Головуючий суду 1 інстанції - Вінтоняк
Доповідач - Масенко Д.Є.
Справа № 437/9575/13ц
Провадження № 22ц/782/1570/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області в
складі :

головуючого - судді Масенко Д.Є.,

суддів - Коротких О.Г., Орлова І.В.,

при секретарі - Соловей А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Луганську справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне
рішення Ленінського районного суду м.
Луганська від 13 грудня 2013 року по
цивільній справі за позовом Публічного
акціонерного товариства „Імексбанк"
до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, -

встановила:

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Луганська від 13
грудня 2013 року позовні вимоги ПАТ
„Імексбанк" було задоволено. Стягнуто
з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Імексбанк»
заборгованість за кредитним договором
№ 999-00017862/1 від 14.06.2012 року в розмірі 14412,08
грн. та судовий збір у розмірі 229,40 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду
відповідач ОСОБА_2 звернулась з
апеляційною скаргою, посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального та порушення
процесуального права, неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи просила його скасувати та
ухвалити нове рішення, яким визнати
заборгованість в розмірі 10460,09 грн.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення
осіб, які з'явились, дослідивши надані
докази, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
апеляційного суду дійшла до
наступного.

Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом, обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні, під
час ухвалення рішення суд у числі інших
вирішує також питання, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються, які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин, яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Судова колегія вважає, що у даному
випадку судом першої інстанції
зазначені вимоги закону у повному
обсязі виконано.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків зокрема є договори та
інші правочини.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з положень ст.ст.525,
526, 610, 611, 625 ЦК України з того, що
відповідно до умов договору
відповідачем були взяті на себе певні
зобов'язані, які вона належним чином не
виконує.

Розглядаючи спір судова колегія
вважає, що такий висновок суду є
обґрунтованим з наступних підстав.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитор)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальнику в розмірі і на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит і сплатити відсотки.

Відповідно до ст.ст. 11, 27, 60 ЦПК України,
суд розглядає справу в межах заявлених
позовних вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі. Особа, яка бере участь у
справі, розпоряджається своїми правами
щодо предмету спору на власний розсуд,
зобов'язана надати усі наявні у неї
докази та довести ті обставини, на які
вона посилається, як на підставу своїх
вимог та заперечень. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких виникає спір.

Відповідно до ст. 3 ЦК України,
загальними засадами цивільного
законодавства є, зокрема, свобода
договору, яка полягає у визнанні за
суб'єктом цивільного права можливості
укладати договори (або утримуватись
від укладення договорів) і визначати їх
зміст на свій розсуд відповідно до
досягнутої з контрагентом
домовленості.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України,
зобов'язання повинні виконуватися
сторонами належним чином, однобічна
відмова від зобов'язання не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Нормами статей
610, 611 ЦК України передбачено, що у разі
порушення зобов'язання настають
передбачені законом наслідки.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
14.06.2012 року між ПАТ „Імексбанк" та
ОСОБА_2 було укладено кредитний договір
№ 999-00017862/1, за умовами якого позивач
зобов'язався надати відповідачу за
допомогою платіжної картки Visa
овердрафт, відповідач зобов'язалась
своєчасно погашати овердрафт,
сплачувати фіксовану процентну ставку
за користування кредитом із розрахунку
19% річних від суми заборгованості,
комісію та виконувати інші
зобов'язання за договором. Сторони
узгодили, що максимальна сума
заборгованості позичальника за
кредитом на умовах овердрафту 9000 грн.,
дата остаточного повернення
овердрафту 13.06.2015 року (а.с.5-6).

14.06.2012 року між ПАТ „Імексбанк" та
ОСОБА_2 було укладено договір № 999-00017862
про відкриття та обслуговування
поточного рахунку, операції за якими
можуть здійснюватися з використанням
платіжних засобів з видачею платіжної
картки Visa для фізичної особи (а.с.8-13).

У зв'язку з порушенням виконання
зобов'язань відповідачу 12.06.2013р. було
направлено повідомлення-вимоги банка
про необхідність сплатити
заборгованість, (а.с.14-15).

Станом на 01.06.2013 року відповідно до
розрахунку заборгованості відповідач
має заборгованість в розмірі 14412,08 грн.,
яка складається з суми
заборгованості за кредитом - 8372,59 грн.,
заборгованості по відсотках - 1259,49 грн.,
заборгованості по комісії - 1080 грн.,
заборгованості по штрафним санкціям -
3700грн. (а.с.16-17).

Таким чином, судова колегія вважає, що
районний суд повно і всебічно дослідив
обставини по справі, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин та обґрунтовано дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог, оскільки, відповідно до норм
діючого законодавства взяті на себе
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином, відповідно умовам
договору.

Доводи апеляційної скарги щодо надання
позивачем неправильного розрахунку
заборгованості по кредиту, по
відсоткам та по комісії не
заслуговують на увагу, оскільки
перевіривши правильність обчислення
заборгованості за кредитним договором,
суд погодився з розрахунком наданим
позивачем, який визначений у
відповідності до умов укладеного
кредитного договору, а апелянтом не
надано суду доказів, які б
спростовували суму заборгованості
зазначену у розрахунку позивача, в
розумінні ст.60 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про
недопустимість подвійного притягнення
до відповідальності за кредитним
договором також на увагу не
заслуговують, оскільки п. 4.9 кредитного
договору № 999-00017862/1 від 14.06.2012 року
передбачений порядок щодо нарахування
штрафних санкцій у разі порушення умов
договору Крім того, згідно зі ст. 627 ЦК
України сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог Цивільного Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Статтею 628 ЦК України
передбачено, що зміст договору
становлять умови (пункти) визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.
Підписавши кредитний договір №
999-00017862/1 від 14.06.2012 року, додаток №1 до
договору № 999-00017862/1 від 14.06.2012 року,
договір № 999-00017862 від 14.06.2012 року про
відкриття та обслуговування поточного
рахунку, операції за якими можуть
здійснюватися з використанням
платіжних засобів з видачею платіжної
картки Visa для фізичної особи та
отримавши кредит, позичальник фактично
прийняв умови договору, який
зобов'язаний виконувати у повному
обсязі.

Також, не заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги щодо неналежного
повідомлення відповідача у справі про
місце та час проведення судового
засідання, оскільки з матеріалів
справи вбачається, що на адресу
відповідача судом надсилалась судові
повістки з повідомленням про
призначені дати судових засідань у
справі, в тому числі й на 13.12.2013 року,
однак їх було повернуто за закінченням
терміну зберігання (а.с.,44-47,51-52), тобто
судом було виконано всі вимоги
цивільного процесуального
законодавства щодо належного
повідомлення відповідача про місце та
час проведення судових засідань.

Крім того, доводи апелянта щодо
позбавлення її прав передбачених ч.1 ст.
27 ЦПК України та ч.1 ст. 128 ЦПК України
через неповідомлення про час розгляду
справи не заслуговують на увагу,
оскільки ця обставина, сама по собі, в
даному випадку не є підставою для
скасування ухваленого судом першої
інстанції по справі рішення, з підстав
урівноваження прав останньої є її
право на подання до суду апеляційної
інстанції всіх доказів, які вона могла
подати до суду першої інстанції, а
також на нову оцінку наявних у справі
доказів з урахуванням її позиції (ч. 2
ст. 303 ЦПК України), однак відповідач
цим своїм правом не скористалася і
будь-яких доказів, які б спростовували
висновки суду першої інстанції, до
апеляційного суду не надала.

Отже, доводи апеляційної скарги не
спростовують фактичних обставин
справи, встановлених судом, і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
чи процесуального права, яке призвело
або могло призвести до неправильного
вирішення справи і не містять
передбачених законом підстав для
скасування або зміни оскаржуваного
рішення суду.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суд з одних
лише формальних міркувань.

Таким чином, судова колегія вважає, що
судом першої інстанції постановлене
правильне по суті і справедливе
рішення.

Колегія суддів керуючись ст. ст. 307,308
ЦПК України, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Заочне рішення Ленінського
районного суду м. Луганська від 13
грудня 2013 року року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, однак
може бути оскаржена протягом 20 днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: