справа № 166/716/13-ц
провадження № 2/166/119/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

смт. Ратне
16 квітня
2014 року

Ратнівський районний суд
Волинської області в складі:

головуючого судді Савчука М.А.

за участю секретаря Ленартович К.І.

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі смт.Ратне справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

В
С Т А Н О В И В

04.06.2013 року Публічне акціонерне
товариство "Дельта Банк", (далі ПАТ
"Дельта Банк"), звернулось в суд з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№ 001-02026-101006 від 10.10.2006 року в сумі 8719 грн.
34 коп.

В обґрунтування заявленого позову
позивач зазначив, що 10.10.2006 року між
ТзОВ "Комерційний банк "Дельта",
правонаступником якого є ПАТ "Дельта
Банк" та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № 001-02026-101006,
відповідно до якого банк надав
відповідачу кредит на суму 7 900 грн на
придбання певного виду майна, зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у сумі 5% річних.

Позивач свої зобов'язання виконав,
надавши відповідачу кредит в розмірі
7900 грн., про що свідчить меморіальний
ордер №4080564 від 13.10.2006 року та
рахунок-фактура №34 від 10.10.2006 року.

На даний час відповідач не виконує
належним чином свої зобов'язання за
кредитним договором, що є невиконанням
умов договору зі сторони позичальника
та приписів ст.ст.526, 530, 1049,1054 ЦК
України.

Станом на 26.04.2013 року утворилась
заборгованість у розмірі 8719 грн. 34 коп.,
з яких:

- заборгованість за сумою кредиту
6114 грн. 47 коп.

- заборгованість за відсотками 124
грн. 67 коп.

- заборгованість за комісіями 2480
грн. 20 коп.

Відповідач був повідомлений про
виникнення заборгованості по оплаті
передбачених договором платежів перед
ПАТ "Дельта Банк", однако
заборгованість не погасив.

Рішенням Ратнівського районного
суду Волинської області від 26.06.2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Волинської області
від 23.08.2013 року, у задоволенні позову
відмовлено в зв'язку із спливом
позовної давності.

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України від 12.02.2014 року рішення
Ратнівського районного суду
Волинської області від 26.06.2013 року та
ухвалу апеляційного суду Волинської
області від 23.08.2013 року скасовано,
справу направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, надав заяву про
розгляд справи у відсутності
представника та підтримання позовних
вимог. В письмових пояснення зазначив,
що не погоджується з застосуванням
строків позовної давності, виходячи з
аналізу листа Вищого спеціалізованого
суду України, правових позицій
Верховного суду України, судової
практики а також з того, що заява
відповідачем подана в процесі нового
розгляду справи, а не подана до

винесення рішення від 26.06.2013 року.

Відповідач в судовому засіданні
позов не визнав, просить в позові
відмовити за спливом трьохрічного
строку позовної давності, про що надав
письмову заяву. Не заперечив, що з
Дельта Банком було укладено кредитний
договір, відповідно до якого отримав 7900
грн. Спочатку кредит гасив, а 09.11.2007 року
відбулась остання проплата. Вважає, що
поважних причин пропуску позовної
давності банк не має, просто банк був
зацікавлений в тому, щоб тягнути строк
і довше стягувати відсотки за
договором.

Допитавши відповідача,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Як встановлено в судовому
засіданні, 10.10.2006 року між сторонами по
справі укладено кредитний договір №
001-02026-101006, відповідно до якого банк
надав відповідачу кредит на суму 7 900
грн. на придбання певного виду майна, зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у сумі 5% річних.

Позивач взяті на себе зобов'язання
виконав, надавши відповідачу кредит в
розмірі 7900 грн., про що свідчить
меморіальний ордер №4080564 від 13.10.2006
року та рахунок-фактура №34 від 10.10.2006
року.

Оскільки відповідач не виконував
належним чином свої зобов'язання за
кредитним договором, не погашав його, а
тому станом на 26.04.2013 року утворилась
заборгованість у розмірі 8719 грн. 34 коп.,
що підтверджено відповідним
розрахунком.

Як визначено ст.ст. 526,530,610, 612 ч.1 ЦК
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог чинного
законодавства.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Таким чином, в ході розгляду справи
встановлено, що відповідач порушивши
зобов"язання по умовах договору має
заборгованість перед позивачем.

Поряд з цим, суд приймає до уваги
заяву відповідача про застосування
позовної давності до договірних
зобов'язань.

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Згідно до ст. 257 ЦК України
встановлено загальну позовну давність
тривалістю у три роки.

Як передбачено ст.267 ч.4 ЦК України,
сплив позовної давності є підставою
для відмови в позові. Якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту, як випливає з ст. 267 ч.5 ЦК
України.

Поряд з цим, в п. 11 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у
цивільній справі" роз'яснено,
встановивши, що строк для звернення з
позовом пропущено без поважної
причини, суд у рішенні зазначає про
відмову в позові з цих підстав, якщо про
застосування позовної давності
заявлено стороною у спорі, зробленою до
ухвалення ним рішення, крім випадків,
коли позов не доведено, що є
самостійною підставою для цього.

Така ж правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України №
6-126 цс13 від 20.11.2013 року, яка, відповідно
до положень статті 360-7 ЦПК України, є
обов'язковою для всіх судів України.

Крім того, як передбачено ст.261 ч.1
ЦК України перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

Так, кредитний договір було
укладено 10.10.2006 року з терміном
повернення, як передбачено п.1.1 цього
договору не пізніше 09.10.2007 року.

З дослідженого розрахунку
заборгованості вбачається, що остання
проплата за кредитним договором
відбулась 09.11.2007 року.

Тобто, перебіг строку позовної
давності розпочався з 10.11.2007 року і
закінчився 09.11.2010 року.

Позивач звернувся з позовом до
суду 04.06.2013 року, після спливу більше
п'яти років, тобто після спливу строків
позовної давності.

Поважності причин пропуску
позовної давності позивачем не
доведено, що не здобуто і в судовому
засіданні.

Зупинення або переривання
перебігу позовної давності не
встановлено.

Як передбачено ст.266 ЦК України, зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки тощо).

Посилання представника позивача
ОСОБА_3 в письмових поясненнях про те,
що заява відповідачем подана в процесі
нового розгляду справи, а не подана до
винесення рішення від 26.06.2013 року
спростовується тим, що ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України від
12.02.2014 року рішення Ратнівського
районного суду Волинської області від
26.06.2013 року та ухвалу апеляційного суду
Волинської області від 23.08.2013 року
скасовано, а справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Тобто, справа розглядається в
іншому складі суду по новому
відповідно до норм ЦПК України за
правилами судового розгляду і
відповідач правомірно подав заяву про
застосування позовної давності до
винесення нового рішення у справі,
оскільки попереднє рішення скасоване.

Саме Вищий спеціалізований суд
України скасував попереднє рішення
виходячи з того, що відповідач в
судових засіданнях судів першої та
апеляційної інстанцій участі не брав і
заяву про застосування строку позовної
давності не подавав, а тому у судів
попередніх інстанцій не було правових
підстав для застосування строків
позовної давності.

За таких обставин, оскільки суд
не знаходить підстав для поважності
причин пропуску позивачем строків
позовної давності, а тому приходить до
висновку, що в задоволенні позову слід
відмовити за спливом позовної
давності.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 10,11,60, 212,213,215 ЦПК
України, ст. ст.256, 266, 267, 526,530,610, 612, 1054 ЦК
України, суд, -

В И
Р І Ш И В :

В позові Публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості в сумі 8719 грн.
34 коп. за кредитним договором №
001-02026-101006 від 10.10.2006 року відмовити за
спливом позовної давності.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Головуючий підпис
Савчук М.А.

Оригіналу відповідає.

Суддя Ратнівського

районного суду
Савчук М.А.