22-ц/772/1197/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Сичук М. М.Категорія: 56
Доповідач: Медяний В. М.
Апеляційного суду
Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі :
Головуючого: Медяного В.М.,
Суддів : Пащенко Л.В., Марчук В.С.,
при секретарі : Агеєвій Г.А.,
за участю сторін у справі: представника
позивача ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3,
відповідача ОСОБА_4, представника
третьої особи - Староміського ВДВС ВМУЮ
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, за участю третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору Староміського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції, публічного акціонерного
товариства "Ідея Банк" про виключення з
акту опису майна та звільнення з-під
за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 19 лютого 2014
року, -

в с т а н о
в и л а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернувся в
суд з позовом до ОСОБА_4, за участю
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору
Староміського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції, ПАТ "Ідея
Банк" про виключення з акту опису майна
та звільнення з-під арешту.

Посилається на те, що згідно кредитного
договору №910.22188 від 29.04.2013 року
укладеного між ним та ПАТ «Ідея Банк»
та договору застави від 21.05.2013 року він
передав у заставу ПАТ «Ідея Банк»
спірний транспортний засіб марки Renault,
модель Logan, тип кузова седан - В, д.н.з.
НОМЕР_1.

29 вересня 2013 року головним державним
виконавцем Староміського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції Заплетнюком Б.І., в рамках
виконавчого провадження згідно
виконавчого листа виданого Вінницьким
міським судом Вінницької області
№127/1223/13 від 19.06.2013 року винесено
постанову про розшук майна боржника, а
саме спірного автомобіля. 16.10.2013 року
державним виконавцем було складено акт
опису й арешту відносно даного
автомобіля. Однак, він вважає, що акт
опису й арешту відносно спірного
автомобіля є незаконним, оскільки дані
виконавчі дії були проведені в
інтересах не заставодержателя ПАТ
«Ідея Банк», а іншого стягувача ОСОБА_4

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 19 лютого 2014 року
позов ОСОБА_2 задоволено. Виключено з
акту опису й арешту майна від 16.10.2013
року та звільнено з-під арешту
транспортний засіб марки Renault, модель
Logan, тип кузова седан - В, д.н.з. НОМЕР_1, що
зареєстрований за ОСОБА_2 та перебуває
у заставі ПАТ «Ідея Банк». Стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір в
сумі 229 грн. 40 коп. (а.с.38).

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4
просить рішення суду першої інстанції
від 19 лютого 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення яким відмовити
ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог.
Зазначає, що рішення суду є незаконним
і необґрунтованим через порушення норм
матеріального та процесуального права.

В суді апеляційної інстанції скаржник
відповідач у справі ОСОБА_4 апеляційну
скаргу повністю підтримав та просив її
задовольнити, посилаючись на викладені
в ній доводи.

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат
ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнав та
заперечив проти її задоволення,
посилаючись на її безпідставність та
необґрунтованість. Просив рішення суду
першої інстанції залишити без змін, як
таке, що є законне та обґрунтоване.

Представник третьої особи
Староміського відділу державної
виконавчої служби ВМУЮ - Заплетнюк Б.І.
апеляційну скаргу ОСОБА_4 підтримав та
не заперечував проти її задоволення,
посилаючись на її обґрунтованість.

Представник третьої особи ПАТ "Ідея
Банк" до суду апеляційної інстанції не
з'явився, повідомлявся належним чином
про час і місце розгляду справи, тому
дана справа відповідно до вимог ст.. 305
ч. 2 ЦПК України розглянута у його
відсутність, оскільки його неявка не
перешкоджає розглядові справи.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, заслухавши пояснення сторін у
справі, що з'явилися до суду, дослідивши
матеріали справи вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду скасуванню
з ухваленням нового рішення у справі,
виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.214 ЦПК України,
при ухваленні рішення суд зобов'язаний
прийняти рішення, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; наявності інших
фактичних даних, які мають значення для
вирішення справи; правовідносин,
зумовлених встановленими фактами. У
рішенні суду обов'язково повинні бути
зазначені встановлені судом факти і
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.4 ЦПК України,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.10, 57, 60 ЦПК України суд
вирішує цивільно-правовий спір на
засадах змагальності, кожна сторона
зобов'язана доказами довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, що мають
значення для справи.

Проте, зазначені вимоги закону
залишилися поза увагою суду першої
інстанції, а тому колегія суддів не
може погодитись з таким висновком суду
.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Апеляційний
суд не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального або
порушення норм процесуального права,
які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої
інстанції встановив та виходив з того,
що 23.09.2013 року головний державний
виконавець Староміського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції Заплетнюк Б.І. в рамках
виконавчого провадження згідно
виконавчого листа Вінницького
міського суду Вінницької області
№127/1223/13 від 19.06.2013 року виніс постанову
про розшук майна боржника, а саме:
автомобіля марки Renault, модель Logan, тип
кузова седан - В, д.н.з. НОМЕР_1, 2013 р. в.

16.10.2013 року державний виконавець склав
акт опису й арешту майна, в якому описав
та наклав арешт на автомобіль марки
Renault, модель Logan, тип кузова седан - В,
д.н.з. НОМЕР_1, 2013 р.в.

Згідно кредитного договору укладеного
між ОСОБА_2 та ПАТ «Ідея Банк» № 910.22188
від 29.04.2013 року та договору застави між
ними від 21.05.2013 року, посвідченого
приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
та зареєстрованого в реєстрі 1907, даний
транспортний засіб марки Renault, модель
Logan, тип кузова седан - В, д.н.з. НОМЕР_1, 2013
p.в., перебуває у заставі ПАТ «Ідея
Банк», кредитні вимоги якого погашені
боржником лише частково в сумі 11678,75
грн., непогашена сума складає 72909,25 грн.

Таким чином, місцевий суд, враховуючи
вимоги ст.572 ЦК України, вимоги ЗУ «Про
заставу», ЗУ «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень», ЗУ
«Про виконавче провадження», а також
те, що право застави у ПАТ «Ідея Банк»
виникло 29.04.2013 року, а рішення суду, яким
задоволено позов ОСОБА_4 набуло
законної сили 30 травня 2013 року, тобто
пізніше ніж було укладено договір
застави, прийшов до висновку, що
порушення майнових прав позивача
полягає в накладенні державним
виконавцем арешту на автомобіль, що є
предметом застави для задоволення
вимог стягувача, який не є
заставодержателем, що є перешкодою та
позбавляє позивача передати предмет
застави у власність заставодержателя в
рахунок повного виконання зобов'язання
перед заставодержателем та зменшенням
розміру його майнової
відповідальності, що також може
спричинити непоправні наслідки, у
зв'язку з чим вважав, що позов ОСОБА_2
підлягає до задоволення в обраний
позивачем спосіб.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції, встановивши такі обставини,
невірно застосувавши норми
матеріального права та порушивши норми
процесуального права, прийшов до
неправильного та до не обґрунтованого
висновку про задоволення позовних
вимог ОСОБА_2

Так, частиною 1 статті 1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Відповідно до статті 4 ЦПК України суд,
здійснюючи правосуддя, захищає права,
свободи та інтереси фізичних осіб,
права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб визначений законами України.

Перелік способів захисту цивільних
справ та інтересів міститься в статті 16
ЦК України. Цей перелік не є вичерпним,
і суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений законом або договором.

Частиною 2 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2
«Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» роз'яснено, що відповідно до
статей 55, 124 Конституції України та
статті 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Положенням ст.572 ЦК України визначено,
що в силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави). Застава як правовий інститут
цивільного законодавства виконує
забезпечувальну функцію, тобто
спрямований на те, щоб гарантувати
кредитору-заставодержателю
задоволення його вимог за рахунок
певного, заздалегідь визначеного
сторонами майна, незалежно від
майнового стану боржника, і наявності у
нього заборгованості перед іншими
кредиторами, отже застава
встановлюється для гарантування
майнових інтересів
кредитора-заставодержателя.

Відповідно до вимог ст.16 Закону України
«Про заставу» право застави виникає з
моменту укладення договору застави, а в
разі, коли договір підлягає
нотаріальному посвідченню - з моменту
нотаріального посвідчення цього
договору.

Статтею 14 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» визначено, що
пріоритет зареєстрованих обтяжень
визначається у черговості їх
реєстрації. Обтяжувач з вищим
пріоритетом має переважне право на
звернення стягнення на предмет
обтяження.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.54 Закону
України «Про виконавче провадження»
для задоволення вимог стягувачів, які
не є заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернуто у разі: виникнення права
застави після винесення судом рішення
про стягнення з боржника коштів; коли
вартість предмета застави перевищує
розмір заборгованості боржника
заставодержателю.

Вимогами 4 ст.54 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
про звернення стягнення на заставлене
майно для задоволення вимог
стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателю не пізніше
наступного дня після накладення арешту
на майно або якщо йому стало відомо, що
арештоване майно боржника перебуває в
заставі, та роз'яснює заставодержателю
право на звернення до суду з позовом
про зняття арешту із заставленого
майна.

Як вище зазначалось, суд першої
інстанції, задовольняючи позовні
вимоги, виходив з того, що порушені
майнові права позивача ОСОБА_2, які
полягають в накладенні державним
виконавцем арешту на автомобіль, що є
предметом застави для задоволення
вимог стягувача, який не є
заставодержателем, є перешкодою та
позбавляє позивача передати предмет
застави у власність заставодержателя в
рахунок повного виконання зобов'язання
перед заставодержателем та зменшенням
розміру його майнової
відповідальності, чим порушено права
боржника та кредитора на визначення
першочерговості звернення стягнення
та може спричинити непоправні
наслідки. Заставодержатель ПАТ «Ідея
Банк» має переважне право на
задоволення своїх вимог про стягнення
боргу з боржника ОСОБА_2 шляхом
звернення стягнення на заставлене
майно, оскільки, як було встановлено в
ході розгляду справи, право застави у
ПАТ "Ідея Банк" виникло 29 квітня 2013 року,
а рішення суду, яким задоволено позов
ОСОБА_4, набуло законної сили 30 травня
2013 року, тобто пізніше ніж було
укладено договір застави.

Проте, колегія суддів не може повністю
погодитись з такими висновками суду,
оскільки що судом першої інстанції при
вирішенні даного спору не враховано те,
що своїм листом № 18000 від 04.11.2013 року
державний виконавець Староміського
відділу ДВС ВМУЮ повідомив
заставодержателя ПАТ «Ідея Банк» про
арештоване майно боржника ОСОБА_2 що
знаходиться у заставі та роз'яснив
заставодержателю право на звернення до
суду з позовом про звільнення
заставленого майна з-під арешту. Також
просив повідомити про залишок
заборгованості по договору застави
транспортного засобу від 21.05.2013 року
кредитний договір № 910.22188 від 29.04.2013
року. Крім цього, наголошено про те, що у
разі не повідомлення Староміського
ВДВС Вінницького МУЮ про залишок
несплаченої заборгованості ОСОБА_2 на
користь ВАТ «Ідея Банк» згідно
договору застави транспортного засобу
на вище зазначене майно буде звернено
стягнення, а кошти отримані від
реалізації будуть розподілені в
загальному порядку, передбачений ст.ст.
43,44 ЗУ «Про виконавче провадження».

Судом першої інстанції не враховано те,
що згідно абзацу 2 ч.2 ст. 16 ЦК суд може
захистити цивільне право або інтерес
іншим способом, що встановлений
договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України
«Про виконавче провадження», особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

Оскільки ч.1 ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено
такий спосіб захисту, як зняття арешту
з майна, а виключення майна з акту опису
і арешту майна як спосіб захисту у
даному випадку не встановлено, то у
суду відсутні правові підстави для
задоволення таких вимог.

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 серпня 1976
року N 6 «Про судову практику в справах
про виключення майна з опису» (із
змінами і доповненнями, внесеними
постановами Пленуму Верховного Суду
України від 30 червня 1978 року N 5, від 30
березня 1984 року N 3, від 25 грудня 1992 року N
13, від 25 травня 1998 року N 15), зокрема п. 4
зазначає, що за правилами,
встановленими для розгляду позовів про
виключення майна з опису,
розглядаються вимоги громадян і
організацій, що ґрунтуються на праві
власності на описане майно або на праві
володіння ним. Відповідачами в справі
суд притягує боржника, особу, в
інтересах якої накладено арешт на
майно, і в необхідних випадках - особу,
якій передано майно, якщо воно було
реалізоване.

Рішення суду першої інстанції ухвалено
з порушенням вимог ст. 54 Закону України
«Про виконавче провадження», висновки
суду першої інстанції про те, що такими
діями третьої особи у справі -
державного виконавця порушуються
права саме позивача у справі, а не
заставодержателя ПАТ "Ідея Банк", а тому
у позивача виникло право на звернення
до суду з даним позовом і його порушене
право підлягає судовому захисту,
колегія суддів не може вважати
обґрунтованим.

Колегія суддів переконана, що
позивачем не вірно обраний спосіб
захисту свого права, оскільки у даному
випадку право на звернення до суду з
позовом про зняття арешту із
заставленого майна виникло саме у
заставодержателя ПАТ «Ідея Банк», який
у даній справі є лише третьою особою, з
позовом до відділу державної служби,
який у даній справі також є лише
третьою особою, а не відповідачем. При
цьому позивачем також взагалі
необґрунтовані вимоги до відповідача
ОСОБА_4 та не зазначено які саме права
позивача ним порушені, та як у законний
спосіб це порушене право має бути судом
захищено.

З огляду на вище наведене, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції при ухваленні рішення
по справі допущено неповне з'ясування
обставин справи, неправильно
застосовані норми матеріального права
та порушені норми процесуального
права, оскільки суд дійшов помилкового
висновку про задоволення позову ОСОБА_2
у визначений ним спосіб, тому рішення
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
по справі про відмову у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 19 лютого 2014 року
скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору
Староміського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції,
публічного акціонерного товариства
"Ідея Банк" про виключення з акту опису
майна та звільнення з-під арешту -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення.

На рішення може бути подана касаційна
скарга до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий :підпис.
Медяний В.М.

Судді :підписи.
Пащенко Л.В.

Марчук В.С.

З оригіналом вірно.

Суддя: