У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Хопти С.Ф.,

суддів: Закропивного О.В.,
Лесько А.О.

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю до
ОСОБА_3, третя особи: Ленінська сільська
рада Первомайського району
Миколаївської області, відділ
Держкомзему у Первомайському районі
Миколаївської області, про знесення
самочинно збудованої будівлі, за
касаційною скаргою представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4, на рішення
Первомайського міськрайонного суду
Миколаївської області від 16
вересня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Миколаївської області від 25
грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області (далі -
Інспекція) звернулася до суду із
позовом до ОСОБА_3 про знесення
самочинно збудованої будівлі.
Зазначала, що позаплановою перевіркою
Інспекції, проведеною з 30 травня 2012
року по 7 червня 2012 року встановлено, що
у 2006 році на земельній ділянці по
АДРЕСА_1 ОСОБА_3 самочинно побудовано
зерносховище і під'їзд до нього. 7
червня 2012 року видано припис
№ 131 про усунення недоліків та
необхідність оформити відповідні
документи, які дають право на
експлуатацію зерносховища у строк до 1
вересня 2012 року. 8 червня 2012 року видано
припис про зупинення експлуатації
приміщення зерносховища. Оскільки
указані приписи ОСОБА_3 не виконано у
добровільному порядку, 7 вересня 2012
року Інспекцією винесено припис № 368
про усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил, згідно
якого ОСОБА_3 зобов'язано оформити
відповідні документи, усунути
порушення та зупинити експлуатацію
зерносховища. Остання добровільно не
виконала вимоги приписів Інспекції, у
зв'язку з чим вона просила зобов'язати
відповідача знести самочинно
збудоване зерносховище по АДРЕСА_1 та
покласти на неї витрати із проведення
робіт по знесенню указаної будівлі.

Рішенням Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 16 вересня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Миколаївської
області від 25 грудня 2013 року, позов
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_3 за власні кошти
знести самочинно збудоване
зерносховище в АДРЕСА_1, що розташоване
на місці колишнього саду, навпроти
земельної ділянки по АДРЕСА_2. Вирішено
питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3
- ОСОБА_4, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати судові рішення та закрити
провадження у справі.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Установлено, що 7 червня 2012 року
позивачем було складено акт перевірки
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності фізичною
особою ОСОБА_3, у якому зафіксовано, що
остання 2006 року збудувала
зерносховище без відповідного дозволу,
за відсутності проекту та на земельній
ділянці, яка не була відведена під
будівництво в установленому законом
порядку. Даний об'єкт використовується
відповідачем без прийняття в
експлуатацію.

Із протоколу про адміністративне
правопорушення складеного Інспекцією
державного архітектурно-контролю у
Миколаївській області складеного 7
червня 2012 року, вбачається, що в ході
позапланової перевірки проведеної на
об'єкті «Будівництво зерносховища в
АДРЕСА_1» виявлено експлуатацію
зерносховища без введення в
експлуатацію у порядку передбаченим
діючим містобудівним законодавством.

За результатами перевірки
відповідачем було складено акт від
7 червня 2012 року, винесено припис
№ 131 від 7 червня 2012 року, яким
зобов'язано ОСОБА_3 оформити відповідні
документи, які дають право на
експлуатацію зерносховища в строк до 1
вересня 2012 року, а 8 червня 2012 року
видано припис № 135 про зупинення
експлуатації приміщення.

Актом перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і правил та протоколом
про адміністративне правопорушення,
складеними 7 вересня 2012 року,
встановлено, що вимоги припису № 131 від
7 червня 2012 року ОСОБА_3 не виконано.

Постановою Миколаївською окружного
адміністративного від 9 листопада 2012
року визнано протиправним та скасовано
припис Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області № 135 від 8 червня
2012 року.

Згідно постанови № 546 від 20 червня 2012
року про адміністративне
правопорушення ОСОБА_3 визнано винною у
вчиненні адміністративного
правопорушення передбаченого ч. 13 ст. 96
КпАП -експлуатація об'єктів
будівництва III категорії складності,
які завершені будівництвом з 19 січня 2012
року та не прийняті в експлуатацію.

19 вересня 2012 року за невиконання ОСОБА_3
припису № 131 Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у Миколаївській області
винесено постанову № 799 по справі про
адміністративне правопорушення, якою
визнано відповідача винною у вчиненні
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.
188-42 КпАП України за невиконання
законних вимог (приписів) посадових
осіб центрального органу виконавчої
влади, що реалізує державну політику з
питань державного
архітектурно-будівельного контролю.

Постановою Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 26 лютого 2013 року постанову
№ 546 від 20 червня 2012 року скасовано.

Постановою Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 26 липня 2013 року постанову №
799 від 19 вересня 2012 року також
скасовано.

Відповідно до статті 212 ЦПК України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо за
своїм внутрішнім переконанням.
Результати оцінки доказів
відображаються в рішенні, в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Таким чином, суди мали оцінити припис №
131 з урахуванням вказаних обставин та
винесених судових рішень.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову суд першої інстанції, з
висновками якого погодився й
апеляційний суд, правильно виходив з
того, що відповідачка здійснила
самочинне будівництво зерносховища
без будь-якого дозволу та
документів на розміщення та
будівництво чи реконструкцію даного
об'єкту будівництва. Від добровільного
виконання припису Інспекції № 131 від 7
червня 2012 року відповідачка
відмовилась та вказаних у ньому вимог
про усунення порушень не виконала.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що під час
розгляду справи судами допущені
порушення норм матеріального або
процесуального права.

За таких обставин колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що рішення судів першої
та апеляційної інстанцій ухвалені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для їх скасування відсутні.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Летичівського районного суду
Хмельницької області від 22
травня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Хмельницької області від 21 жовтня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.Ф. Хопта

Судді:
О.В. Закропивний

А.О. Лесько

М.Є. Червинська

В.А.
Черненко