Справа № 263/1493/14-ц
Провадження № 2/263/1196/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

11 квітня 2014 року Жовтневий районний суд
міста Маріуполя Донецької області у
складі: головуючого судді Соловйова
О.Л., при секретарі Нікіфоровій Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
суми боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним
позовом до відповідача, відповідно до
якого просить стягнути з відповідача
на його користь суму позики у розмірі 4
570,81 грн., судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що 25.04.2013 року позивачем було
надано ОСОБА_3 позику, відповідно до
договору № 1, у сумі 4 127 грн. з терміном
повернення до 25.06.2013 року. На
підтвердження отримання вказаної
грошової суми відповідачем було надано
позивачу відповідну розписку. До
теперішнього часку відповідачем в
добровільному порядку не було
повернуто вказану суму позики., з
огляду на що, на переконання позивача, з
ОСОБА_3 на його користь підлягає
стягненню сума позики у розмірі 4 127
грн., пеня у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ у розмірі 344,97 грн.,
3 % річних за прострочення виконання
його зобов'язання у розмірі 78,36 грн. та
інфляційні витрати у розмірі 423,33 грн.

В судове засідання позивач та його
представник - ОСОБА_4, який діє на
підставі довіреності, не з'явились -
надали суду заяви про розгляд справи в
їх відсутність та підтримку позовних
вимог. Не заперечують проти ухвалення у
справі заочного рішення у разі
повторної неявки відповідача у судове
засідання.

Відповідач в судове засідання не
з'явився - з невідомих суду причин. Про
день та час розгляду справи був
повідомлений у встановленому законом
порядку.

Відповідно до ст. 224 Цивільного
процесуального кодексу України (далі
за текстом ЦПК України) суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи
на підставі наявних у справі доказів.

Суд, перевіривши матеріали справи та
дослідивши надані сторонами докази,
приходить до переконання про
доцільність задоволення позовних
вимог ОСОБА_1. При цьому суд виходить з
наступного.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм відносини.

Відповідно до норм діючого
законодавства за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками , а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками
(ст. 1046 Цивільного Кодексу - далі за
текстом ЦК України).

Відповідно до норм діючого
законодавства договір позики
укладається як в усній, так і в
письмовій формі. Зокрема в письмові
формі договір позики укладається, якщо
його сума перебільшує не менш як у
десять разів встановлений законом
розмір неоподаткованого мінімуму
доходів громадян. Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК
України на підтвердження укладання
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми. Розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання боржнику
позикодавцем визначеної грошової суми
є борговим документом, що підтверджує
укладання договору позики.

25.04.2014 року ОСОБА_1 надав у борг ОСОБА_3
суму боргу у розмірі 4 127 грн. строком на
2 місяці - строком повернення до 25.06.2013
року, що підтверджується договором
позики № 1 від 25.04.2013 року.

Факт отримання ОСОБА_3 грошових коштів
за договором позики у сумі 4 127 грн.
підтверджується розпискою, яка
міститься у матеріалах справи.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив
виконання зобов'язання, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином, відповідно до умов цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Строк виконання боргового зобов'язання
ОСОБА_3 у даному конкретному випадку
вказано до 25.06.2013 року. До теперішнього
часу відповідачем не виконано
зобов'язання щодо повернення суми
боргу у розмірі 4 127 грн., з огляду на
викладене вказана сума боргу підлягає
стягненню з відповідача на користь
ОСОБА_1.

Згідно із п.1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом або розірвання
договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 546, ст. 549 ЦК
України виконання зобов'язання
забезпечується, зокрема, неустойкою,
яка визначається як пеня та штраф і є
грошовою сумою або іншим майном, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення зобов'язання. Сплата
неустойки є правовим наслідком у разі
порушення зобов'язання, згідно із п. 3 ч.
1 ст. 611 ЦК України.

Відповідно до п. 2.2 договору позики,
укладеного між сторонами, у разі
неповернення отриманої позики у
встановлений у договорі строк
Позичальник сплачує Позикодавцю пеню у
розмірі 1% від неповернутої суми за
кожен день прострочення платежу, але не
більш ніж подвійної облікової ставки
НБУ, яка діє на момент спливу строку
повернення позики або на день
фактичного повернення позики, в
залежності від того, яка з цих величин
є більш великою.

Відповідно до позовних вимог ОСОБА_1
період прострочення відповідачем
виконання його боргових зобов'язань
складає з 26.06.2013 року по 11.02.2014 року (231
днів). Так, з 10.06.2013 року розбір
облікової ставки НБУ складає 7 %, в
період з 13.08.2013 року - 6,5%. В період з
26.06.2013 року по 12.08.2013 року розмір пені за
кожен день прострочення складатиме 0,038%
(розрахунок 14% (подвійна облікова
ставка НБУ за вказаний період) поділити
на 365), а в період з 13.08.2013 року по 11.02.2014
року - 0,036% (розрахунок 13% (подвійна
облікова ставка НБУ за вказаний період)
поділити на 365). Враховуючи викладене з
ОСОБА_3 на користь позивача підлягає
стягненню пеня у розмірі 75,98 грн.
(розрахунок: 0,038 % помножити на 4 127 грн.
(сума боргу) на 48 (кількість днів
прострочення з 26.06.2013 року по 12.08.2013
року) та пеня у розмірі 268,99 грн.
(розрахунок: 0,036 % помножити на 4 127 грн.
(сума боргу) на 183 (кількість днів
прострочення з 13.08.2013 року по 11.02.2014
року), на загальну суму 344,97 грн.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання на вимогу кредитору
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Суд приходить до переконання, що з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню проценти за
користування позикою, відповідно до ч. 2
ст. 625 ЦК України, у розмірі 3 відсотків
річних, оскільки відповідачем було
прострочено виконання зобов'язання за
договором позики, а розмір відсотків за
прострочення виконання зобов'язання
договором позики, укладеним між
сторонами не встановлено. З огляду на
викладене з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
підлягає стягненню 78 грн. 36 коп. - 3 %
річних від суми заборгованості за
договором позики ( з розрахунку 4 127
(сума боргу) помножити на 3% поділити на
365 (кількість днів у календарному році)
помножити на 231 (кількість днів
прострочення виконання зобов'язання
відповідачем з 26.02.2013 року по 11.02.2014
року)

Як було вказано вище стягнення з
боржника, який прострочив виконання
грошового зобов'язання встановленого
індексу інфляції є заходом
цивільно-правової відповідальності,
передбаченим ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Під індексом інфляції розуміється
показник, що характеризує динаміку
загального рівня цін на товари та
послуги, отже норма ЦК України, яка
регламентує сплату індексу інфляції за
прострочення виконання грошового
зобов'язання поширюється лише на
випадки прострочення виконання
грошового зобов'язання, яке визначене
договором.

Враховуючи викладене з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 підлягає стягненню
інфляційна складова за період з липня
2013 року по січень 2014 року (строк
прострочення виконання зобов'язання,
визначений позивачем у його позовній
заяві). Розраховуючи розмір
інфляційної складової у даному
конкретному випадку суд керується
роз'ясненнями, наданими Верховним
Судом України від 03.04.1997 року № 62-97р,
відповідно до якого для визначення
індексу інфляції необхідно
перемножити між собою щомісячні
індекси, які складають відповідний
період прострочки; помножити
заборгованість за договором позики на
індекс інфляції за період прострочки
виконання зобов'язання та поділити на
сто, враховуючи той факт, що індекс
інфляції визначається у відсотках.
Розмір інфляційних збитків буде
дорівнювати різниці між сумою боргу з
урахуванням індексів інфляції та сумою
боргу без урахуванням такової.
Щомісячний розмір індексу інфляції є
загальновідомою інформацією, яка
публікується у офіційних виданнях,
зокрема у газеті «Урядовий кур'єр».

У даному конкретному випадку сума
інфляційної складової буде
дорівнювати 61,91 грн., з

розрахунку 4 127 (сума боргу) помножити
1,015 (розмір індексу інфляції за період
липня 2013 року по січень 2014 року, який
розраховано шляхом помноження
індексів інфляції за наведений період,
які є більшими ніж 100 % на місяць та
поділеними на 100) мінус 4 127 (сума боргу).

Відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь позивачки
підлягає стягненню судовий збір у сумі
243 грн. 60 коп.

На підставі ст.625, ст.1046, ст.1049, ст.1050 ЦК
України, керуючись ст.ст.10, 88, 130, 174, 213, 215,
224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
суми боргу, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2
суму боргу за договором позики № 1 від
25.04.2013 року у розмірі 4 127 грн., три
проценти річних у розмірі 78,36 грн., пеню
у розмірі 344,97 грн., інфляційну складову
у розмірі 61,91 грн., судовий збір у
розмірі 243,60 грн., на загальну суму 4 855
(чотири тисячі вісімсот п'ятдесят п'ять)
гривень 84 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, який його постановив, за
письмовою заявою відповідача, яка може
бути подана до Жовтневого районного
суду в перебігу десяти днів з моменту
отримання копії рішення.

Рішення суду може бути оскаржено
особами, які брали участь у розгляді
справи в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Донецької області
через Жовтневий районний суд м.
Маріуполя Донецької області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участі у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя
О.Л. Соловйов