Справа № 199/8063/13-ц
РІШЕННЯ

іменем України

„24" лютого 2014 року

Амур-Нижньодніпровський районний
суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Спаї В.В.,

секретар - Шахназарян М.А.,

за участі позивача - ОСОБА_1,

за участі представника позивача -
ОСОБА_2,

за участі представника відповідача -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_4, де треті особи територіальна
громада Амур-Нижньодніпровського
району м. Дніпропетровська, Садове
товариство «Гідротехнік» Ювілейної
селищної ради та четверта
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора про визнання права власності в
порядку спадкування за заповітом та
про усунення перешкод у користуванні
спадковим майном та об'єднаними
позовними вимогами ОСОБА_4 та ОСОБА_5
до ОСОБА_1, де третя особа перша
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора про визнання права власності
на 1/8 частину спадкового майна,
стягнення витрат,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із даним
позовом, в його обґрунтування
посилаючись на те, що його батьки
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували у шлюбі,
від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народився
ОСОБА_1 (позивач).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько
позивача, а 23.06.1989 р. мати позивача
взяла шлюб із ОСОБА_8 та прийняла
прізвище чоловіка (актовий запис № 878
від 23.06.1989 р.). За життя матері позивача
належала квартира АДРЕСА_1 на підставі
свідоцтва про право власності на житло,
виданого 18 травня 1993 р. на підставі
розпорядження від 18.05.1993 р. № 24; право
власності було зареєстровано у КП
«ДМБТІ».

Разом з тим, мати позивача була
членом садівницького товариства
«Гідротехнік» з 1982 р. та користувалась
земельною ділянкою НОМЕР_1 площею 0,048
га., що підтверджується членською
книжкою садівника на її ім'я та справою
по наданню земельної ділянки у
приватну власність ОСОБА_7 для ведення
садівництва на території садового
товариства «Гідротехнік» Ювілейної
селищної Ради Дніпропетровського
району Дніпропетровської області.

Рішенням виконкому Ювілейної
селищної ради народних депутатів № 46
від 19 березня 1997 р. передано
безкоштовно у приватну власність та
постійне користування земельну
ділянку для садівництва і дачного
будівництва члену садового товариства
«Гідротехнік» ОСОБА_7

15.05.1997 р. ОСОБА_7 отримала
державний акт на право приватної
власності на землю площею 0,048 га в межах
згідно з планом; земельна ділянка
розташована на території садового
товариства «Гідротехнік» Ювілейної
селищної Ради. Землю передано для
ведення садівництва; акт
зареєстровано в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №515, згідно
листа КП «Новомосковське БТІ» від
02.09.2010 р. технічна і правова
документація на садовий будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_4 не
виготовлялась, право власності не
зареєстровано.

Згідно листа відділу Держкомзему
у Дніпропетровському районі № 1747 від
03.03.2012 р. повідомляється, що на ім'я
ОСОБА_7 в книзі записів державних
актів на право власності на земельну
ділянку зареєстрований державний акт
на право власності на земельну ділянку
за реєстровим № 515 від 15.05.1997 р. серія
ДПДН №014699 за адресою: с/т
«Гідротехнік» на території Ювілейної
селищної ради площею 0,048 га.

Як зазначається також позивачем
при зверненні до суду, рішенням
загальних зборів, протокол №452 від 23
червня 1978 р. ОСОБА_7 стала членом
автогаражного кооперативу «Осінь» та
власником гаражного боксу НОМЕР_2, на її
ім'я був виписаний паспорт на гараж
(гаражний бокс) НОМЕР_2 загальною площею
24, але право приватної власності на
вказаний гаражний бокс належним чином
за матір'ю зареєстровано в КП «ДМБТІ»
не було.

За життя ОСОБА_7 02 квітня 2009 р.
склала заповіт, згідно якого на випадок
своєї смерті зробила таке
розпорядження: належну їй квартиру
АДРЕСА_1, належний їй гараж НОМЕР_2,
розташований в автогаражному
кооперативі АДРЕСА_5, з також належні їй
земельну ділянку, призначену для
ведення садівництва з садовим
будинком, розташованими на території
садового товариства «Гідротехнік»
Ювілейної селищної ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області, заповідала
ОСОБА_1.

Позивач та другий чоловік померлої
(ОСОБА_8) звернулись до четвертої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори з заявами про
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_7, але свідоцтво про право на
спадщину не видавалось, оскільки
ОСОБА_8 звернувся до
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська з позовом до
ОСОБА_1 про визнання за ним права
власності на спільно нажите майно
подружжя та на спадщину в порядку
спадкування за законом, провадження в
якій ухвалою суду від 23 травня 2012 р.
було закрито, оскільки після зупинення
провадження по справі судом
правонаступників не встановлено,
заява про вступ до справи подано не
було.

Листом №2018 від 03.08.2012 р. державний
нотаріус повідомила позивача про те,
що видати свідоцтво про право на
спадщину на гараж, садовий будинок та
квартиру після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3
ОСОБА_7 неможливо у зв'язку з тим, що
позивач не надав правовстановлюючих
документів на нерухоме майно на ім'я
померлої.

Станом на даний час усім спадковим
майном безпідставно заволодів та
користується син другого чоловіка
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - ОСОБА_4, він проживає
та користується спадковою квартирою
АДРЕСА_1, користується спадковою
земельною ділянкою в садовому
товаристві «Гідротехнік» з
розташованим на ній дачним будинком,
користується гаражним боксом в
автогаражному кооперативі «Осінь», та
перешкоджає позивачеві у
користуванні спадковим майном (не
надає ключів ані від квартири, ані від
дачного будинку, ані від гаражного
боксу).

Предмет позову становить вимога
про визнання за позивачем права
власності в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_7,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, на квартиру
АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_7 на
підставі свідоцтва про право власності
на житло, виданого 18 травня 1993 р. на
підставі розпорядження від 18.05.1993 р. № 24
та зареєстровано в Дніпропетровському
МБТІ у реєстрову книгу за № 35 п-12, на
земельну ділянку площею 0,048 га,
розташовану в АДРЕСА_4, яка належала
ОСОБА_7 на підставі державного акту на
право приватної власності на землю від
15 травня 1997 р., який зареєстровано в
Книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю за № 515,
про усунення перешкод позивачу у
користуванні спадковим майном та про
виселення ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1.
А також про зобов'язання ОСОБА_4
звільнити земельну ділянку, площею 0,048
га з розташованим на земельній ділянці
дачним будинком, розташовану в АДРЕСА_4.

Підставу позову становлять
приписи ст.ст. 319, 383, 391, 1216, 1217 ЦК
України та ст. 150 ЖК України.

В даній справі були об'єднанні
позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до
ОСОБА_1, де третя особа перша
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора, територіальна громада в
особі виконкому Амур-
Нижньодніпровської районної у місті
Дніпропетровську ради, Садове
товариство «Гідротехнік» Ювілейної
селищної ради, Дніпропетровського
району та четверта Дніпропетровська
державна нотаріальна контора (заява
про збільшення розміру позовних вимог
подана у судовому засіданні 24.02.2014 р.)
про визнання за ОСОБА_4 права
власності в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_8,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 - на 1/8 частину
квартири АДРЕСА_1; на 1/8 частину
земельної ділянки площею 0,048 га,
розташовану в АДРЕСА_4; на 1/3 частину
садового будинку АДРЕСА_4.

А також про визнання за ОСОБА_5
права власності в порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_8,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 - на 1/8 частину
квартири АДРЕСА_1; на 1/8 частину
земельної ділянки площею 0,048 га,
розташовану в АДРЕСА_4; на 1/3 частину
садового будинку АДРЕСА_4, та про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4
витрат, які пов'язані з похованням
ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, у сумі 3
845, 50 грн.

При цьому, позивачі за об'єднаними
позовними вимогами посилаються на те,
що 23.06.1989 р. ОСОБА_8 (батько ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, уклав шлюб з ОСОБА_7 (після
укладання шлюбу ОСОБА_7), подружні
стосунки склалися, та подружжя понад 20
років мешкало разом в квартирі
ОСОБА_8.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 померла, та
після її смерті відкрилася спадщина,
яка складається з наступного майна:
квартира АДРЕСА_1, яка була
приватизована та належала ОСОБА_7 на
праві власності (запис у реєстровій
книзі Дніпропетровського МБТІ №35 п-12,
свідоцтво на право власності від
18.05.1993 року), а також земельна ділянка
(НОМЕР_1) площею 0,048 га , яка розташована
на території садового товариства
«Гідротехнік» Ювілейної селищної ради,
та належала ОСОБА_7 згідно з державним
актом на право приватної власності на
землю від 15.05.1997 року серія ДН № 014699,
який зареєстровано в книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №515.

Окрім того після смерті ОСОБА_7
залишився збудований на вказаній
земельній ділянці в садовому
товаристві «Гідротехнік» Ювілейної
селищної ради дачний будинок з
господарськими будівлями, що
вбачається з землевпорядної справи по
наданню земельної ділянки у приватну
власність від 1997 року, з планом
земельної ділянки, випискою рішення
виконкому ювілейної селищної ради
народних депутатів №46 від 19 березня 1997
року та актом вставлення меж.

Вказаний дачний будинок із спорудами є
спільною сумісною власністю подружжя,
так як він збудований протягом 1989-1995
року за спільні кошти подружжя, проте,
право власності на зазначений садовий
будинок, згідно з листом КП
«Новомосковське БТІ» від 02.09.2010 року не
зареєстровано, технічна та правова
документація не виготовлялись.

Також за життя ОСОБА_7 була членом
гаражного кооперативу «Осінь», де
після її смерті відповідно до довідки
№16 гаражного кооперативу «Осінь» на
підставі рішення загальних зборів
(протокол №3 від 30.09.2009 року) -
власником гаражного боксу НОМЕР_2,
визнаний ОСОБА_8, що підтверджується
паспортом на гараж,
правовстановлювальних документів на
вказаний гараж, як і технічної
документації, не було.

Тобто певне спадкове майно з цього
переліку належало ОСОБА_7 на праві
приватної власності, а частина майна
була придбана (збудована) подружжям за
час їх спільного сімейного життя, та
відповідно є спільним майном подружжя.

За заповітом від 02.04.2009 року,
посвідченого державним нотаріусом
першої Дніпропетровської державної
нотаріальної контори та
зареєстрованого в реєстрі за номером
3-435, ОСОБА_7 на випадок смерті зробила
розпорядження у відношенні квартири
АДРЕСА_1, гаражу АДРЕСА_5, земельної
ділянки, призначеної для ведення
садівництва разом з садовим будинком,
розташованими на території садового
товариства «Гідротехнік» Ювілейної
селищної ради Дніпропетровського
району Дніпропетровської області, на
користь свого сина ОСОБА_1; про
наявність даного заповіту ОСОБА_8
дізнався, коли після смерті ОСОБА_7 та
звернувся до нотаріусу четвертої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини та видачу йому
свідоцтва на право на спадщину.

З огляду на положення ЦК України та
враховуючи те, що ОСОБА_8 був
співвласником частини цього майна, як
спільно нажитого подружжям майна, та
час смерті його дружини ОСОБА_7 був
пенсіонером, інвалідом 2-ї групи, то
відповідно йому належна окрім його
частки ще й обов'язкова частка у
спадковому майні.

Таким чином, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 були
співвласниками майна, як було придбано
за час спільного подружнього життя, та
разом з тим ОСОБА_8 належна ще й ?
частка у спільному майні подружжя, на
час смерті його дружини ОСОБА_7 ОСОБА_8
вже досяг пенсійного віку, та мав
статус інваліда 2-ї групи, то
відповідно йому в будь якім випадку
належна обов'язкова частка у
спадковому майні.

За ст. 1268 ЦК України спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.

При цьому спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

З огляду на заповіт ОСОБА_7 та фактичні
взаємовідносини вбачається, що
померла заповідала все наведене в
переліку майно, в т.ч. й те, яке було
набуте подружжям за час шлюбу, та
відповідно є спільним майном подружжя
ОСОБА_8, та ОСОБА_7 та яке належало
подружжю на праві спільної сумісної
власності. Окрім того ОСОБА_7 у своєму
заповіті не урахувала обов'язкової
долі у спадщині ОСОБА_8, як пенсіонера і
інваліда 2-ї групи.

ОСОБА_8 у визначений законом строк
звернувся за прийняттям спадщини
(тобто не відмовився від неї) та він є
таким що прийняв спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 помер, не встиг за
життя отримати свідоцтво про право на
спадщину після смерті дружини, при
цьому, фактично прийнявши спадщину як
особа, яка проживала разом зі
спадкодавцем; на даний час спадкове
майно, яке залишилось після смерті
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 знаходяться в
користуванні ОСОБА_4

Про те, що за життя ОСОБА_8 не отримав
свідоцтва про право на спадщину його
синам - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стало відомо
вже після смерті батька, зокрема, коли
ОСОБА_1 у 2013 році звернувся з вимогою
надати йому документи на майно, а саме
квартиру, гараж, та дачу, які йому
потрібні були ніби то для того щоб
отримати майно у спадщину за заповітом.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та
його представник вимоги позову
підтримали повністю, надали пояснення,
аналогічні викладеним в позовній з
заяві, просили суд повністю
задовольнити поданий позов.

Представник ОСОБА_4 та ОСОБА_5 -
ОСОБА_10 просила суд задовольнити
поданий позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5
повністю.

Треті особи не скористалися правом
брати участь у судових засіданнях.

Заслухав пояснення осіб, які
беруть участь у справі, та дослідив
докази в межах заявлених вимог згідно
ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до
висновку про наявність підстав для
задоволення позову ОСОБА_1 частково, а
також про наявність підстав для
задоволення частково об'єднаних
позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
виходячи з наступного.

Згідно ст. 1215 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців); за ст. 1217 ЦК
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
сином ОСОБА_7, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3; ІНФОРМАЦІЯ_2 помер
батько позивача, та 23.06.1989 р. мати
позивача взяла шлюб із ОСОБА_8 та
взяла прізвище чоловіка (актовий
запис № 878 від 23.06.1989 р.).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько
позивача, 23.06.1989 р. мати позивача взяла
шлюб із ОСОБА_8 та взяла прізвище
чоловіка (актовий запис № 878 від 23.06.1989
р.).

За життя ОСОБА_7 була власником
квартири АДРЕСА_1 на підставі
свідоцтва про право власності на житло,
виданого 18 травня 1993 р. на підставі
розпорядження від 18.05.1993 р. № 24; право
власності було зареєстровано у КП
«ДМБТІ».

Також померлій за життя належала
земельна ділянка (№40) площею 0,048 га, яка
розташована на території садового
товариства «Гідротехнік» Ювілейної
селищної ради згідно з державним
актом на право приватної власності на
землю від 15.05.1997 року серія ДН № 014699,
який зареєстровано в книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №515.

На вказаній земельній ділянці в
садовому товаристві «Гідротехнік»
Ювілейної селищної ради дачний будинок
з господарськими будівлями, що
вбачається з землевпорядної справи по
наданню земельної ділянки у приватну
власність від 1997 року, з планом
земельної ділянки, випискою рішення
виконкому ювілейної селищної ради
народних депутатів №46 від 19 березня 1997
року та актом вставлення меж.

Вказаний дачний будинок із
спорудами є спільною сумісною
власністю подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_8,
так як він збудований протягом 1989-1995
року за спільні кошти подружжя; право
власності на зазначений садовий
будинок згідно листа КП
«Новомосковське БТІ» від 02.09.2010 р. не
зареєстровано у встановленому законом
порядку.

Також за життя ОСОБА_7 була
володільцем у гаражному кооперативі
«Осінь» гаражного боку НОМЕР_2 на
підставі рішення загальних зборів
протокол №452 від 23.06.1978 р.; відповідно
до наданого суду паспорту на гаражний
бокс у ГСК «Осінь» володільцем гаражу є
ОСОБА_8

Суду у порядку ст.ст. 57-59 ЦПК України
не було надано доказів щодо особи, яка
сплачувала/ сплатила пайові внески за
гараж, правовстановлювальні
документи на гараж також суду надані
не були, клопотання про витребування
цих доказів заявлено не було та суд
розглядає дану справу на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі (ч. 1 ст. 11 ЦПК
України).

За життя ОСОБА_7 02 квітня 2009 р.
склала заповіт, відповідно до якого на
випадок своєї смерті зробила таке
розпорядження: належну їй квартиру
АДРЕСА_1, належний їй гараж АДРЕСА_5, з
також належні їй земельну ділянку,
призначену для ведення садівництва з
садовим будинком, розташованими на
території садового товариства
«Гідротехнік» Ювілейної селищної ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області, заповідала
ОСОБА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 помер; за життя
ОСОБА_8 у визначений законом строк
звернувся із заявою про прийняття
спадщини після померлої дружини
ОСОБА_7, через що він є таким, що прийняв
спадщину.

Свідоцтво про право на спадщину
після померлої ОСОБА_7 ані сином
ОСОБА_1, ані чоловіком ОСОБА_8 отримано
не було.

За ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні,
неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця,
непрацездатна вдова (вдівець) та
непрацездатні батьки спадкують,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка належала б кожному
з них у разі спадкування за законом
(обов'язкова частка).

Відповідно до ч. 3 ст. 1241 ЦК будь-які
обмеження та обтяження, встановлені у
заповіті для спадкоємця, який має право
на обов'язкову частку у спадщині,
дійсні лише щодо тієї частини спадщини,
яка перевищує його обов'язкову частку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Таким чином, частка ОСОБА_8 після
смерті дружини ОСОБА_7 складалася з:
1/4 частки квартири АДРЕСА_1 та ?
частки земельної ділянки площею 0,048 га,
яка розташована в АДРЕСА_4 (державний
акт про на право приватної власності на
землю від 15.05.1997 р., зареєстрований в
Книзі записів державних актів на
право приватної власності на землю
№515).

Власником іншої ? частки
зазначеної вище квартири та ? частки
зазначеної вище земельної ділянки був
ОСОБА_8 на праві спільної сумісної
власності із ОСОБА_7

За наведених вище підстав частки
спадкоємців померлої ОСОБА_7
розподілилися наступним чином: 1/4
частки спадкує син померлої ОСОБА_1
за заповітом, а 3/4 частки - чоловік
ОСОБА_8 за законом як спадкоємець за
законом в силу ч. 1 ст. 1241 ЦК України як
непрацездатний вдівець.

Після смерті ОСОБА_8 його
спадкоємцями є сини - ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
які спадкують в рівних частках частку
померлого батька (3/4) по 3/8 кожний.

Утім, розглядаючи справу в межах
заявлених вимог (ОСОБА_1 просив суд про
визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом після смерті
матері на усе спадкове майно, тоді як
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просили суд після
смерті батька ОСОБА_8 в порядку
спадкування за законом кожний по 1/8
частини квартири та по кожний по 1/8
земельної ділянки та кожний по 1/3
частині садового будинку АДРЕСА_4) для
суду в порядку ч. 1 ст. 11 ЦПК України
наявні підстави для задоволення вимог
позову ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в тому розмірі
часток, в яких вони просили суд - по 1/8
стосовно наступного спадкового майна:
квартири АДРЕСА_1 та земельної
ділянки площею 0,048 га, яка розташована
в АДРЕСА_4 (державний акт про на право
приватної власності на землю від 15.05.1997
р., зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю №515).

Разом з тим, для суду відсутні
підстави для задоволення вимог позову
ОСОБА_1 про усунення перешкод у
користуванні спадковим майном, про
виселення ОСОБА_4 з квартири та про
зобов'язання звільнити земельну
ділянку. При цьому суд виходить з
того, що ОСОБА_4 є співвласником цього
майна, та ОСОБА_1 не надав доказів у
порядку ст.ст. 57 - 59 ЦПК України на
підтвердження перешкод з боку ОСОБА_4
у користуванні ОСОБА_1 спадковим
майном (ст.ст. 10, 60 ЦПК України).

Також відсутні підстави для
визнання за спадкоємцями ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 права власності на гараж та
дачний будинок через ненадання
доказів на підтвердження належності
даного майна спадкодавцям.

Що стосується вимоги позову
ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_1 витрат,
які пов'язані з похованням ОСОБА_7,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, у сумі 3 845, 50 грн.,
то суд задовольняє дану вимогу на
підставі ч. 1 ст. 1232 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 212, 214-215
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, де треті
особи територіальна громада
Амур-Нижньодніпровського району м.
Дніпропетровська, Садове товариство
«Гідротехнік» Ювілейної селищної ради
та четверта Дніпропетровська державна
нотаріальна контора про визнання права
власності в порядку спадкування за
заповітом та про усунення перешкод у
користуванні спадковим майном
задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 після смерті
ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, в
порядку спадкування за заповітом
право власності на 6/8 квартири
АДРЕСА_1, яка належала померлій на
праві власності на підставі свідоцтва
про право власності на житло, виданого
18 травня 1993 року на підставі
розпорядження від 18.05.1993 р. №24 та
зареєстровано в КП «ДМБТІ» за №35 п-12
загальною площею 32,5 кв.м., житлова площа
18,0 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 після смерті
ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, в
порядку спадкування за заповітом
право власності на 6/8 частин земельної
ділянки площею 0,048 га, яка розташована
в АДРЕСА_4 (державний акт про на право
приватної власності на землю від 15.05.1997
р., зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю №515).

В задоволенні вимог позову ОСОБА_1
про усунення перешкод у користуванні
спадковим майном, про виселення ОСОБА_4
з квартири, про зобов'язання звільнити
земельну ділянку відмовити.

Позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до
ОСОБА_1, де третя особа перша
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора про визнання права власності
на 1/8 частину спадкового майна та про
стягнення витрат задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_4 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, право
власності на 1/8 частину земельної
ділянки площею 0,048 га, яка розташована
АДРЕСА_4 (державний акт про на право
приватної власності на землю від 15.05.1997
., зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю №515).

Визнати за ОСОБА_5 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, право
власності на 1/8 частину земельної
ділянки площею 0,048 га, яка розташована
в АДРЕСА_4 (державний акт про на право
приватної власності на землю від 15.05.1997
., зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю №515).

Визнати за ОСОБА_4 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, право
власності на 1/8 частину квартири
АДРЕСА_1, загальною площею 32,5 кв.м.,
житлова площа 18,0 кв.м.

Визнати за ОСОБА_5 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, право
власності на 1/8 частину квартири
АДРЕСА_1, загальною площею 32,5 кв.м.,
житлова площа 18,0 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_4 витрати, пов'язані з похованням
ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, в
розмірі 3 845,50 грн.

В задоволенні вимог позову про
визнання права власності на дачний
будинок відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська. Апеляційна скарга
на рішення суду подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя