Справа № 246/1441/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2014 року Тельманівський
районний суд Донецької області

у складі: головуючого судді
Попеки О.В.,

при секретарі
Чабан О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Тельманове справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
договору купівлі - продажу житлового
будинку дійсним,

В С Т А Н О В И В:

26 вересня 2013 року позивачка
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_2 про визнання
договору купівлі - продажу житлового
будинку дійсним, вказуючи на те, що 29
березня 2013 року між позивачкою та
відповідачем ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 було
укладено договір купівлі - продажу
будинку, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1. На підтвердження укладення
договору купівлі - продажу ОСОБА_2 було
надано розписку про отримання грошових
коштів у розмірі 20000 гривень. Викладені
обставини підтверджуються розпискою
від 29.03.2013 року наданої ОСОБА_2 та
договором купівлі продажу квартири від
11.01.2001 року (зареєстровано в реєстрі за
№ 27).

Тому позивачка звернулася до суду
і просить визнати договір купівлі
продажу житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1,
укладений між позивачкою ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, 29.03.2013 року, дійсним.

Позивачка ОСОБА_1 до суду не
з'явилася надала заяву про розгляд
справи за її відсутності. На
задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не
з'явився надав заяву про розгляд справи
за його відсутності. Проти задоволення
позовних вимог не заперечує.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази у справі,
вважає що позовні вимоги задоволенню
не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд
розглядає справу за зазначеним
позовом, в межах заявлених позовних
вимог до зазначених в позові осіб і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Згідно вимогам ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно копії договору купівлі -
продажу квартири від 11 січня 2001 року
посвідчений приватним нотаріусом,
ОСОБА_3 продала квартиру, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2.

Згідно копії розписки написаної
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який отримав від
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 суму в розмірі 20000
(двадцять тисяч) гривень в рахунок
оплати за покупку нею його квартири,
яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 13 Постанови
Пленуму Верховного суду України від
06.11.2009 року №6 «Про практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» зазначається,
що вирішуючи спір про визнання
правочину, який підлягає нотаріальному
посвідченню, дійсним, судам необхідно
враховувати, що норма частини другої
ст.220 ЦК України не застосовується щодо
правочинів, які підлягають і
нотаріальному посвідченню, і державній
реєстрації, оскільки момент вчинення
таких правочинів відповідно до ст.210 та
640 ЦК України пов'язується з державною
реєстрацією, тому вони не є укладеними
і не створюють прав і обов'язків для
сторін.

Крім того, п. 13 Постанови № 9 ВСУ
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» від 06 листопада
2009 року, встановлено, що при розгляді
таких справ суди повинні з'ясувати,
чому правочин не був нотаріально
посвідчений, чи дійсно сторона
ухилилася від його посвідчення та чи
втрачена така можливість.

Відповідно до ст.ст. 16, 202, 215 ЦК
України недійсним може бути визнаний
правочин, у той час як розписка не є
правочином, а може бути доказом на
підтвердження певного правочину, який
підлягає перевірці й оцінці судом із
дотриманням вимог ст.ст. 58, 59, 212, 213 ЦПК
України.

Згідно ст.657 ЦК України договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації, крім договорів
купівлі-продажу майна, що перебуває в
податковій заставі.

Відповідно до ч.3 ст.640 ЦК України
договір, який підлягає нотаріальному
посвідченню або державній реєстрації,
є укладеним з моменту його
нотаріального посвідчення або
державної реєстрації, а в разі
необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації - з
моменту державної реєстрації.

Суд вважає, що позивачкою не
надано доказів про те, що відповідач
ухиляється від укладання договору та
що нею особисто приймалися міри про
повідомлення відповідача, щодо
необхідності нотаріального
посвідчення цього договору та його
реєстрації . Крім того, суд вважає, що
позивачкою взагалі було обрано
невірний спосіб захисту своїх майнових
прав.

На підставі викладеного,Постанови
№ 9 ВСУ «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» від 06 листопада
2009 року, ст.ст. 640, 657 Цивільного кодексу
України, керуючись ст. ст. 7, 10, 11, 16, 88, 205,
209, 212- 215 Цивільного процесуального
кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання договору купівлі -
продажу житлового будинку ,
розташованого за адресою : АДРЕСА_1 від
29 березня 2013 року дійсним - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь УДКСУ у
Тельманівському районі судовий збір у
розмірі 243 гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Донецької області через
Тельманівський районний суд шляхом
подачі в 10 денний строк з дня
проголошення рішення, апеляційної
скарги.Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя