Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Украінцева Л.Д.
Провадження № 22ц/782/1447/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 р. Судова колегія судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Луганської області в складі:

Головуючого: Украінцевої Л.Д.

суддів: Назарової М.В., Карташова О.Ю.

за участю секретаря: Івасенка І.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою
Мірошнікова Юрія Миколайовича, який
діє на підставі довіреності
посвідченої ЛМКП "Теплокомуненерго"
від 02.09.2013 року за № 108-д в інтересах
Луганського міського комунального
підприємства "Теплокомуненерго"

на ухвалу Жовтневого районного суду м.
Луганська від 11 березня 2014 року у
справі за заявою ЛМКП
"Теплокомуненерго" про поновлення
пропущеного строку для пред'явлення
судового наказу до виконання., -

ВСТАНОВИЛА:

13.02.2014 року заявник звернувся до суду із
зазначеною заявою, в якій просив
поновити йому пропущений строк для
пред'явлення до виконання судового
наказу від 25.04.2013 р. по цивільній справі
№ 1207/15181/12 за його заявою про видачу
судового наказу про стягнення
заборгованості у солідарному порядку
за послуги теплопостачання та гарячого
водопостачання з ОСОБА_3, ОСОБА_4. В
обгрунтування своїх вимог вказав, що
копію судового наказу від 20.12.2012 р. він
отримав 25.04.2013р., однак пропустив строк
для його пред»явлення до виконання,
оскільки у судовому наказі відсутні
ідентифікаційні коди боржників.
Заявник не має можливості отримати
інформацію про ідентифікаційні коди
боржників, тому просить суд додати
відомості про ідентифікаційний номер
платника податків боржників, а також
поновити пропущений строк для
пред»явлення до виконання судового
наказу щодо стягнення з боржників суми
заборгованості на один рік з моменту
отримання судового наказу.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Луганська від 11 березня 2014 року у
задоволенні заяви про поновлення
строку на пред'явлення до виконання
судового наказу відмовлено за
необгрунтованістю.

Не погодившись із зазначеною ухвалою
ЛМКП "Теплокомуненерго" подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм процесуального права, просить
скасувати ухвалу та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити заяву ЛМКП
"Теплокомуненерго" в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
яки з'явилися, перевіривши законність
та обґрунтованість ухвали суду за
доводами апеляційної скарги,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія вважає, за необхідне
апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу
суду першої інстанції залишити без
змін, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви про
поновлення строку на пред'явлення
судового наказу до виконання, суд
першої інстанції виходив з того, що
ЛМКП "Теплокомуненерго" не зазначило та
не підтвердило належними доказами
жодних причин пропуску строку для
пред'явлення виконавчого документа до
виконання, які можливо б було визнати
поважними.

Згідно ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 17 Закону України
«Про виконавче провадження», примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом. Відповідно до
цього Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою такі
виконавчі документи, зокрема, як судові
накази.

Згідно п. 2 ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 вказаного
Закону, виконавчі документи можуть
бути пред'явлені до виконання в такі
строки: інші виконавчі документи -
протягом року, якщо інше не передбачено
законом. Строки, зазначені у частині
першій цієї статті, встановлюються для
виконання судових рішень - з наступного
дня після набрання рішенням законної
сили чи закінчення строку,
встановленого у разі відстрочки чи
розстрочки виконання рішення, а в разі
якщо судове рішення підлягає негайному
виконанню - з наступного дня після його
постановлення.

Ст. 24 цього Закону передбачає, що
державний виконавець відмовляє у
прийнятті до провадження виконавчого
документа, строк пред'явлення для
примусового виконання якого
закінчився, про що виносить відповідну
постанову.

Стягувач, який пропустив строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання, має право звернутися із
заявою про поновлення строку
пред'явлення до суду, який видав
виконавчий документ, або до суду за
місцем виконання. Суд розглядає таку
заяву в десятиденний строк, якщо інше
не передбачено законом.

Для інших виконавчих документів
пропущений строк поновленню не
підлягає.

Відповідно до ст.371 ЦПК України,
стягувачам, які пропустили строк для
пред'явлення виконавчого документа до
виконання з причин, визнаних судом
поважними, пропущений строк може бути
поновлено.

Заява про поновлення пропущеного
строку подається до суду, який видав
виконавчий лист, або до суду за місцем
виконання і розглядається в судовому
засіданні з повідомленням сторін, які
беруть участь у справі. Їхня неявка не є
перешкодою для вирішення питання про
поновлення пропущеного строку. Суд
розглядає таку заяву в десятиденний
строк.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
звертаючись до суду із заявою про
поновлення пропущеного строку для
пред'явлення виконавчого документа до
виконання, стягував ЛМКП
«Теплокомуненерго» не зазначило та не
підтвердило належними доказами жодних
причин пропуску строку для
пред'явлення виконавчого документа до
виконання, які можливо б було визнати
поважними.

Заявником не надано суду доказів
поважності причини пропуску його
пред'явлення до виконання, а саме
поважності причин пропуску строку
пред'явлення судового наказу до
виконання протягом з часу його
отримання - 25.04.2013 року по строк
закінчення пред'явлення данного
судового наказу до виконання - 09.01.2014
року, не надано доказів того, що заявник
ЛМКП «Теплокомуненерго» своєчасно
звертався до державної виконавчої
служби, якою було б відмовлено у
прийнятті до провадження вказаного
наказу, зокрема, не додано до заяви
копію такої постанови.

З запитом щодо видачі копії судового
наказу в даній справі стягувач
звернувся до суду 19.12.2012 року. Отримав
копію наказу 25 квітня 2013 року (а.с.13) і
протягом 8 місяців не намагався
пред'явити до виконання вказаний наказ.

Посилання апелянта на ту обставину, що
у ЛМКП «Теплокомуненерго» існує значна
кількість справ, не може бути поважною
причиною для поновлення пропущеного
строку для пред'явлення до виконання
судового наказу від 25.04.2013 р., оскільки
ЛМКП «Теплокомуненерго» є юридичною
особою, має необхідний штат
співробітників, і це є питанням
належної організації роботи
підприємства, колегія суддів вважає, що
поновлення строку для пред'явлення до
виконання судового наказу від 25.04.2013 р.
при зазначених обставинах, буде
порушувати п. 1 Ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, яка провозглашає право на
справедливий і публічний розгляд
справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом.

Також не заслуговує на увагу посилання
апелянта на ту обставину, що наказ не
містить індивідуальний
ідентифікаційний номер боржника, що, на
думку апелянта, було б підставою для
відмови у прийнятті до провадження
виконавчого документа, оскільки
стягував і не звертався до виконавчої
служби з такою вимогою.

З огляду на вищевказане, колегія суддів
вважає, що ухвала суду відповідає
вимогам закону і підстав для її
скасування немає.

На підставі зазначеного, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про необгрунтованість вимог ЛМКП
«Теплокомуненерго», що містяться у
заяві про поновлення пропущеного
строку для пред'явлення виконавчого
документа до виконання по цивільній
справі за заявою ЛМКП
"Теплокомуненерго" про поновлення
пропущеного строку для пред'явлення
судового наказу до виконання, та
обгрунтовано відмовив у їх
задоволенні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не можна брати до уваги, оскільки
згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов`язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Як вбачається з апеляційної скарги,
апелянт таких обставин не довів.

Доводи апеляції не спростовують
висновків суду.

Відповідно до ст.ст.307, 312 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає ухвалу без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено ухвалу з
додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст.209, 303, 304, п. 1 ч. 2 ст.
307,ст.ст. 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,
судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Луганського
міського комунального підприємства
«Теплокомуненерго» відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.
Луганськ від 11 березня 2014р. - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий

Судді: