Справа № 1716/4729/2012
Номер провадження 2/570/30/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2014 року

Рівненський районний суд Рівненської
області в особі:

судді Красовського О.О.

при секретарі Беднарчук Г.П.

з участю представника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Рівне цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним
договору дарування, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що його мамі, ОСОБА_6, на праві
приватної власності належало
будинковолодіння АДРЕСА_1. Факт
родинних відносин між позивачем та
ОСОБА_6 стверджується рішенням
Березнівського районного суду
Рівненської області від 15 травня 2007
року. 02 грудня 2000 року між ОСОБА_6
(дарувальник) та ОСОБА_3, ОСОБА_4
(обдаровані) був укладений договір
дарування, згідно якого даритель
подарувала, а обдаровані прийняли у дар
житловий будинок з надвірними
будівлями, розташований в АДРЕСА_1,
кожному по 1/2 частині майна. 05 липня 2003
року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (подавці) продали,
а ОСОБА_5 (покупець) купив вищевказаний
будинок. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла.
Позивач вважає, що станом на час
укладення договору дарування його
матір перебувала в хворобливому стані,
в результаті якого не могла
усвідомлювати свої дії та керувати
ними. За таких умов просить суд
постановити рішення, яким визнати
недійсним договір дарування від 02
грудня 2000 року, укладений між ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, ОСОБА_4, посвідчений державним
нотаріусом Рівненської районної
державної нотаріальної контори
Кутецькою В.В., зареєстрований в
реєстрі за № 1-2289.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав та пояснив суду про
обставини, що описані вище. Додав, що
даний договір не був підписаний ні
дарувальником, ні ОСОБА_4. Позов
обґрунтовує саме тими обставинами, що
на час посвідчення оспорюваного
договору його мама не могла
усвідомлювати свої дії та керувати
ними. Також зауважив, що оспорюваний
договір є недієздатним, та був
зупинений ухвалою Рівненського
районного суду Рівненської області від
17.01.2014 року, що є безумовними підставами
для визнання його недійсним. За таких
умов просить задовольнити заявлений
ним позов.

Від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надійшла
заява, згідно до якої вони просять суд
відмовити в задоволенні позову,
покликаючись на строки позовної
давності. Також заперечують факти, що
викладені позивачем.

Від Рівненської районної державної
нотаріальної контори Рівненської
області (яку позивач вказав як на третю
особу, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмету спору) надійшла заява,
згідно до якої просять справу
розглядати без участі їхнього
представника та зазначають, що при
посвідченні згаданого договору в
нотаріуса не виникало сумнівів в
дієздатності осіб. Адже в іншому
випадку даний договір не був би
посвідчений.

Відповідач позов не визнав та надав
суду письмові заперечення. Зазначає, що
немає будь-яких об'єктивних доказів
того, що ОСОБА_6 станом на 02 грудня 2000
року при укладанні договору дарування
була в такому стані, який позбавляв її
можливості усвідомлювати свої дії та
керувати ними, або була недієздатна. За
таких умов просить суд відмовити в
задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників
процесу та дослідивши матеріали справи
суд вважає, що позов не підлягає до
задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні,
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6, яка була
мамою позивача. Факт родинних відносин
між позивачем та ОСОБА_6 стверджується
рішенням Березнівського районного
суду Рівненської області від 15 травня
2007 року.

02 грудня 2000 року між ОСОБА_6
(дарувальник) та ОСОБА_3, ОСОБА_4
(обдаровані) був укладений договір
дарування, згідно якого даритель
подарувала, а обдаровані прийняли у дар
житловий будинок з надвірними
будівлями, розташований в АДРЕСА_1,
кожному по 1/2 частині майна. Даний
договір був посвідчений державним
нотаріусом Рівненської районної
державної нотаріальної контори
Кутецькою В.В., зареєстрований в
реєстрі за №1-2289. В подальшому ОСОБА_5
придбав даний будинок на підставі
договору купівлі-продажу від 05.07.2003 р.

Позивач зазначає, що з 1998 року ОСОБА_6
тяжко хворіла, страждала поведінковими
та психічними розладами. У зв'язку з
такими захворюваннями ОСОБА_6 не могла
розмовляти, була неадекватною,
потребувала постійного стороннього
догляду. Перелічені вище обставини у
своїй сукупності дають усі підстави
вважати, що на момент укладання
оспорюваного договору ОСОБА_6
перебувала у хворобливому стані, через
який не могла усвідомлювати значення
своїх дій та керувати ними.

Однак дана обставина не була доведена
позивачем.

Так, свідок ОСОБА_9 підтвердила, що в
вересні 1998 року ОСОБА_6 лежала під
крапельницею. Свідок доглядала за нею
протягом шести місяців, а в подальшому
ОСОБА_6 вона не бачила, і відповідно про
стан її здоров'я станом на грудень 2000
року свідку нічого не відомо.

Отже, показання даного свідка не
підтверджують стан ОСОБА_6 на період
укладення оспорюваного договору, а
саме - 02 грудня 2000 року як такий, при
якому даритель не усвідомлювала
значення свої дій та не могла ними
керувати.

В судовому засіданні були оглянути
матеріали перевірки за численними
заявами позивача, що проводилися як
Рівненським РВ УМВС України в
Рівненській області, так і
прокуратурою Рівненського району
Рівненської області. За результатами
таких звернень позивача не були
встановлені обставини, на які позивач
покликається як на підставу заявленого
ним позову.

Відповідно до висновків
судово-психіатричної експертизи від
11.04.2014 року № 38/14, зробити експертний
висновок про те, чи усвідомлювала
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, значення своїх дій
та чи могла ними керувати під час
укладення договору дарування, що був
посвідчений 02.12.2000 року в Рівненській
державній нотаріальній конторі,
реєстровий №1-2289, сторони договору
ОСОБА_6 (дарителька), ОСОБА_3, ОСОБА_4
(обдаровані), не вбачається можливим.

Позивач покликається на положення
частини 1 статті 48 ЦК УРСР 1963 року
(недійсною є та угода, що не відповідає
вимогам закону), та на положення до ч. ч.
1, 2 ст. 55 того ж Кодексу (угода, укладена
громадянином, хоч і дієздатним, але
який в момент її укладення перебував у
такому стані, коли він не міг розуміти
значення своїх дій або керувати ними,
може бути визнана судом недійсною за
позовом цього громадянина).

Однак в судовому засіданні не було
встановлено того, що договір від 02.12.2000
року не відповідає вимогам закону.

Позивач також не довів суду, що станом
на час укладення договору дарування,
який був посвідчений 02.12.2000 року в
Рівненській державній нотаріальній
конторі, реєстровий № 1-2289, ОСОБА_6
перебувала в стані, при якому вона не
могла усвідомлювати значення свої дій
або не могла керувати ними.

Покликання позивача на те, що договір
від 02.12.2000 року є недієздатним, та був
зупинений ухвалою Рівненського
районного суду Рівненської області від
17.01.2014 року, що є безумовними підставами
для визнання його недійсним - також не
заслуговують на увагу.

Адже по своїй природі договір не може
бути «дієздатним» чи «недієздатним».
Ні ЦК України в редакції 1963 року, ні ЦК
України в редакції 2003 року не містять
такої ознаки договору, та не містять
вказівок на можливість визнання
договорів (правочинів) недійсними саме
виходячи з таких ознак.

Також не є підставою для визнання
договору недійсним те, що цей договір
«був зупинений ухвалою Рівненського
районного суду Рівненської області від
17.01.2014 року», як на це наголошує позивач.
За цією ухвалою суду провадженні в
цивільній справі було зупинене у
зв'язку з призначенням посмертної
судової психіатричної експертизи. І
дана обставина не слугує, і не може
слугувати підставою для визнання
оспорюваного договору недійсним.

