Справа № 130/711/14-ц Провадження №
22-ц/772/1342/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Шепель К.А.Категорія:
Доповідач: Сало Т. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2014 р. м. ВінницяКолегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Вінницької області в
складі:

головуючого Сала Т.Б.

суддівЗайцев А.Ю., Шемети Т.М.

при секретарі Торбасюк О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області
апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу
Жмеринського міськрайонного суду
Вінницької області від 17.03.2014 року по
справі за скаргою ОСОБА_3 до відділу
державної виконавчої служби
Жмеринського міськрайонного
управління юстиції про визнання дій
суб'єкта владних повноважень
незаконними та протиправними, -

встановила:

В березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся в
суд з вищевказаною позовною заявою, в
які й просив визнати незаконними
та протиправними дії відділу державної
виконавчої служби Жмеринського
міськрайонного управління юстиції
щодо неповідомлення мене в період з
01.03.2013 року по 28.01.2014 року про
необхідність сплачувати кожен місяць
769 грн. аліментів та про наростання
боргу.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного
суду Вінницької області від 17.03.2014 р.
дану позовну заяву визнано неподаною
та повернуто ОСОБА_3.

На цю ухвалу скаржник подав апеляційну
скаргу, в якій просить ухвалу скасувати
з підстав її незаконності та
необґрунтованості, поросив справу
направити до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

При цьому скаржник посилається на
порушення судом норм процесуального
права. Зокрема, суд першої інстанції не
врахував, що позовна заява подана в
порядку передбаченому Законом України
«Про виконавче провадження» та глави 7
ЦПК України, а тому позовна заява
фактично є скаргою на дії державної
виконавчої служби.

Крім цього зазначає, що до скарги,
поданої в порядку ст.383 ЦПК України,
вимоги статей 119,120 ЦПК України не
розповсюджуються, і вимог до форми
скарги в ЦПК відсутні.

Дослідивши доводи апеляційної скарги
та матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_3 звернувся до суду з
вищезазначеними вимогами, і
процесуальний документ мав назву
«позовна заява».

Подаючи «позовну заяву», ОСОБА_3
керувався Законом України «Про
виконавче провадження» та статтями 383,
384 ЦПК України.

Суддя Жмеринського міськрайонного
суду Вінницької області ухвалою від
07.03.2014 року залишив дану «позовну
заяву» без руху.

В мотивувальній частині даної ухвали
зазначено, що заява подана без
додержання вимог статей 119, 120 ЦПК
України, а саме те, що позовна заява
подана в порядку цивільного
судочинства, однак повинна
розглядатись не в порядку позовного
провадження, а в порядку передбаченому
главою 7 ЦПК України.

З таким висновком суду колегія суддів
не погоджується, оскільки суд першої
інстанції не звернув увагу, що саме в
порядку глави 7 (статей 383- 384) ЦПК
України була подана «позовна заява».

А тому, фактично «позовна заява» подана
ОСОБА_3 за своїм змістом та вимогами - є
скаргою на дії, бездіяльність
державного виконавця, а вимоги ухвали
суду від 07.03.2014 року є формальними та
надуманими.

Крім цього, залишаючи позовну заяву без
руху суд першої інстанції зазначив, що
клопотання ОСОБА_3 про витребування
інформації, яке зазначено в заяві, може
бути розглянуто в порядку забезпечення
доказів в разі, якщо при самостійному
зверненні до відповідних органів буде
отримана відмова про надання такої
інформації.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції вийшов за межі своїх
повноважень вирішуючи заяви та
клопотання заявників на стадії
прийняття до провадження заяви ОСОБА_3,
які повинні розглядатись в судових
засіданнях при розгляді заяви по суті.

14.03.2014 року ОСОБА_3 подав заяву про
усунення недоліків разом із новою
редакцією процесуального документа, а
саме «скаргою».

Однак, суд першої інстанції 17 березня
2014 року постановив ухвалу, якою визнав
скаргу ОСОБА_3 неподаною та повернув
останньому.

При цьому суд першої інстанції в ухвалі
зазначив, що ОСОБА_3 привів скаргу до
вимог ЦПК України, однак, не надав суду
відомості про самостійне звернення
ОСОБА_3 до Жмеринського міськрайонного
суду із запитуваною інформацією, та не
долучив відомості про неможливість
отримання доказів для підтвердження
поважності пропуску строку звернення
до суду особисто.

В зв'язку з цим суд першої інстанції
зробив висновок, що ОСОБА_3 не виконав
вимоги ухвали суду від 07.03.2014 року.

Колегія суддів вважає, що суддя з
надуманих підстав визнав скаргу ОСОБА_3
неподаною та повернув останньому,
оскільки такі вимоги перед ОСОБА_3 в
ухвалі від 07.03.2014 року не ставились.

Однак, твердження апелянта про те, що не
можна застосовувати статті 119, 120 ЦПК
України до скарг поданих в порядку
глави 7 ЦПК України, є безпідставними.

Відповідно до Постанови Пленуму
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судових рішень у цивільних
справах», скарга має відповідати
загальним вимогам щодо форми та змісту
позовної заяви, передбаченим
положеннями ЦПК, та містити відомості,
зазначені в пунктах 3- 5 частини сьомої
статті 82 Закону про виконавче
провадження, зокрема зміст
оскаржуваних рішень, дій чи
бездіяльності державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби та норму закону, яку
порушено, а також обставини, якими
заявник обґрунтовує свої вимоги.

Якщо скарга за формою і змістом не
відповідає таким вимогам, то
застосовуються положення статті 121 ЦПК.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
скарга ОСОБА_3 відповідає вимогам
зазначених статей, а суд першої
інстанції безпідставно залишив її без
руху, і в подальшому визнав її
неподаною та повернув.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України,
порушення норм процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання, є підставою для
скасування ухвали суду, що перешкоджає
подальшому провадженню у справі з
подальшим направленням справи для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

За даних обставин, ухвала Жмеринського
міськрайонного суду Вінницької
області від 17.03.2014 року підлягає
скасуванню, а справа поверненню до того
ж суду для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 311, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Жмеринського міськрайонного
суду Вінницької області від 17.03.2014 року
скасувати.

Справу за скаргою ОСОБА_3 направити до
суду першої інстанції для продовження
розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом