Справа № 434/2002/14-ц
Провадження № 2/434/1936/14
17 квітня 2014 року Артемівський
районний суду м. Луганська у складі:
Головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луганську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ
«ЯТЕСС», ПП «ЯТЕС» про визнання
недійсним договору та стягнення
Позивач звернувся до суду
з позовною заявою про захист прав
споживачів, визнання недійсними
договорів та стягнення коштів за
нікчемними правочиами зазначивши, що з
метою отримання кредиту для придбання
житла він звернулася до ТОВ «ЯТЕСС», де
після отримання консультації з питання
отримання кредиту між ним та ТОВ
«ЯТЕСС» було підписано договір від
08.01.2013 року за № 014253 про отримання
фінансових ресурсів за програмою
«Ренессанс», договір про надання
консультаційних послуг № 014253 від
08.01.2013р. з ПП «ЯТЕС» та договір
добровільного страхування від
ТДВ «Страхова компанія «Укркомстрах»,
при цьому позивачем було сплачено 5250
грн. за отримання консультаційних та
інформаційних послуг. В подальшому
позивачем було сплачено коштів на
загальну суму 29 266,60 грн., однак рішення
про видачу його кредитних коштів він
відповідачем в рекламному оголошенні
інформацію незаконною, неточною,
недостовірною, такою, що ввела позивача
в оману внаслідок замовчування
відповідачем окремих фактів та такою,
що завдала позивачу шкоди, а також
несправедливими умови вказаного
вище договору, що порушують його права
та інтереси, позивач звернувся до
суду.
У судове засідання позивач
не з`явився, представник позивача надав
заяву про розгляд справи у його
відсутність, на позові наполягає. Проти
заочного рішення не заперечує.
Представники відповідачів
у судове засідання не з`явилися, проте
були належним чином повідомлені про
день, час та місце розгляду справи.
Судом постановлено ухвалу про
заочний розгляд справи.
Позивач з метою отримання
кредиту звернувся до ТОВ «ЯТЕСС», де
після отримання консультації з питання
надання кредиту між ними було
підписано договір № 014253 від 08.01.2013р.,
відповідно до умов якого, зокрема ст.
5.2. обов'язковою умовою договору є
сплата учасником не пізніше п'яти
банківських днів з моменту отримання
Рішення про надання безвідсоткової
позики загального платежу в розмірі 1
463,33 грн.,який складається з платежу до
фону учасників у сумі 833,33 грн. та оплати
за юридичний супровід у сумі 630 грн.

З додатку № 1 до Договору № 014253 від
08.01.2013р. видно, що сума позики складає
150000 грн., кількість платежів 180,
вступний платіж 5250 грн., платіж Фонду
Учасників 833, 33 грн., платіж за юридичний
супровід 630 грн., загальний платіж 1463, 33
грн.

Підписання даного Додатку є свідченням
того, що сторони визначили та погодили
розміри усіх платежів, передбачених
Договором та його Додатками. Розміри
платежів, вказаних у Додатку № 1 до
Договору та затвердженому Товариством
Графіку платежів повинні бути
однаковими.

08.01.2013р. між позивачем та ПП
«ЯТЕС» укладено договір № 014253
предметом якого є надання
інформаційних, консультативних та
роз»яснювальних послуг з питань
діяльності та подальшої участі у
програмі діяльності «Ренессанс».
Вартість плати за надання послуг
складає 5250 грн.

З квитанції від 08.01.2013р. видно, що
позивачем у виконання вказаного вище
договору було сплачено 5250 грн.

Після сплати вказаного платежу
позивач звернувся до ТОВ «ЯТЕСС» для
отримання кредитних коштів, однак йому
повідомили, що потрібно почекати та
здійснювати щомісячні платежі за
договором.

Так позивачем в період з 11.03.2013р.
по 11.02.2014р. було проведено 12 платежів по
630 грн. на загальну суму 7 560 грн. та 12
платежів по 833,33 грн. на загальну суму 9
999,96 грн. Крім того 09.08.2013р. позивачем на
рахунок ТОВ «ЯТЕСС» було сплачено
грошову суму у розмірі 5040 грн. та
09.08.2013р. платіж до фонду учасників у
розмірі 6666,64 грн., що підтверджується
копіями квитанцій.

Всього позивачем було внесено на
рахунок ТОВ «ЯТЕСС» 29 266, 60 грн. Станом
на день звернення позивача до суду та
на день розгляду справи у суді,
позивачу Рішення про надання позики
відповідачем так і не направлено,
грошові кошти не повернуто.

Таким чином, відповідачем
порушено п.5 ч.1 ст.21 Закону України
«Про захист прав споживачів»,
відповідно до якого права споживача
вважаються у будь - якому випадку
обмеженими з причини неодержання ним
необхідної, доступної, достовірної та
своєчасної інформації про відповідну
продукцію.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону
України «Про захист прав споживачів»
передбачено право споживача на належну
якість продукції: продавець
(виробник,виконавець) зобов'язаний
передати споживачеві продукцію
належної якості, а також надати
інформацію про цю продукцію.

Згідно з ч. 1 ст.15 Закону
України «Про захист прав споживачів»
споживач має право на одержання
необхідної, доступної, достовірної та
своєчасної інформації про продукцію,
що забезпечує можливість її свідомого
і компетентного вибору. Інформація
повинна бути надана споживачеві до
придбання ним товару чи замовлення
роботи (послуги).

Всупереч конституційному
принципу рівності (ст.21,22 Конституції
України) для визнання переважної
більшості дій Учасником програми
встановлено строк у п'ять днів (п.5.2.(а)
Програми «Ренессанс»), а для
підприємства виконання окремих
процедурних актів Програми
встановлено у строк до 30 днів (п.5.1
Програми «Гроші на прокат»), що є
очевидним і протиправним відходженням
від принципу рівності сторін у
цивільних правовідносинах.

Як вбачається з умов договору, має
місце неспівмірний обсяг прав і
обов'язків сторін, згідно з яким тільки
підприємство має право самостійно
визначати, кого з учасників допускати
до участі в Програмі тощо, що
суперечить ч.3 ст.509 ЦК України, яка
визначає, що зобов'язання має
ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості.

Відповідно до п.2 ч.1, п.7 ч.3, ч.6 ст.19
Закону України «Про захист прав
споживачів» забороняється нечесна
підприємницька практика, яка включає
будь - яку діяльність, що вводить
споживача в оману або є агресивною, а
також забороняється. Як таке, що
вводить в оману утворення,
експлуатація або сприяння розвитку
пірамідальних схем, коли споживач
сплачує за можливість одержання
компенсації, яка надається за рахунок
залучення інших споживачів до такої
схеми,а не за рахунок продажу або
споживання продукції.

Згідно з ч.3 ст.203 ЦК
України, волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до п.6 ст.3 ЦК
України, передбачено загальні принципи
цивільного законодавства, якими є
справедливість, добросовісність та
розумність.

Крім того, ст.7 ЦК
України визначено, що цивільні
відносини можуть регулюватися звичаєм,
зокрема, звичаєм ділового обороту,
Звичаєм є правило поведінки, яке не
встановлено актами цивільного
законодавства, але є усталеними у
певній сфері цивільних відносин.

Як передбачено ст.13 ЦК
України свої цивільні права особа
здійснює у межах наданих їй договором
або актами цивільного законодавства. У
загальному вигляді вимога до
здійснення суб'єктивних прав виражена
у ст.68 Конституції України, яка
передбачає, що кожний зобов'язаний
неухильно дотримуватись Конституції
України, не посягати на права і свободи,
честь і гідність інших людей.

Також, відповідно до ст. 34
Закону України «Про фінансові послуги
та державне регулювання ринків
фінансових послуг», діяльність з
надання будь - яких фінансових послуг,
що передбачають пряме або
опосередковане залучення фінансових
активів від фізичних осіб, може
здійснюватися лише фінансовими
установами після отримання
відповідної ліцензії. Будь-якої
інформації в укладеному сторонами
договорі від 08.01.2013 року щодо наявності
ліцензії не міститься, відсутня така
інформація й в рекламі про надання
послуг. Відсутність вказаної ліцензії
підтверджується також інформацією з
Єдиного ліцензійного реєстру.

Згідно з ч.5 ст.19 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
правочини здійсненні з використанням
нечесної підприємницької практики, є
недійсними.

Відповідно до
ч.1 ст.230 ЦК України, обман має місце,
якщо сторона заперечує наявність
обставин, які можуть перешкодити
вчиненню правочину або якщо вона
замовчує їх існування.

Частиною 2 ст.215 ЦК України
передбачено, що недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин).

Як передбачено ч. ч. 1, 2, 3
ст. 216 ЦК України недійсний правочин не
створює юридичних наслідків, крім тих,
що пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні
все, що вона одержала на виконання
цього правочину.

За вказаних
обставин, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 6,13,16, 203,
215,216,230 ЦК України, Закону України «Про
захист прав споживачів» , ст. ст. 3,15,
57-59,119, 224-226 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Визнати недійсним договір
№ 014253 від 08.01.2013 року на отримання
фінансових ресурсів за програмою
«Ренессанс» укладений між ОСОБА_1 та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ЯТЕСС».

Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «ЯТЕСС» на
користь ОСОБА_1 29 266,60 грн.

Визнати недійсним договір
№ 014253 від 08.01.2013 року про надання
інформаційних та консультативних
послуг укладений між ОСОБА_1 та
приватним підприємством «Ятесс».

Стягнути з приватного підприємства
«ЯТЕС» на користь ОСОБА_1 5250 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЯТЕСС» та
приватного підприємства «ЯТЕС» на
користь держави судовий збір у сумі по
172,73 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яку може бути
подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому ЦПК
України. У цьому разі строки, протягом
якого розглядалася заява, не
включаються до строків на апеляційне
оскарження рішення.

Заочне рішення набирає законної
сили після закінчення десятиденного
строку на апеляційне оскарження.

Заочне рішення може бути оскаржено
в апеляційному суді Луганської області
через Артемівський районний суд
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя
Морозова С.М.