2/258/250/14 258/8656/13-ц
Справа № 2/258/250/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року
Кіровський районний суд м.
Донецька

в складі: головуючої судді
Дорошенко В.Г.

при секретарі
Сорока Т.О.

з участю адвокату відповідачів
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому в судовому
засіданні в залі суду в м. Донецьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про стягнення
грошової суми та відшкодування
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулися до суду з позовом, в якому
вказує, що в грудні 2008 року вони
звернулися до відповідачки ОСОБА_4, з
питання придбання автомобіля, оскільки
остання продавала свій власний
автомобіль ВАЗ модель 21070, 2006 року
випуску, тип легковий сєдан,
реєстраційний номер НОМЕР_1,
зареєстрований Донецьким МРЕВ № 2
01.11.2005 р. за 17 000 грн. 08.12.2008 р. ОСОБА_2
передав відповідачці ОСОБА_4 гроші в
сумі 17000 грн. за купівлю вказаного
автомобіля, про що відповідачка надала
відповідну розписку. Гроші були
передані в присутності свідка ОСОБА_5.
Договір купівлі-продажу автомобілю в
нотаріальній конторі відповідачка
зобов'язалася оформити пізніше. При
передачі грошей, ОСОБА_4 завірила про
те, що вказаний транспортний засіб є її
приватною власністю, кредит за авто нею
був сплачений у повному обсязі. У
підтвердження укладання майбутнього
договору та розрахунку за купівлю
автомобіля відповідачка видала на ім'я
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 довіреність від 08.12.2008
р. строком на 5 років, до 08.12.2013 р. на
право користування та розпорядження
вказаним автомобілем. Після
проведеного розрахунку з
відповідачкою, вона передала позивачам
документи, ключі та сам автомобіль.

11.07.2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
разом з двома неповнолітніми дітьми
їхали на вказаному автомобілі на
відпочинок на море. На 178 км. автошляху
Донецьк-Маріуполь автомобіль ВАЗ
модель 21070, реєстраційний номер НОМЕР_1
був зупинений працівниками ДАІ, які
повідомили, що вказаний автомобіль
арештований органами ДВС та підлягає
вилученню. 11.07.2013 р. приблизно о 04 годині
30 хвилин автомобіль ВАЗ модель 21070,
реєстраційний номер НОМЕР_1 був
оглянутий та вилучений на тимчасове
зберігання.

Після повернення до м.Донецька
позивачі звернулися до відповідачки з
вимогами повернути їм автомобіль або
оформити в нотаріальній конторі
договір купівлі-продажу автомобіля на
їх ім'я, на що відповідачка відмовилася
та повідомила, що на автомобіль
накладений арешт у зв'язку з її
борговими зобов'язаннями.

В теперішній час позивачам стало
відомо, що відповідачка забрала
автомобіль зі стоянки у своє
користування, однак повернути їм гроші
у добровільному порядку не бажає.У
зв'язку з чим вони змушені звернутися
до суду з даним позовом.

Крім того, позивачі вказують, що діями
відповідачки їм була спричинена
моральна шкода, яка виразилася в тому,
що були порушені їх нормальні життєві
устої, оскільки з вини відповідачки
вони залишилися без автомобіля та без
грошей, що вимагає від них додаткових
зусиль для організації їх життя. Крім
того, через відсутність грошей вони не
мають можливості придбати новий
автомобіль. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 через те,
що сталося, перенесли психоемоційний
стрес, що відобразилося на їх житті,
вони стали погано спати, їх турбують
головний біль, безсоння, загальна
слабкість, болі в серці, спричинену їм
моральну шкоду вони оцінюють в 10000 грн.

Просять суд стягнути з відповідачки на
їх користь 17000 грн. сплачених ними
відповідачці в рахунок вар ості
автомобіля, 10000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди, а також
сплачений ними при зверненні до суду
судовий збір.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_2
та ОСОБА_3, позовні вимоги повністю
підтримали, надали суду пояснення
аналогічні вище викладеним та просили
суд їх позов задовольнити. Крім того,
уточнили свої позовні вимоги та
просили стягнути з відповідачки
заборгованість лише на користь
позивача ОСОБА_2, оскільки вони
проживають однією сім'єю та мають
спільний бюджет.

Відповідачка ОСОБА_4 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала та
пояснила суду, що ВАЗ модель 21070 нею був
придбаний в кредит, який був згодом
повністю нею сплачений. В 2008 році їй
були потрібні гроші, у зв'язку з чим,
вона вирішила продати вказаний
автомобіль. Їй зателефонував ОСОБА_2 та
запропонував зустрітися оглянути
автомобіль, який йому сподобався, після
чого він вирішив його купити. Вони
домовились що до усіх істотних умов
купівлі-продажу, однак, оскільки
грошей на оформлення договору
купівлі-продажу у неї не було, вона
запропонувала позивачам оформити
генеральну довіреність. Фактично,
гроші за автомобіль у сумі 1700 грн. вона
від ОСОБА_2. отримала та цієї обставини
не заперечує. В 2013 році у зв'язку з
наявністю у неї боргових зобов'язань,
державний виконавець повідомив їй, що
її майно буде арештовано, в тому числі і
автомобіль. 11.07.2013 р. їй зателефонував
ОСОБА_2 та повідомив, що авто вилучили.
Після чого, вона забрала вказаний
автомобіль зі штрафстоянки та в
теперішній час він знаходиться у неї.
Позовні вимоги вона не визнає, оскільки
вважає, що не обманювала позивачів і на
момент продажу автомобілю, він під
арештом не перебував. В теперішній час
вона не заперечує передати автомобіль
у користування позивачів, але
переоформити його на ім'я позивачів не
може, в зв'язку з наявністю арешту.
Просила суд у позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні було
встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3
знаходяться в зареєстрованому шлюбі з
27.04.1996 р., про що суду надана копія
свідоцтва про укладання шлюбу (а.с.13).

08.12.2008 р. відповідачкою по справі ОСОБА_4
на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 була видана
довіреність на право останнім
користування та розпорядження
автомобілем ВАЗ модель 21070, 2006 року
випуску, тип легковий седан,
реєстраційний номер НОМЕР_1,
зареєстрований Донецьким МРЕВ № 2
01.11.2005 р. Строк дії довіреності до 08.12.2013
р.(а.с.10).

Разом з цим, в судовому засіданні було
встановлено та не заперечувалось
сторонами, що фактично, між позивачами
та відповідачкою була досягнута
домовленість про те, що ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 купують вказаний автомобіль у
ОСОБА_4 за 17 000грн. У виконання цієї
домовленості 08 грудня 2008р. позивач
ОСОБА_2 передав ОСОБА_4 грошову суму
17.000грн., в рахунок сплати вартості
автомобіля, про що суду представлена
відповідна розписка(а.с.18).

Договір купівлі-продажу між сторонами
у нотаріальному порядку одразу
укладений не був, оскільки
відповідачка ОСОБА_4 уникала укладання
угоди, а у теперішній час не має
можливості це зробити, оскільки на
вказаний автомобіль накладений
арешт через її боргові зобов'язання, що
є порушенням прав позивачів.

Відповідно до ст.. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ч. 1ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

В судовому засіданні було достовірно
встановлено, що 08 грудня 2008р. між
позивачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
фактично відбулась угода
купівлі-продажу автомобілю, умовами
якої було з боку позивачів передати
гроші, а з боку відповідачки - передати
у власність позивачів автомобіль.

Вказані обставини підтвердили в
судовому засіданні, допитані у якості
свідків: ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Разом з цим, в судовому засіданні було
встановлено, що 11.07.2013 р. о 04 годині 30
хвилин на 178 км автошляху
Донецьк-Маріуполь був прийнятий на
зберігання легковий автомобіль ВАЗ
модель 21070, 2006 року випуску, тип
легковий седан, реєстраційний номер
НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4 на праві
власності, підстава затримання -
постанова ДВС Кіровського РУЮ
м.Донецька (а.с.11-12).

Згідно наданого суду витягу про
реєстрацію в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна, постановою
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 26.04.2012
р., виданої відділом ДВС Кіровського
РУЮ у м.Донецьку, на все рухоме майно
ОСОБА_4 накладений арешт (а.с.27).

Згідно ст.610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема припинення
зобов'язання внаслідок односторонньої
відмови від зобов'язання, якщо це
встановлено договором або законом, або
розірвання договору.

Згідно ст. 614 ЦК України особа, яка
порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.

Згідно ст. 623 ЦК України, боржник, який
порушив зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки. Розмір
збитків, завданих порушенням
зобов'язання, доказується кредитором.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому, доводи позивачів
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, щодо належного
виконання ними умов договору
купівлі-продажу, підтверджуються
представленими суду письмовими
доказами та показаннями свідків,
допитаними у судовому засіданні.

При цьому, в судовому засіданні було
достовірно встановлено, що
відповідачкою ОСОБА_4 були порушені
зобов'язання щодо передачі речі
покупцю (оскільки автомобіль був
вилучений, в зв'язку з боргами ОСОБА_4 та
до теперішнього часу перебуває в її
користуванні), у зв'язку з чим з ОСОБА_4
підлягають відшкодуванню збитки,
передбачені ст. 611 ЦК України.

За таких підстав, суд вважає, що з
відповідачки ОСОБА_4 підлягає
стягненню грошова сума в розмірі 17000
грн., сплачена ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в
якості автомобілю ВАЗ модель 21070
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Що стосується відшкодування моральної
шкоди, то суд вважає що вони
задоволенню не підлягають, оскільки
даний спір між сторонами виник з
договірних правовідносин, а ст.23 ЦК
України не передбачені випадки
відшкодування моральної шкоди в
договірних відносинах.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

В судовому засіданні документально
підтверджені витрати позивачів по
сплаті судового збору у розмірі 458 грн.
80 коп., які підлягають стягненню з
відповідачки на користь позивачів.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст.610, 611, 614, 615, 623 ЦК України, ст. ст.
10,60,79,88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 17000
грн. сплачених у якості вартості
автомобіля, судові витрати у сумі 458
грн.80 коп., а всього стягнути 17458 грн.80
коп.

В решті позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_2
- відмовити.

На рішення суду може подана апеляційна
скарга протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: