
відповідно до довідки, виданої
державним виконавцем Замостянського
ВДВС Вінницького МУЮ Лисак Л.С.
заборгованість по аліментам за
рішенням Замостянського районного
суду від 24.11.2008 року станом на 01.01.2013
року становить 17178,95 грн.

А тому просила ухвалити рішення, яким
стягнути із ОСОБА_3 заборгованість по
аліментам за рішенням Замостянського
районного суду від 24.11.2008 року в сумі
17178, 95 грн.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 18 лютого 2014 року
в задоволенні позову ОСОБА_2
відмовлено.

Не погодившись із рішенням позивач
ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення норм
матеріального права, просила скасувати
рішення і ухвалити нове про
задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 і
її представник - адвокат ОСОБА_8 вимоги
апеляційної скарги підтримали на
умовах, викладених у ній, і просили
задовольнити.

Представники відповідача ОСОБА_9,
ОСОБА_10 проти вимог апеляційної скарги
заперечували, просять залишити в силі
рішення суду першої інстанції як
законне і обґрунтоване.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, вивчивши матеріали справи і
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційних скарг та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про задоволення апеляційної скарги з
наступних підстав.

Згідно з статтею 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до статті 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує,
зокрема, питання про те, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин; чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити; як
розподілити між сторонами судові
витрати тощо.

Оскаржуване рішення зазначеним
вимогам не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив із того, що
заборгованість за аліментами може бути
стягнута тільки у випадку, якщо
аліменти відраховуються із заробітної
плати на підставі заяви платника, а не
за виконавчим листом.

Проте з таким висновком не можна
погодитись, так як суд першої інстанції
неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи, вважав
встановленими обставини, що мають
значення для справи, які є
недоведеними, та неправильно
застосував норми матеріального права.

Так, колегією суддів встановлено, що
від спільного проживання у сторін по
справі народилось двоє дітей: ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та народження та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком яких є відповідач
ОСОБА_3

Відповідно до рішення Замостянського
районного суду м. Вінниці від 13 жовтня
2008 року та на підставі заяви ОСОБА_2
старшим державним виконавцем
Замостянського відділу ДВС
Вінницького міського управління
юстиції Юрій Н.О. 25 жовтня 2011 року
відкрито виконавче провадження
(а.с.148,150)

30 січня 2013 року державним виконавцем
Замостянського відділу ДВС
Вінницького МУЮ Лисак Л.С. винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49
Закону України «Про виконавче
провадження» винесену у зв'язку з
направленням за належністю
виконавчого документа №2-3127/2008 від
24.11.2008 року до Ленінського відділу ДВС
(а.с.176,177)

Зі змісту вказаної постанови
вбачається, що заборгованість по
аліментам станом на 01 січня 2013 року
становить 17178,95 грн.

Розрахунок суми заборгованості,
складений державним виконавцем
Замостянського відділу ДВС
Вінницького МУЮ Лисак Л.С. є чинним,
іншого обґрунтованого розрахунку
заборгованості відповідачем не надано.

Постановою державного виконавця
Ленінського відділу ДВС Вінницького
МУЮ 08 лютого 2013 року відкрито виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа №2-3127/2008 від 24.11.2008 року, виданого
Замостянським районний судом м.
Вінниці (а.с.82).

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 03 січня 2013 року
змінено розмір аліментів, які
стягуються за рішенням Замостянського
районного суду м. Вінниці від 13.10.2008
року. Вирішено стягувати з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 на утримання
неповнолітніх дітей - синів ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та народження та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 всіх видів
заробітку (доходів), але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісячно,
починаючи з дня набрання рішення
законної сили і до досягнення
найстаршою дитиною повноліття.
Відкликано виконавчий лист №2-3127/2008 за
попереднім рішенням Замостянського
районного суду м. Вінниці від 13.10.2008
року про стягнення аліментів (а.с.7,8).

Відповідно до рішення Вінницького
міського суду Вінницької області від 03
січня 2013 року та на підставі п. 9 ч. 1 ст. 49
Закону України «Про виконавче
провадження» державним виконавцем
Ленінського відділу ДВС Вінницького
МУЮ Летутою І.О. 17 квітня 2013 року
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа №2-3127/2008
від 24.11.2008 року виданого Замостянським
районним судом м. Вінниці про стягнення
з ОСОБА_3 аліментів на утримання
неповнолітніх синів в розмірі 460 грн.
(а.с.84).

Встановленим обставинам справи
відповідають правовідносини, що
виникають із сімейних правовідносин,
які врегульовані СК України.

Відповідно до статті 180 СК України
батьки зобов'язані утримувати дитину.

За положеннями ст. 194 СК України
аліменти можуть бути стягнуті за
виконавчим листом за минулий час, але
не більш як за три роки, що передували
пред'явленню виконавчого листа до
виконання. Якщо за виконавчим листом,
пред'явленим до виконання, аліменти не
стягувалися у зв'язку з розшуком
платника аліментів або у зв'язку з його
перебуванням за кордоном, вони мають
бути сплачені за весь минулий час.
Заборгованість за аліментами, які
стягуються відповідно до ст. 187 цього
Кодексу, погашається за заявою
платника шляхом відрахувань з його
заробітної плати, пенсії, стипендії за
місцем їх одержання або стягується за
рішенням суду.

Указана норма матеріального права
визначає порядок стягнення аліментів
за виконавчим листом за минулий час та
заборгованості за аліментами, що
утворилася при їх відрахуванні за
заявою платника, поданою відповідно до
ст. 187 СК України.

Згідно з ст. 14 ЦПК України судові
рішення, що набрали законної сили,
обов'язкові для всіх органів державної
влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами.

Порядок стягнення аліментів на
виконання рішення суду передбачений
ст. 74 Закону України "Про виконавче
провадження" (далі - Закон) і відповідно
до ч. 7 цієї статті суд вирішує питання
заборгованості лише у разі спору про її
розмір.

Таким чином, при відсутності такого
спору заборгованість стягується
державним виконавцем відповідно до
положень Закону, а не на підставі
рішення суду про стягнення
заборгованості.

Разом з цим, відповідно до вимог статті
50 Закону України «Про виконавче
провадження» у разі закінчення
виконавчого провадження (крім
направлення виконавчого документа за
належністю іншому органу державної
виконавчої служби, офіційного
оприлюднення повідомлення про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури,
закінчення виконавчого провадження за
рішенням суду, винесеним у порядку
забезпечення позову чи вжиття
запобіжних заходів, а також крім
випадків нестягнення виконавчого
збору або витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій), повернення
виконавчого документа до суду або
іншого органу (посадовій особі), який
його видав, арешт, накладений на майно
боржника, знімається, скасовуються
інші вжиті державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв'язку із завершенням виконавчого
провадження. Завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачених цим
Законом.

Таким чином стягнення заборгованості
по аліментах не може бути здійснено
державною виконавчою службою, оскільки
виконавчий лист відкликано, а
виконавче провадження з примусового
виконання рішення Замостянського
районного суду м. Вінниці від 13 жовтня
2008 року постановою державного
виконавця Ленінського відділу ДВС від
17 квітня 2013 року закінчено.

Водночас залишається нестягнутою
заборгованість зі сплати аліментів в
розмірі, що визначений державним
виконавцем відповідно до закону.

Посилання відповідача на те, що у
відповідний період часу, за який
стягується заборгованість, він
проживав з дружиною та дитиною, а
відтак не був зобов'язаний сплачувати
аліменти, не можуть бути прийняті до
уваги.

Так, рішенням Вінницького міського
суду Вінницької області від 14
листопада 2013 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду Вінницької
області від 09 грудня 2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про встановлення факту проживання
однією сім'єю та встановлення факту
витрат, понесених на утримання сім'ї,
дітей - відмовлено.

Обставини, що встановлені даним
рішення, відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК
України не підлягають доказуванню при
розгляді даної цивільної справи.

Отже між сторонами виник спір щодо
права позивачки на стягнення
заборгованості по аліментах за минулий
час, та їх розміру, і неможливість
стягнення цієї заборгованості за
виконавчим листом, виданим на підставі
рішення Замостянського райсуду від
13.10.2008 року, зумовлена його
відкликанням та закінченням
виконавчого провадження.

Тому зазначена заборгованість
підлягає стягненню за рішенням суду.

Таким чином суд першої інстанції
неповно з'ясував обставини, що мають
значення, вважав встановленими
обставини, які мають значення для
справи, проте не були доведеними, та не
врахував, що рішення Замостянського
районного суду від 13.10.2008 року про
стягнення аліментів є невиконаним, а
виконавче провадження з його виконання
завершено і не може бути розпочате
знову, а тому дійшов помилкового
висновку про відмову в задоволенні
позову.

Відповідно до п. 2-4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи, а
також порушення або неправильне
застосування норм матеріального права,
є підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення.

Керуючись ст. 304, 307, 309, 316, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 18 лютого 2014 року
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця м. Вінниці, зареєстрованого
за адресою: АДРЕСА_1 працюючого водієм
КП «Вінницька спеціалізована
ритуальна служба» (м. Вінниця вул.
Анастасії Медвідь, 2) на користь ОСОБА_2
заборгованість по сплаті аліментів в
розмірі 17178 (сімнадцять тисяч сто
сімдесят вісім гривен) 95 копійок.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте
протягом двадцяти днів з цього часу
може бути оскаржене в касаційному
порядку шляхом подання касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:
/підпис/ Стадник І.М.

Судді:
/підпис/ Войтко Ю.Б.

/підпис/ Голота Л.О.

З оригіналом вірно:

Суддя апеляційного суду
Стадник І.М.