Справа №0908/5698/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.04.2014 р.
м.Калуш

Калуський міськрайонний суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді
Якиміва Р.В.

секретаря
Рибчук Ю.М.

з участю представника позивача
ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Калуші
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості по
кредитному договору та за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» про визнання додаткових
угод №010/14-10-912-1 від 27.02.2009р., до
кредитного договору №010/14-10-912 від
27.11.2007р; №010/14-10-912-3 від 28.08.2009р., до
кредитного договору №010/14-10-912 від
27.11.2007р; №010/14-10-912-4 від 25.03.2010р., до
кредитного договору №010/14-10-912 від
27.11.2007р; №2010/14-10-912-5 від 22.04.2010р., до
кредитного договору №010/14-10-912 від
27.11.2007р недійсними , суд -

В С Т А Н О В И В:

між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та
ОСОБА_4 укладено Кредитний договір №
010/14-10-912 від 27.11.2007 р. з наступними
змінами до нього, відповідно до якого
Банк надав позичальнику кредит в сумі
1390000,00 гривень з терміном погашення до
24.11.2017 року та зі сплатою 12,75 % річних.

В забезпечення зобов'язань, що
випливають з кредитного договору №
010/14-10-912, між ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» та ОСОБА_4 було укладено два
договори іпотеки від 30.11.2007 р. за
реєстровими № Д-1936 та № Д-1938, згідно з
умовами яких в іпотеку ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» було
передано:домоволодіння в цілому, а
саме, житловий будинок
АДРЕСА_1;кафе-колиба в
АДРЕСА_3;автомийка в АДРЕСА_3;земельна
ділянка площею 0,1362 га в АДРЕСА_3.

Крім того в забезпечення
вищевказаних кредитних
зобов'язань,27.11.2007 р. між ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 було
укладено Договір поруки
№010/14-10-912-230,згідно якого ОСОБА_5 взяв на
себе зобов'язання перед кредитором
відповідати по боргових зобов'язаннях
боржника ОСОБА_4,які виникли з умов
Кредитного договору №010/14-10-912 від 27.11.2007
р..

Позивач-відповідач вказує, що в
порушення умов договору та вимог
цивільного законодавства (ст. ст. 611, 629,
1050 ЦК України) через неналежне
виконання умов договору відповідачка
допустила виникнення заборгованості
по кредиту станом на 10.08.2011 р. в сумі
1274957,58 грн. та по відсотках в сумі 251647,05
грн. Крім того, відповідно до умов
кредитного договору за порушення
строків сплати здійснюється
нарахування пені, розмір якої складає
27251,35 грн. Загальна сума заборгованості
складає 1553855,98 грн.

Також вказує, що вжиті заходи
досудового врегулювання спору
результату не дали, що змусило
позивача-відповідача ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» звернутися до суду з
позовом про стягнення з боржника суми
заборгованості,в тому числі шляхом
звернення стягнення на заставне майно
боржника.

Відповідачка-позивачка
звернулась із зустрічним позовом до
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про
визнання додаткових угод №010/14-10-912-1 від
27.02.2009р., до кредитного договору
№010/14-10-912 від 27.11.2007р; №010/14-10-912-3 від
28.08.2009р., до кредитного договору
№010/14-10-912 від 27.11.2007р; №010/14-10-912-4 від
25.03.2010р., до кредитного договору
№010/14-10-912 від 27.11.2007р; №2010/14-10-912-5 від
22.04.2010р. до кредитного договору
№010/14-10-912 від 27.11.2007р. недійсними.
Зустрічний позов мотивує тим, що Банк
неправомірно підвищив процентну
ставку по даних угодах,а саме зміна
процентної ставки за договором згідно
додаткових угод була змінена починаючи
з 2009 року, з 12,75% до 20%,а з розрахунку
заборгованості вбачається ,що
нарахування відсотків проводилося 20%
ставкою починаючи з 2007 року,хоча у
кредитному договорі №010/14-10-912 від 27.11.2007
р. процентна ставка - 12,75 %..Жодного
повідомлення від Банку про зміну
процентної ставки не
надходило.Отже,уклавши вищевказані
додаткові угоди ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» в односторонньому порядку
змінив умови договору та своїми діями
ввів її в оману,що тягне за собою
визнання правочинів недійсними.

Представник позивача-відповідача в
судовому засіданні збільшила позовні
вимоги та просить стягнути солідарно з
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в користь Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» заборгованість по кредиту
в сумі 1 886 653,08 гривень, а позову
ОСОБА_4 не визнала та пояснила суду,що
додаткові угоди №010/14-10-912-1 від 27.02.2009р.,
№010/14-10-912-3 від 28.08.2009р., №010/14-10-912-4 від
25.03.2010р., №2010/14-10-912-5 від 22.04.2010р. між ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4
укладено до вимог діючого
законодавства з погодженням з нею
змінено розмір відсоткової ставкипо
кредиту,тому вважає позов
безпідставним та просить відмовити у
його задоволенні.