Правочин може бути визнаний недійсним
лише з підстав, визначених законом.
Такі підстави не були встановлені в
ході розгляду справи.

Суд вважає, що позивач має право на
звернення до суду (відповідач ОСОБА_10
зазначив про відсутність такого права
у позивача щодо оспорювання договору
від 02.12.2000 р.), оскільки відповідно до
підпункту «е» п.16 постанови Пленуму
Верховного Суду України №3 від 28 квітня
1978 року «Про судову практику в справах
про визнання угод недійсними», яка
діяла на момент укладення
оскаржуваного договору дарування, при
вирішенні питання про визнання угоди
недійсною судові необхідно
враховувати таке - визнання угоди
недійсною може мати місце і після
смерті громадянина, який був її
учасником. Такі вимоги можуть бути
заявлені другою стороною, спадкоємцями
померлого, іншими заінтересованими
особами та прокурором.

Суд не може прийняти до уваги заяву
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про
застосування строків позовної
давності, оскільки подані до суду
пояснення сторін, в яких також
міститься згадане прохання - не
підписані зазначеними особами.

За таких обставин суд вважає, що
заявлений позов не підлягає до
задоволення, оскільки він є як
безпідставно заявленим, так і
недоведеним. Розподіл судових витрат
між сторонами відбувається за
правилами статті 88 ЦПК України: вони
покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214, 215
ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним
договору дарування - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Рівненської області через Рівненський
районний суд Рівненської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Красовський О.О.

Дело № 1716/4729/2012

Номер производства 2/570/30/2014

РЕШЕНИЕ

ИМЕНЕМ УКРАИНЫ

15 апреля 2014 года

Ровенский районный суд Ровенской
области в лице:

судьи Красовского А.А.

при секретаре Беднарчук А.П.

с участием представителя - ОСОБА_1

рассмотрев в открытом судебном
заседании в городе Ровно гражданское
дело по иску ОСОБА_2 к ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 о признании недействительным
договора дарования, -

установил :

В обоснование исковых требований истец
отмечает, что его маме, ОСОБА_6, на праве
частной собственности принадлежало
домовладение АДРЕСА_1. Факт семейных
отношений между истцом и ОСОБА_6
установлен решением Березновского
районного суда Ровенской области от 15
мая 2007 года. 02 декабря 2000 года между
ОСОБА_6 (даритель) и ОСОБА_3, ОСОБА_4
(одаренные) был заключен договор
дарования, согласно которого даритель
подарила, а одаренные приняли в дар
жилой дом с надворными зданиями,
расположенный в АДРЕСА_1, каждому по 1/2
части имущества. Истец считает, что
состоянием на время заключения
договора дарования его мать находилась
в болезненном состоянии, в результате
которого не могла осознавать свои
действия и руководить ими. При таких
условиях просит суд постановить
решение, которым признать
недействительным договор дарования от
02 декабря 2000 года, заключенный между
ОСОБА_6 и ОСОБА_3, ОСОБА_4, удостоверенный
государственным нотариусом Ровенской
районной государственной нотариальной
конторы Кутецкой В.В., зарегистрирован
в реестре под № 1-2289.

В судебном заседании истец иск
поддержал и объяснил суду об
обстоятельствах, которые описаны выше.
Добавил, что данный договор не был
подписан ни дарителем, ни ОСОБА_4. Иск
обосновывает именно теми
обстоятельствами, что на время
удостоверения оспариваемого договора
его мама не могла осознавать свои
действия и руководить ими. Также
заметил, что оспариваемый договор
является недееспособным, и был
остановлен постановлением Ровенского
районного суда Ровенской области от
17.01.2014 года, что является безусловным
основанием для признания его
недействительным. При таких условиях
просит удовлетворить заявленный им
иск.

От имени ОСОБА_3 и ОСОБА_4 поступило
заявление, согласно которому они
просят суд отказать в удовлетворении
иска, посылаясь на сроки исковой
давности. Также отрицают факты, которые
изложены истцом.

