Справа №2-175/5461/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

25 березня 2014 року Дніпропетровський
районний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючого - судді Шабанова А.М.,

при секретарі - Ратушній Л.В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в сел. Ювілейному цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про
усунення перешкод у користуванні
власністю шляхом зняття особи з
реєстраційного обліку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області з позовною
заявою до ОСОБА_2, про усунення перешкод
у користуванні власністю шляхом
зняття особи з реєстраційного обліку. В
обґрунтування позовних вимог у
позовній заяві позивач посилався на
те, що йому на праві приватної
власності належить квартира АДРЕСА_1. У
його будинку зареєстрований
відповідач по справі (колишній
власника квартири), що чинить йому
перешкоди у користуванні належним
майном.

Позивач у судове засідання не з'явився,
відповідно до письмової заяви просив
суд розглядати справу за його
відсутності, позовні вимоги підтримує
у повному обсязі, просить суд усунути
йому перешкоди у користуванні належною
йому на праві власності квартирою
АДРЕСА_1 шляхом зняття ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з
реєстраційного обліку за адресою:
АДРЕСА_1; та зобов'язати
Дніпропетровський районний відділ
Головного управління Державної
міграційної служби у
Дніпропетровській області зняти
ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
з реєстраційного обліку за адресою:
АДРЕСА_1. Проти винесення заочного
рішення суду не заперечує.

Так, згідно ст. 74 ЦПК України судові
виклики здійснюються судовими
повістками про виклик. Судові
повідомлення здійснюються судовими
повістками-повідомленнями. Судові
повістки про виклик у суд надсилаються
особам, які беруть участь у справі, а
судові повістки-повідомлення - особам,
які беруть участь у справі з приводу
вчинення процесуальних дій, у яких
участь цих осіб не є обов'язковою.
Судова повістка разом із розпискою, а у
випадках, встановлених цим Кодексом,
разом з копіями відповідних документів
надсилається поштою рекомендованим
листом із повідомленням або через
кур'єрів за адресою, зазначеною
стороною чи іншою особою, яка бере
участь у справі. Стороні чи її
представникові за їх згодою можуть
бути видані судові повістки для
вручення відповідним учасникам
цивільного процесу. Судова повістка
може бути вручена безпосередньо в суді,
а у разі відкладення розгляду справи
про час і місце наступного засідання
може бути повідомлено під розписку. У
разі ненадання особами, які беруть
участь у справі, інформації щодо їх
адреси, судова повістка надсилається:
фізичним особам, які не мають статусу
підприємців, - за адресою їх місця
проживання чи місця перебування,
зареєстрованою у встановленому
законом порядку. У разі відсутності
осіб, які беруть участь у справі, за
такою адресою, вважається, що судовий
виклик або судове повідомлення вручене
їм належним чином.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, повідомлений належним чином,
причину неявки у судове засідання суду
не повідомив. Зі згоди позивача суд
проводить розгляд справи у заочному
порядку, що відповідає вимогам ст. 224
ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивачки законні, обґрунтовані
та підлягають задоволенню у повному
обсязі з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено,
що позивач по справі ОСОБА_1 на
підставі договору купівлі-продажу від
03 березня 2008 року, укладеного між ним як
покупцем та ОСОБА_2 як продавцем,
посвідченого приватним нотаріусом
Дніпропетровського районного
нотаріального округу ОСОБА_3,
зареєстрованого в реєстрі за №394, набув
право власності на квартиру АДРЕСА_1.
Державну реєстрацію права власності за
позивачем здійснено 10 квітня 2008 року,
що підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно №18465273 реєстраційний номер 22176453.

Як встановлено у судовому засіданні,
протягом тривалого часу з 2008 року у
належній позивачу на праві власності
квартирі є зареєстрованим відповідач
по справі, який є колишнім власником
квартири АДРЕСА_1

Той факт, що у квартирі позивача є
зареєстрований відповідач по справі,
перешкоджає позивачу як власнику у
користуванні квартирою, оскільки для
вчинення певних правочинів щодо
квартири для забезпечення власних
потреб необхідна згода проживаючих в
ньому осіб, що не дозволяє позивачу
розпоряджатись належним йому майном на
власний розсуд та значно обмежує його
законні права.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася
17.07.1997 року відповідно до Закону
України «Про ратифікацію Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод 1950 р., Першого протоколу та
протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до
Конвенції», закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу
України правом власності є право особи
на річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 317 Цивільного кодексу
України передбачено, що власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного
кодексу України власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд та має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.

Статтею 321 Цивільного кодексу України
встановлено, що право власності є
непорушним; ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його прав,
хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння чи
користування. Способи захисту права
власності передбачені нормами статей
16, 386, 391 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до ст. 16 Цивільного
кодексу України, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу; способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути: припинення дії, яка порушує право,
відновлення становища, яке існувало до
порушення; суд може захистити цивільне
право або інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 386 Цивільного кодексу
України передбачено, що власник, який
має підстави передбачати можливість
порушення свого права власності іншою
особою, може звернутися до суду з
вимогою про заборону вчинення нею дій,
які можуть порушити його право, або з
вимогою про вчинення певних дій для
запобігання такому порушенню. Та
відповідно до ч. 1 ст. 391 Цивільного
кодексу України власник майна має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Права власника житлового будинку
визначені ст. 383 Цивільного кодексу
України та ст. 150 Житлового кодексу
Української РСР, які передбачають
право власника використовувати житло
для власного проживання, проживання
членів сім'ї, інших осіб і
розпоряджатися своїм житлом на власний
розсуд. Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише на підставах,
передбачених законом.

Таким чином, відповідач не має жодних
законних підстав для користування
належною позивачу на праві власності
квартирою.

Зокрема, відповідно до ст.ст. 156, 158
Житлового кодексу Української РСР з
урахуванням положень ч. 1 ст. 405
Цивільного кодексу України члени сім'ї
власника житла, які проживають разом із
ним у будинку (квартирі), що йому
належить, користуються житловим
приміщенням в обсязі, визначеному
відповідно до угоди з власником. Проте
відповідач не є членом родини
позивача та в жодних родинних
стосунках з ним не перебуває.

Також між позивачем та відповідачем не
існує будь-яких відносин, що підпадали
під поняття відносин найму жилого
приміщення в розумінні положень ст. 158
Житлового кодексу Української РСР, ст.
810 Цивільного кодексу України. Так,
позивачем та відповідачем по справі не
було укладено жодних договорів з найму
житлового приміщення; позивач не
зобов'язувався передати відповідачу
житло для проживання у ньому, а
відповідач не сплачував позивачу
плату за користування житлом.

Таким чином, у зв'язку з відсутністю
родинних та/або договірних відносин
відповідача із чинним власником
квартири - позивачем, відповідач по
справі не має права користування цим
будинком через відсутність будь-яких
підстав до цього, передбачених законом
та у зв'язку з цим повинен бути знятий з
реєстраційного обліку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» зняття з реєстрації місця
проживання особи здійснюється на
підставі судового рішення, яке набрало
законної сили, про позбавлення права
власності на житлове приміщення або
права користування житловим
приміщенням, про виселення, про
визнання особи безвісно відсутньою або
оголошення її померлою.

Таким чином, позовні вимоги позивача
щодо усунення перешкод у користуванні
квартирою шляхом зняття відповідача з
реєстраційного обліку за адресою
АДРЕСА_1, є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст. З, 15 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання, кожна
особа має право на захист порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів, що виникають із
цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, який не
суперечить загальним засадам
цивільного судочинства.

Згідно до ч.ч. 9, 10 ст. 110 Цивільного
процесуального кодексу України позови
до відповідача, місце реєстрації
проживання або перебування якого
невідоме, пред'являються за
місцезнаходженням майна відповідача
чи за останнім відомим зареєстрованим
його місцем проживання або перебування
чи постійного його заняття (роботи);
позови до відповідача, який не має в
Україні місця проживання чи
перебування, можуть пред'являтися за
місцезнаходженням його майна або за
останнім відомим зареєстрованим
місцем його проживання чи перебування
в Україні.

Керуючись ст.ст. 71,72 156, 158 ЖК України,
ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 383, 386, 391 ЦК України,
ст.ст. 3, 7, 10, 11, 27, 31, 57, 60, 88, 173, 174, 213, 214, 223,
224-226, 257 ЦПК України, ст. 7 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні», суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про
усунення перешкод у користуванні
власністю шляхом зняття особи з
реєстраційного обліку, - задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у
користуванні належною йому на праві
власності квартирою АДРЕСА_1 шляхом
зняття ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) з реєстраційного обліку за
адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати Дніпропетровський
районний відділ Головного управління
Державної міграційної служби у
Дніпропетровській області зняти
ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
з реєстраційного обліку за адресою:
АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, а саме рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку
до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Дніпропетровський районний суд шляхом
подачі в десятиденний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Суддя
А.М.Шабанов