У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі
суддів: Малько О.С., Бондаренко Н.В.,
Шимківа С.С.,

секретар судового засідання:
Пиляй І.С.,

розглянула апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Рівненського
міського суду Рівненської області від
18 лютого 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод
в користуванні житлом шляхом
виселення.

Заслухавши доповідача, пояснення
осіб, які з'явилися в судове засідання,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського
суду від 18 лютого 2014 року позов ОСОБА_2
задоволено, вирішено: усунути
перешкоди в користуванні ОСОБА_2
належним їй на праві власності майном -
кімнатою АДРЕСА_1 шляхом виселення
ОСОБА_1 з цієї кімнати.

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, комунального
підприємства "Наш спільний дім", третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору - ОСББ "Наш спільний
дім" про визнання недійсним договору
купівлі-продажу - відмовлено.

В апеляційній скарзі на це
рішення ОСОБА_1 покликається на його
незаконність через порушення судом
норм матеріального та процесуального
права при розгляді справи.

З 2000 року вона проживає разом з
донькою в спірній кімнаті, сплачує всі
комунальні послуги, в кімнату
вселилась на підставі укладеного між
нею та ВАТ "Газотрон" в усній формі
договору найму житлової кімнати.

В березні 2001 року всі права та
обов'язки ВАТ "Газотрон"перейшли до КП
"Наш спільний дім" після продажу
гуртожитку, в якому вона проживає, а
тому згідно ст.170 Житлового кодексу при
переході права власності на жилий
будинок, в якому знаходиться здане в
найм жиле приміщення, договір найму
зберігає силу до закінчення
зазначеного в ньому строку.

За весь період її проживання в
гуртожитку його власники не
зверталися до суду про примусове її
виселення із займаної кімнати.

При вирішенні питання про її
виселення судом порушено вимоги ст.19
Закону України "Про забезпечення
реалізації житлових права мешканців
гуртожитку", яка забороняє виселення
без попереднього надання іншого
житла.

Відповідно до ст.9 Житлового
кодексу України ніхто не може бути
виселений або обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку, передбачених
законом.

Просить рішення скасувати і
ухвалити нове, яким визнати недійсним
укладений 05 січня 2006 року договір
купівлі-продажу кімнати НОМЕР_1 між
колективним підприємством "Наш
спільний дім" та ОСОБА_2

В поданих запереченнях на
апеляційну скаргу ОСОБА_2 покликається
на повноту та всебічність з'ясування
судом обставин справи, рішення
ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Вказує, що ОСОБА_1 вселилася до її
кімнати без правової на те підстави,
ордер не видавався, а письмовий договір
на проживання чи оренду не укладався.

Відповідно до положень ст.ст.61, 158
Житлового кодексу договір найму
укладається в письмовій формі на
підставі ордера на жиле приміщення,
який для ОСОБА_1 не видавався.

Згідно наданої інформації
колективним підприємством "Наш
спільний дім" ОСОБА_3 не має законних
підстав на проживання в кімнаті НОМЕР_1,
а також не мала і не має права на
одержання у власність даної кімнати.

Зазначає, що вона придбала
кімнату в той час, коли ОСОБА_1 згідно
паспортних даних не мала прописки чи
реєстрації в гуртожитку по АДРЕСА_1, а
для суду не надала жодних належних та
допустимих доказів для підтвердження
законності свого проживанння.

Просить відхилити апеляційну
скаргу ОСОБА_1 і залишити без змін
рішення Рівненського міського суду від
18 лютого 2014 року.

Апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається і
це встановлено в судовому засіданні, що
05 січня 2006 року між колективним
підприємством "Наш спільний дім"
(продавець) та ОСОБА_2 (покупець)
укладено договір купівлі-продажу 0,3/100
частини цегляної будівлі гуртожитку,
яка знаходиться в АДРЕСА_1.

07 червня 2006 року прийнято
рішення про реєстрацію права власності
за ОСОБА_2 на підставі договору
купівлі-продажу, що підтверджується
витягом про реєстрацію права власності
на нерухоме майно. У її власність
перейшла частина 4-го поверху: кімната
НОМЕР_1, загальною площею 15,5 м. кв, яку
займає ОСОБА_1

Задовольняючи позовні вимоги
власника житла , суд обгрунтовано
виходив з доведеності того, що ОСОБА_1
вселилась в цю кімнату і проживає в ній
без жодних на те правових підстав

Судом першої інстанції вірно
застосовано положення ст.ст. 61, 158
Житлового кодексу про письмову форму
договору оренди на жиле приміщення та
ст.ст.58, 129 цього кодексу - про ордер як
підставу для вселення.

ОСОБА_1 не надала суду жодних
доказів укладення усного договору
оренди житла, що є її обов'язком
відповідно до положень ст.60 ЦПК
України.

Покликання ОСОБА_1 в апеляційній
скарзі на неправдивість тверджень
директора комунального підприємства
"Наш спільний дім" про те, що в момент
укладення договору купівлі-продажу
кімнати АДРЕСА_1 в гуртожитку вона не
проживала,- не заслуговують на увагу,
оскільки лише 25 грудня 2007 року вона
зареєстрована в гуртожитку в АДРЕСА_1
(згідно відмітки в паспорті), тобто
через півроку після реєстрації права
власності на нерухоме майно ОСОБА_2

Рішення суду першої інстанції
ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не
спростовують викладених у ньому
висновків.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, 313-315, 317, 319, 323-325
Цивільного процесуального кодексу
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Рівненського міського
суду Рівненської області від 18 лютого
2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку сторонами та
особами, які беруть участь у справі,
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: Малько О.С.
Бондаренко Н.В.
Шимків С.С.