От Ровенской районной государственной
нотариальной конторы Ровенской
области (которую истец указал как на
третье лицо, не заявляющее
самостоятельных требований
относительно предмета спора) пришло
заявление, согласно которому просят
дело рассматривать без участия их
представителя и отмечают, что при
удостоверении упомянутого договора у
нотариуса не возникало сомнений в
дееспособности лиц. Ведь в ином случае
данный договор не был бы удостоверен.

Ответчик иск не признал и предоставил
суду письменные возражения. Отмечает,
что нет любых объективных
доказательств того, что ОСОБА_6
состоянием на 02 декабря 2000 года при
заключении договора дарования была в
таком состоянии, которое лишало ее
возможности осознавать свои действия и
руководить ими, или была недееспособна.
При таких условиях просит суд отказать
в удовлетворении иска.

Заслушав объяснение участников
процесса и исследовав материалы дела
суд считает, что иск не подлежит к
удовольствию.

Как установлено в судебном заседании,
ІНФОРМАЦІЯ_2 умерла ОСОБА_6, которая
была мамой истца. Факт семейных
отношений между истцом и ОСОБА_6
подтверждается решением Березновского
районного суда Ровенской области от 15
мая 2007 года.

02 декабря 2000 года между ОСОБА_6
(даритель) и ОСОБА_3, ОСОБА_4 (одаренные)
был заключен договор дарования,
согласно которого даритель подарила, а
одаренные приняли в дар жилой дом с
надворными зданиями, расположенный в
АДРЕСА_1, каждому по 1/2 части имущества.
Данный договор был удостоверен
государственным нотариусом Ровенской
районной государственной нотариальной
конторы Кутецкой В.В., зарегистрирован
в реестре под №1-2289. В дальнейшем ОСОБА_5
приобрел данный дом на основании
договора купли-продажи от 05.07.2003 г.

Истец отмечает, что с 1998 года ОСОБА_6
тяжело болела, страдала поведенческими
и психическими расстройствами. В связи
с такими заболеваниями ОСОБА_6 не могла
разговаривать, была неадекватной,
нуждалась постоянного постороннего
присмотра. Вышеперечисленные
обстоятельства в своей совокупности
дают все основания считать, что на
момент заключения оспариваемого
договора ОСОБА_6 находилась в
болезненном состоянии, из-за которого
не могло осознавать значение своих
действий и руководить ими. Однако
данное обстоятельство не было доказано
истцом.

Так, свидетель ОСОБА_9 подтвердила, что
в сентябре 1998 года ОСОБА_6 лежала под
капельницей. Свидетель ухаживала за
ним в течение шести месяцев, а в
дальнейшем ОСОБА_6 она не видела, и
соответственно о состоянии ее здоровья
по состоянию на декабрь 2000 свидетелю
ничего не известно.

Следовательно, показания данного
свидетеля не подтверждают состояние
ОСОБА_6 на период заключения
оспариваемого договора, а именно - 02
декабря 2000 года как таковой, при
котором даритель не осознавала
значение свои действий и не могла ими
руководить.

В судебном заседании были осмотреть
материалы проверки по многочисленными
заявлениями истца, которые проводились
как Ровенским РО УМВД Украины в
Ровенской области, так и прокуратурой
Ровенского района Ровенской области.
По результатам таких обращений истца
не были установленные обстоятельства,
на которые истец посылается как на
основание заявленного им иска.

В соответствии с выводами
судебно-психиатрической экспертизы от
11.04.2014 года № 38/14, сделать экспертный
вывод о том, или осознавала ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, значение своих действий и
могла ли ими руководить во время
заключения договора дарования, который
был удостоверен 02.12.2000 года в Ровенской
государственной нотариальной конторе,
реестровый №1-2289, стороны договора
ОСОБА_6 (даритель), ОСОБА_3, ОСОБА_4
(одаренные), не представляется
возможным.

Истец ссылается на положения части 1
статьи 48 ГК УССР 1963 года
(недействительным является соглашение,
которое не отвечает требованиям
закона), и на положения ч. ч. 1, 2 ст. 55 того
же Кодекса (сделка, совершенная
гражданином, хотя и дееспособным, но
который в момент ее заключения
находился в таком состоянии, когда он
не мог понимать значения своих
действий или руководить ими, может быть
признана судом недействительной по
иску этого гражданина).

Однако в судебном заседании не было
установлено того, что договор от 02.12.2000
года не отвечает требованиям закона.

Истец также не довел суду, что
состоянием на время заключения
договора дарования, который был
удостоверен 02.12.2000 года в Ровенской
государственной нотариальной конторе,
реестровый № 1-2289, ОСОБА_6 находилась в
состоянии, при котором она не могла
осознавать значения свои действий или
не могла руководить ими.

Указания истца на обстоятельства, что
договор от 02.12.2000 года является
недееспособным, и был остановлен
определением Ровенского районного
суда Ровенской области от 17.01.2014 года,
которые является безусловными
основаниями для признания его
недействительным - также не
заслуживают внимания.

Ведь по своей природе договор не может
быть "дееспособным" или
"недееспособным". Ни ГК Украины в
редакции 1963 года, ни ГК Украины в
редакции 2003 года не содержат такого
признака договора, и не содержат
указаний на возможность признания
договоров (правовых сделок)
недействительными именно исходя из
данных признаков.

Также не является основанием для
признания договора недействительным
то, что настоящий договор "был
остановлен определением Ровенского
районного суда Ровенской области от
17.01.2014 года", как это отмечает истец. За
этим определением суда производство в
гражданском деле было остановлено в
связи с назначением посмертной
судебной психиатрической экспертизы. И
данное обстоятельство не служит, и не
может служить основанием для признания
оспариваемого договора
недействительным.

Правовая сделка может быть признана
недействительной лишь из оснований,
определенных законом. Такие основания
не были установлены в ходе
разбирательства дела.

Суд считает, что истец имеет право на
обращение к суду (ответчик ОСОБА_10
отметил об отсутствии такого права у
истца относительно оспаривания
договора от 02.12.2000 г.), поскольку в
соответствии с подпунктом "е" п.16
постановления Пленума Верховного Суда
Украины №3 от 28 апреля 1978 года "О
судебной практике в делах о признаниях,
соглашений, недействительными",
которая действовала на момент
заключения обжалованного договора
дарования, при решении вопроса о
признании соглашения недействительной
суду необходимо учитывать такое -
признание соглашения недействительным
может иметь место и после смерти
гражданина, который был его участником.
Такие требования могут быть заявлены
второй стороной, наследниками
умершего, другими заинтересованными
лицами и прокурором.

Суд не может принять к сведению
заявление ответчиков ОСОБА_3 и ОСОБА_4 о
применении сроков исковой давности,
поскольку поданные в суд объяснения
сторон, в которых также содержится
упомянутая просьба - не подписаны
отмеченными лицами.

При таких обстоятельствах суд считает,
что заявленный иск не подлежит к
удовольствию, поскольку он является
как безосновательно заявленным, так и
недоказанным. Распределение судебных
расходов между сторонами происходит по
правилам статьи 88 ГПК Украины: они
полагаются на истца.

Руководствуясь ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212,
214, 215 ГПК Украины, суд, -

решил :

В удовлетворении иска ОСОБА_2 к ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 о признании
недействительным договора дарования -
отказать.

Апелляционная жалоба на решение суда
подается в апелляционный суд Ровенской
области через Ровенский районный суд
Ровенской области в течение десяти
дней со дня его провозглашения. Лица,
которые участвовали по делу, но не были
присутствующими в судебном заседании
во время провозглашения судебного
решения, могут подать апелляционную
жалобу в течение десяти дней со дня
получения копии этого решения.

Судья:
Красовский А.А.