Головуючий у 1 інстанції: Козюренко Р.С.
Провадження № 22-ц/783/1563/14
Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючої судді - Копняк
С.М.

cуддів -
Мацея М.М., Монастирецького Д.І.

секретар -
Олексів О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою Франківської
районної адміністрації Львівської
міської ради на ухвалу Франківського
районного суду м.Львова від 06 грудня
2013 року у справі за заявою ОСОБА_2 з
участю заінтересованої особи - Органу
опіки та піклування Франківської
районної адміністрації Львівської
міської ради про призначення опікуна,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Франківського районного суду
м. Львова від 06 грудня 2013 року заяву
ОСОБА_2 з участю заінтересованої особи
органу опіки та піклування
Франківської районної адміністрації
Львівської міської ради про
призначення опікуна - повернуто
заявнику.

Ухвалу суду оскаржила
Франківська районна адміністрація
Львівської міської ради, просить її
скасувати з підстав порушення судом
норм процесуального права і направити
справу до суду першої інстанції для
вирішення питання відкриття
провадження.

Свої доводи апелянт
обґрунтовує тим, що суд першої
інстанції в оскаржуванній ухвалі
покликається на приписи ч.2 ст.121 ЦПК
України, однак, на думку апелянта, таке
посилання суду немає жодного
відношення до первинного призначення
опікуна чи піклувальника особі, що
визнана недієздатною.

Зазначає, що Правилами Органу
опіки та піклування, зокрема п.3.1.,
передбачено, що опікун чи піклувальник
призначаються лише за його згодою.
Тобто, суд не діє самостійно. Орган
опіки та піклування зобов»язаний
надати суду висновки про необхідність
встановлення опіки та піклування щодо
повнолітніх осіб, а також висновок щодо
кандидатур опікунів та піклувальників
або звертатись до суду самостійно із
долученими висновками. Звернення до
суду є правом Органу опіки та
піклування, а не обов»язком.
Відповідно, вважає, що потенційний
опікун - особа, на ім»я якої видано
подання Органу опіки та піклування, має
право на рівні права із Органом опіки
та піклування звертатися до суду із
заявою про призначення її опікуном
недієздатної особи.

Сторони в судове засідання не
з"явились. Однак, колегія суддів вважає
за необхідне у відповідності з
вимогами ст.305 ЦПК України проводити
розгляд справи у їх відсутності, так як
вони належним чином повідомлені про
час та місце судового засідання та
згідно вимог ст.197 ЦПК України
розглядає справу без фіксування
судового засідання технічними
засобами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції, колегія суддів
прийшла до висновку про необхідність
задоволення апеляційної скарги з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою з
участю заінтересованої особи органу
опіки та піклування Франківської
районної адміністрації Львівської
міської ради про призначення опікуна
над її недієздатним сином ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, якого визнано
недієздатним у зв»язку із наявністю у
нього стійкого хронічного психічного
розладу.

Повертаючи заяву ОСОБА_2, суд
керувався положеннями ч.2 ст. 241 ЦПК,
відповідно до якої, суд за заявою
органу опіки та піклування чи особи,
призначеної піклувальником або
опікуном, у місячний строк звільняє її
від повноважень піклувальника або
опікуна та призначає за поданням
органу опіки та піклування іншу особу,
про що постановляє ухвалу, і на
підставі цього прийшов до висновку, що
заву подано особою, яка не має
повноважень на ведення справи.

Однак, колегія суддів вважає, що
такі висновки суду не відповідають
вимогам норм як матеріального, так і
процесуального права.

За приписам ст.55 ЦК України опіка
(піклування) є особливою формою
державної турботи про неповнолітніх
дітей, що залишились без піклування
батьків, та повнолітніх осіб, які
потребують допомоги щодо забезпечення
їх прав та інтересів. Статтями 60, 63 ЦК
України передбачено, що суд встановлює
опіку над фізичною особою в разі
визнання її недієздатною і призначає
опікуна за поданням органу опіки та
піклування. Опікун призначається
переважно з осіб, які перебувають у
сімейних родинних відносинах з
підопічним, з урахуванням особистих
стосунків між ними, можливості особи
виконувати обов»язок опікуна.

Відповідно до «Правил Органу опіки та
піклування», опіка установлюється над
неповнолітніми, які не досягли
п'ятнадцяти років і залишились без
піклування батьків, а також над
громадянами, визнаними судом
недієздатними внаслідок психічних
захворювань.П.3.1. цих Правил
передбачено, що опікун чи піклувальник
призначаються лише за його згодою.
Орган опіки та піклування зобов»язаний
надати суду висновки про необхідність
встановлення опіки та піклування щодо
повнолітніх осіб, а також висновок щодо
кандидатур опікунів та піклувальників
або звертатись до суду самостійно із
долученими висновками.

А згідно ст.237 ч.3 ЦПК України із заявою
про визнання фізичної особи
недієздатною можуть звертатись члени
її сім»ї, близькі родичі, незалежно від
їх спільного проживання, а також орган
опіки та піклування і психіатричний
заклад. Виходячи з системного аналізу
даних норми та глави 2 розділу 1У ЦПК
України, колегія суддів вважає
помилковим висновки суду першої
інстанції про те, що призначення
опікуна повинно відбуватись лише в
рамках цивільної справи, рішенням в
якій особа визнана недієздатною, а коло
осіб, які мають право на звернення до
суду з такою заявою законодавчо
обмежується лише органом опіки та
піклування та існуючим опікуном.
Звернення до суду є правом Органу опіки
та піклування, а не обов»язком і
заявниця ОСОБА_2, як мати недієздатної
особи, тобто близька родичка та член
сім»ї підопічного, має рівні права із
Органом опіки та піклування на
звернення до суду із заявою про
призначення її опікуном такого.

Крім того, при постановленні
оскаржувної ухвали сдом першої
інстанції не враховано роз"яснення п.7
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про застосування цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справи у суді першої
інстанції» №2 від 12.06.2009 року, де
зазначено, що подання доказів можливе
на наступних стадіях процесу, тому суд
не вправі через неподання доказів при
пред»явленні позову залишати позовну
заяву без руху та повертати таку
заявнику. Висновок та подання органу
опіки та піклування з приводу даного
питання може бути поданий як при подачі
заяви до суду, так і при розгляді справи
в суді першої інстанції по суті.

А відтак, колегія суддів приходить до
висновку, що вирішуючи питання про
повернення заяви, суд порушив норми
процесуального права та не застосував
вимоги матеріального права, які
підлягали застосуванню до цих
правовідносин, що призвело до
неправильного вирішення питання. З
урахуванням наведеного, колегія суддів
вважає необгрунтованим висновок суду
про наявність підстав для повернення
заяви ОСОБА_2

За таких обставин, ухвала підлягає
скасуванню, а справа направленню до
суду першої інстанції для продовження
розгляду зі стадії вирішення питання
про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст.209 ч.3, 303, 304, 307 ч.2 п.4, 311 ч.1
п.4, 312 ч.1 п.3, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України,
колегія суддів,-

у х в а л
и л а:

Апеляційну скаргу
Франківської районної адміністрації
Львівської міської ради -
задовольнити.

Ухвалу Франківського
районного суду м.Львова від 06 грудня
2013 року скасувати та направити справу
до суду першої інстанції для
продовження розгляду зі стадії
вирішення питання про відкриття
провадження у справі.

Ухвала є остаточною і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуюча
Копняк С.М.

Судді:
Мацей М.М.

Монастирецький Д.І.