Представник відповідачки-позивачки в
судовому засіданні позову Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості по
кредитному договору не визнав та
просить відмовити у його задоволенні
за безпідставністю позовних
вимог.Зустрічний позов ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» про визнання
додаткових угод недійсними підтримав
та просить його задоволити повністю.

Суд, вислухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
наявні в матеріалах справи докази та
з'ясувавши обставини справи, приходить
до висновку, що первісний позов слід
задоволити, а у задоволенні
зустрічного позову слід відмовити,
виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

В судовому засіданні встановлено,
що між позивачем ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» та ОСОБА_4 укладено Кредитний
договір № 010/14-10-912 від 27.11.2007 р. з
наступними змінами до нього,
відповідно до якого Банк надав
Позичальнику кредит в сумі 1390000,00
гривень з терміном погашення до 24.11.2017
року та зі сплатою 12,75 % річних .

Між позивачем ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» та ОСОБА_4 укладено
додаткові угоди №010/14-10-912-1 від 27.02.2009р.,
до кредитного договору №010/14-10-912 від
27.11.2007р; №010/14-10-912-3 від 28.08.2009р., до
кредитного договору №010/14-10-912 від
27.11.2007р; №010/14-10-912-4 від 25.03.2010р., до
кредитного договору №010/14-10-912 від
27.11.2007р; №2010/14-10-912-5 від 22.04.2010р. до
кредитного договору №010/14-10-912 від
27.11.2007р. про збільшення відсоткової
ставки до 20%. В забезпечення
зобов'язань, що випливають з кредитного
договору № 010/14-10-912, між ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» та ОСОБА_4 було укладено два
договори іпотеки від 30.11.2007 р. за
реєстровими № Д-1936 та № Д-1938, згідно з
умовами яких в іпотеку ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» було
передано:домоволодіння в цілому, а
саме, житловий будинок
АДРЕСА_1;кафе-колиба в
АДРЕСА_3;автомийка в АДРЕСА_3;земельна
ділянка площею 0,1362 га в АДРЕСА_3.

Даний факт підтверджується копіями
договорів (кредитного та іпотеки),
копією меморіального ордеру про
отримання суми кредиту Позичальницею.

Статтею 1049 Цивільного кодексу України
передбачено, що "Позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцю
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором".

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться
(ст. 526 ЦК України).

Однак Відповідач порушила умови
Кредитного договору та вимоги
законодавства, не забезпечила
своєчасне погашення кредиту, внаслідок
чого у неї утворився борг перед
Позивачем з тривалою затримкою у
погашенні.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За таких обставин вимога ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» про дострокове
погашення всієї суми кредиту є
правомірною.

Проте, відповідач не виконала вимогу та
до даного моменту кредит залишається
непогашеним.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від, простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

У разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом (ст. 611 ЦК
України).

Враховуючи все вищенаведене, у
відповідачки-позивачки ОСОБА_4 станом
на 16.01.2013 р. утворився та існує перед
позивачем -відповідачем борг в сумі -
1886653,08 гривень, що складається з
заборгованості по кредиту в сумі 1274957,58
грн. та по відсотках в сумі 507794,57 грн.
Крім того, відповідно до умов
кредитного договору за порушення
строків сплати нараховано пеню в
розмірі 103900,93 грн. Вказані суми слід
стягнути з відповідачки-позивачки в
користь позивача-позивача.

Встановлено, що позивачем-відповідачем
було вжито усіх можливих та доступних
заходів щодо відповідача-позивача для
досудового врегулювання спору. Даний
факт підтверджує додана позивачем до
матеріалів справи вимога позивача про
виконання зобов'язання від 20.01.2011 р. №
С/09-120-1/09-20-132. Однак, це не призвело до
погашення боргу. У зв'язку з цим позивач
вимушений стягувати заборгованість з
Боржника у примусовому порядку, шляхом
звернення до суду.

Таким чином, в судовому засіданні
встановлено що
відповідачкою-позивачкою не погашено
на даний час платежів по даному
зобов'язанню в сумі - 1886653,08 гривень, що
складається з заборгованості по
кредиту в сумі 1274957,58 грн. та по
відсотках в сумі 251647,05 грн. та пені в
розмірі 103900,93 грн.

Крім того, статтею 589 ЦК України
передбачено, що у разі невиконання
зобов'язання, забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 590 ЦК України
звернення стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Заставодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
застави в разі, коли зобов'язання не
буде виконано у встановлений строк
(термін), якщо інше не встановлено
договором або законом.

Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про
заставу» передбачено, що
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, якщо в момент настання терміну
виконання зобов'язання, забезпеченого
заставою, воно не буде виконане, якщо
інше не передбачено законом аб
договором.

За умовами вказаних договорів іпотеки
у випадку невиконання або неналежного
виконання боржником своїх кредитних
зобов'язань, позивач має право отримати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмету застави/іпотеки.

Згідно до п. 1 ст. 7 Закону України «Про
іпотеку» за рахунок предмета іпотеки
іпотеко держатель має право
задовольнити свою вимог за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачено
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» передбачено, що у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення на предмет іпотеки.
Право іпотеко держателя на звернення
стягнення на предмет іпотеки також
виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

Положення аналогічного змісту
містяться в договорах іпотеки,
укладених між Банком та ОСОБА_4

Крім того, згідно зі ст. 554 ЦК України у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Договором поруки, яким забезпечується
виконання зобов'язань
відповідачки-позивачки не передбачено
спеціальних умов відповідальності
поручителя, а отже
відповідачка-позивачка і поручитель
відповідають перед Банком як солідарні
боржники.

Відповідно до п.1 ст.543 ЦК України у разі
солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо. На підставі цієї
норми позивач-відповідач вважає за
доцільне пред'явити вимогу до усіх
боржників разом.

Відповідно до положень ст. 33 Закону
України «Про іпотеку» та договорів
іпотеки звернення стягнення на предмет
іпотеки може відбуватися на підставі
рішення суду.

В судовому засіданні встановлено,що
між позивачем ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» та ОСОБА_4 укладено додаткові
угоди №010/14-10-912-1 від 27.02.2009р., №010/14-10-912-3
від 28.08.2009р., №010/14-10-912-4 від 25.03.2010р.,
№2010/14-10-912-5 від 22.04.2010р. про збільшення
відсоткової ставки до 20% та невизнаючи
законності їх укладення ,а саме
приналежності їй підписів у
вищевказаних
угодах,позивачка-відповідачка заявила
клопотання про проведення
судово-почеркознавчої
експертизи,задоволивши яке,суд
направив матеріали справи на
проведення судово-почеркознавчої
експертизи.Однак матеріали справи
експертною установою було повернуто
без виконання у зв'язку з не
проведенням відповідачкою-позивачкою
відповідної оплати ,що свідчить про
визнання нею достовірності підписів,а
відповідно до ст.638 ЦК України, договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Відповідно до положень ст.18 Закону
України «Про захист прав споживачів»
продавець (виконавець, виробник) не
повинен включати у договори із
споживачем умови, які є
несправедливими. Умови договору є
несправедливими, якщо всупереч
принципу добросовісності його
наслідком є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача.

З наведених вище оставин,суд приходить
до висновку,що відповідачка-позивачка
не представила суду доказів на
обгрунтування своїх вимог щодо
несправедливих та дискримінаційних по
відношенню до неї положень додаткових
угод, а тому немає підстав для визнання
зазначених договорів недійсними,тому
слід відмовити в задоволенні позовних
вимог вторинного позову.

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК
України слід стягнути з
відповідачки-позивачки та відповідача
в користь позивача-відповідача 1700,00
гривень державного мита, 120 гривень
витрат з інформаційно-технічного
розгляду справи.

На підставі викладеного та ст.ст. 525, 526,
527, 530, 536, 542, 543, 554, 589, 590, 610, 611, 612, 625, 629, 1048,
1049, 1054 ЦК України, положеннями Законів
України «Про заставу». «Про іпотеку»,
та керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України,
суд,-

Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» до
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості по кредитному договору
задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в
користь Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»
заборгованість по кредиту в сумі 1 886
653,08 гривень (один мільйон вісімсот
вісімдесят шість тисяч шістсот
п'ятдесят три гривні 08 коп.).

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в
користь Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»
1700,00 гривень витрат на оплату
державного мита, 120 гривень витрат на
оплату інформаційно-технічного
розгляду справи.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» про визнання
додаткових угод №010/14-10-912-1 від 27.02.2009р.,
до кредитного договору №010/14-10-912 від
27.11.2007р; №010/14-10-912-3 від 28.08.2009р., до
кредитного договору №010/14-10-912 від
27.11.2007р; №010/14-10-912-4 від 25.03.2010р., до
кредитного договору №010/14-10-912 від
27.11.2007р; №2010/14-10-912-5 від 22.04.2010р., до
кредитного договору №010/14-10-912 від
27.11.2007р. недійсними відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
Апеляційний суд Івано-Франківської
області через Калуський міськрайонний
суд шляхом подачі в десятиденний строк
апеляційної скарги з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: