Номер провадження: 22-ц/785/1424/14
Номер справи місцевого суду: 521/8241/13-ц
Головуючий у першій інстанції Коблова
Доповідач Ступаков О. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А.

суддів: Бабія А.П., Варикаші О.Д.

при секретарі - Стадніченко А.І.

розглянувши цивільну справу за позовом
Санаторія "Одеса" СБУ Україна до ОСОБА_2
про відшкодування шкоди, заподіяної
внаслідок порожньо - транспортної
пригоди за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 27 листопада 2013 року, -

встановила:

Санаторій «Одеса» СБУ України
звернувся з позовом до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди, заподіяної
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди. В обґрунтування заявлених
вимог позивач посилався на те, що 09
жовтня 2012 року о 10 год. 00 хв. в м. Одесі по
вул. Корнюшина з боку вул. Балківської
на нерегульованому перехресті вулиць
Корнюшиної і Кордонної ОСОБА_2, керуючи
автомобілем «Hyundai Sonata», д/н НОМЕР_1 не
надав переваги у русі автомобілю «Opel
Vectra», д/н НОМЕР_2, під керуванням водія
ОСОБА_4, який рухався по головній
дорозі, внаслідок чого скоїв з ним
зіткнення. Після чого автомобіль «Opel
Vectra», д/н НОМЕР_2 продовжив рух та скоїв
наїзд на огорожу.

В результаті ДТП автомобілю «Opel Vectra»,
д/н, 2005 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, що
належить санаторію «Одеса» СБУ України
на праві власності на підставі
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу від 24.11.2005 року,
завдано технічних пошкоджень.

Вищевказана дорожньо-транспортна
пригода сталася з вини відповідача,
який керував автомобілем «Hyundai Sonata», д/н
НОМЕР_1. Про це свідчить постанова,
винесена 30.10.2012 р. Малиновським
районним судом, якою ОСОБА_2 було
визнано винним в ДТП та притягнуто до
адміністративної відповідальності.

У судовому засіданні представник
позивача уточнив позовні вимоги, в
частині визначення майнової шкоди, яка
була завдана санаторію «Одеса» СБУ
України, внаслідок порушення правил
дорожнього руху ОСОБА_2 яка становила 106
329 грн. 92 коп.

У зв'язку з тим, що 16.08.2013 НАСК «Оранта»,
де було застраховано цивільно-правову
відповідальність відповідача,
відшкодовано на користь санаторію
страхове відшкодування у розмірі 49 490
грн. 00 коп. санаторій «Одеса» СБУ
України просив стягнути з ОСОБА_2 56 839
грн. 92 коп., а також судові витрати.

Представник відповідача позовні
вимоги визнав частково, так як вважав
суму матеріальної шкоди
необґрунтовано завищеною.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 27 листопада 2013 року позов
задоволений, стягнуто з відповідача на
користь позивача у якості
відшкодування майнової шкоди,
внаслідок ДТП 56839 грн. 92 коп. та судові
витрати в розмірі 1063 грн. 30 коп.

Не погодившись з зазначеним рішенням
суду представник відповідача подав
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду в зв'язку з
тим, що воно постановлено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, невідповідністю висновків суду
обставинам справи з ухваленням нового
рішення про стягнення з відповідача на
користь позивача суми майнової шкоди
яка буде визначена висновком судової
автотоварознавчої експертизи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, сторони, що
з'явилися, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд першої інстанції посилався на те,
що 09 жовтня 2012 року о 10 год. 00 хв. в м.
Одесі по вул. Корнюшина з боку вул.
Балківської на нерегульованому
перехресті вулиць Корнюшиної і
Кордонної водій ОСОБА_2, керуючи
автомобілем «Hyundai Sonata», д/н НОМЕР_1 не
надав переваги у русі автомобілю «Opel
Vectra», д/н НОМЕР_2, під керуванням водія
ОСОБА_4, який рухався по головній
дорозі, внаслідок чого скоїв з ним
зіткнення. Після чого автомобіль «Opel
Vectra», д/н НОМЕР_2 продовжив рух та скоїв
наїзд на огорожу.

В результаті ДТП автомобілю «Opel Vectra»,
д/н, 2005 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, що
належить санаторію «Одеса» СБУ України
на праві власності на підставі
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу від 24.11.2005 року,
завдано технічних пошкоджень.

Вищевказана дорожньо-транспортна
пригода сталася з вини відповідача,
який керував автомобілем «Hyundai Sonata», д/н
НОМЕР_1. Про це свідчить постанова,
винесена 30.10.2012 року Малиновським
районним судом, якою ОСОБА_2 було
визнано винним в ДТП та притягнуто до
адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини четвертої статті
61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що
набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою. Оскільки
постанова Малиновського районного
суду м. Одеси від 30.10.2013 року містить
відповіді на питання про те, чи мала
місце дорожньо-транспортна пригода з
вини ОСОБА_2, суд вважає обставину
винності ОСОБА_2 встановленою,
преюдиціальною та такою, що не підлягає
доведенню.

Згідно з висновком спеціаліста,
складеного ФОП ОСОБА_5, вартість
ремонту автомобіля, що належить
санаторію «Одеса» СБУ України,
становить 106 329 грн. 92 коп., але у зв'язку
з тим, що 16.08.2013 НАСК «Оранта», де було
застраховано цивільно-правову
відповідальність відповідача,
відшкодовано на користь санаторію
страхове відшкодування у розмірі 49490
грн. санаторій «Одеса» СБУ України
частково підтримує позовні вимоги до
ОСОБА_2 на суму 56839 грн. 92 коп.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками, зокрема, є
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. До судових витрат
згідно зі ст. 79 ЦПК України відносяться
судовий збір та витрати, пов'язані з
розглядом справи, зокрема, витрати на
інформаційно-технічне забезпечення;
витрати на правову допомогу; витрати
сторін та їх представників, що
пов'язані з явкою до суду; витрати,
пов'язані із залученням свідків,
спеціалістів, перекладачів та
проведенням судових експертиз;
витрати, пов'язані з проведенням огляду
доказів за місцем їх знаходження та
вчиненням інших дій, необхідних для
розгляду справи.

При подачі позову, позивач сплатив
судовий збір у розмірі 1063 грн. 30 коп.

В межах ст. 79, 88 ЦПК України вказані
судові витрати підлягають стягненню з
відповідача.

Колегія погоджується з висновками суду
першої інстанції в частині визначення
майнової шкоди яка підлягає стягненню
з відповідача на користь позивача.

Єдиною підставою для задоволення
апеляційної скарги представник
відповідач зазначав те, що розмір
майнової шкоди позивачем не доведений,
а тому розмір майнової шкоди повинен
бути стягнутий в розмірі визначеному
експертом.

За клопотанням представника позивача,
колегія призначила судову
товарознавчу експертизу для
встановлення розміру шкоди
заподіяному позивачу.

Згідно з висновком судової
товарознавчої експертизи від 12.03.2014
року (а.с. 111-129) вартість матеріальної
шкоди заподіяної позивачу складає 109803
грн. та є більшою чим зазначив позивач в
позові (106 329 грн. 92 коп.).

На підставі наведеного колегія вважає,
що доводи апеляційної скарги не
містять підстав для скасування рішення
суду першої інстанції в частині
розміру матеріальної шкоди яка
підлягає стягненню з відповідача. При
розгляді справи в суді апеляційної
інстанції відповідач та його
представник після ознайомлення з
висновком експерта просили залишити
рішення суду першої інстанції в
частині визначення розміру
матеріальної шкоди без змін. Рішення
суду першої інстанції в частині
судових витрат просили змінити, та
вирішити питання про повернення
відповідачу пошкодженого
транспортного засобу після сплати
відповідачем всій суми матеріальної
шкоди, оскільки вартість
відновлювального ремонту дорівнює
вартості пошкодженого автомобіля.

Колегія вважає, що рішення суду першої
інстанції підлягає зміні в частині
визначення розміру судових витрат які
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача.

Позивачем в первісних позовних вимогах
ставилося питання про стягнення з
відповідача на користь позивача106 грн.
92 коп. матеріальної шкоди та 1063 грн. 30
коп. судових витрат. В подальшому
позивач 27.11.2013 року подав заяву про
зменшення позовних вимог та просив
стягнути з відповідача 56839 грн. 92 коп. та
судовий збір в розмірі 1063 грн. 30 коп.

Ст. 88 ЦПК України визначено, що стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Рішенням суду задоволені позовні
вимоги про стягнення з відповідача на
користь позивача 56839 грн. 92 коп., а тому
судовий збір повинен бути стягнутий у
розмірі 568 грн. 20 коп.

Оскільки позивач при розгляді справи
зменшив розмір позовних вимог, колегія
роз'яснює позивачу його право на
звернення до суду з відповідною заявою
про повернення судового збору в
порядку визначеному ч.1 п.1 ст.7 Закону
України «Про судовий збір».

Згідно з висновком судової
товарознавчої експертизи від 12.03.2014
року (а.с. 111-129) вартість матеріальної
шкоди заподіяної позивачу складає 109803
грн. яка дорівнює ринковій вартості
автомобіля при цьому у висновку
експерта зазначається, що вартість
відновлювального ремонту складає 163391
грн. 67 коп., що перевищує дійсну ринкову
вартість автомобіля.

Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги
посилався на висновок експертного
автотоварознавчого дослідження (а.с.
8-11) відповідно до якого вартість
матеріальної шкоди заподіяної
позивачу складає 106329 грн. 92 коп. яка
дорівнює ринковій вартості автомобіля

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
відповідно до принципу
диспозитивності посилався на докази
які підтверджують вартість заподіяної
матеріальної шкоди та дійсну ринкову
вартість автомобіля. При розгляді
справи в суді першої інстанції позивач
клопотань про призначення експертизи
для визначення дійсної ринкової
вартості пошкодженого автомобіля та
визначення розміру заподіяної шкоди не
заявляв, а навпаки наполягав на
задоволенні заявлених позовних вимог
відповідно до наданих позивачем
доказів.

Вирішуючи питання про відшкодування
шкоди, завданої майну особи у
результаті дорожньо-транспортної
пригоди, та визначаючи розмір такої
шкоди, суд враховує положення ст. 1192 ЦК
України, згідно з якими суд, з
урахуванням обставин справи, за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і тієї ж якості, полагодити
пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі. Розмір
таких збитків, який підлягає
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення втраченої
речі.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України
збитками є витрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушено (упущена вигода).

У разі коли пошкоджений транспортний
засіб не може бути відновлений або
вартість його відновлювального
ремонту з урахуванням зношеності та
втрати товарної вартості перевищує
його ринкову вартість на момент
пошкодження, розмір шкоди визначається
за ринковою вартістю транспортного
засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди,
пов'язаної з фізичним знищенням
транспортного засобу, регламентується
ст. 30 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників
транспортних засобів».

Згідно з вимогами цієї статті
транспортний засіб вважається фізично
знищеним, якщо його ремонт є технічно
неможливим чи економічно
необґрунтованим та власник
транспортного засобу згоден з
визнанням транспортного засобу
фізично знищеним. Ремонт вважається
економічно необґрунтованим, якщо
передбачені згідно з експертизою,
проведеною відповідно до вимог
законодавства, витрати на ремонт
транспортного засобу перевищують
вартість транспортного засобу до
дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо Ремонт вважається економічно
необґрунтованим, відшкодування шкоди
виплачується у розмірі, який
відповідає вартості транспортного
засобу до дорожньо-транспортної
пригоди та витратам по евакуації
транспортного засобу з місяця
дорожньо-транспортної пригоди. Право
на залишки транспортного засобу
отримує страховик чи Моторно
транспортне страхове бюро України.

Право на залишки транспортного засобу
отримує страховик чи Моторне
транспортне страхове бюро України.
Положення цієї норми на підставі ст. 8
ЦК України можуть застосовуватися про
відшкодування шкоди не лише
страховиком, а й іншими особами, які
несуть відповідальність за заподіяння
шкоди.

На підставі викладеного колегія
вважає за необхідне зобов'язати
Санаторій «Одеса» СБУ України після
сплати ОСОБА_2 на користь Санаторія
«Одеса» СБУ України матеріальної шкоди
в розмірі 56839 грн. 92 коп. повернути
ОСОБА_2 пошкоджений транспортний засіб
«Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_2,
ремонт якого вважається економічно
необґрунтованим.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.3, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 задовольнити частково. Змінити
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 27 листопада 2013 року в
частині визначення розміру судового
збору який підлягає стягненню з ОСОБА_2
на корись Санаторій «Одеса» СБУ
України.

Стягнути з ОСОБА_2 на корись Санаторій
«Одеса» СБУ України судовий збір в
розмір 568 грн. 20 коп.

Зобов'язати Санаторій «Одеса» СБУ
України після сплати ОСОБА_2 на користь
Санаторія «Одеса» СБУ України
матеріальної шкоди в розмірі 56839 грн. 92
коп., повернути ОСОБА_2 пошкоджений
транспортний засіб «Opel Vectra»,
реєстраційний номер НОМЕР_2

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення однак може бути
оскаржено до суду касаційної інстанції
на протязі двадцяти днів.

Головуючий
О.А. Ступаков

Судді
А.П. Бабій

О.Д. Варикаша