Ухвала

іменем україни

10 квітня 2014 рокум.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євграфової Є.П.,

суддів: Горелкіної Н.А.,
Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Берегівської
міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті
особи: КП «Берегівське бюро технічної
інвентаризації БРР», Берегівська
державна нотаріальна контора,
реєстраційна служба Берегівського
районного управління юстиції
Закарпатської області, про скасування
свідоцтва та державної реєстрації про
право власності, визнання права
власності на Ѕ частини квартири; за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи:
ОСОБА_3, відділ ДВС Берегівського РУЮ,
приватний нотаріус Берегівського
районного нотаріального округу ОСОБА_5,
Берегівська міська рада, відділ
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Берегівського РУЮ, про визнання
свідоцтва про посвідчення права
власності на квартиру недійсним,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
виконавчого комітету Берегівської
міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті
особи: КП «Берегівське бюро технічної
інвентаризації БРР», Берегівська
державна нотаріальна контора,
реєстраційна служба Берегівського
районного управління юстиції
Закарпатської області, про скасування
свідоцтва та державної реєстрації про
право власності, визнання права
власності на Ѕ частини квартири.

ОСОБА_4 заявив зустрічний позов до
ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, відділ ДВС
Берегівського РУЮ, приватний нотаріус
Берегівського районного нотаріального
округу ОСОБА_5, Берегівська міська рада,
відділ державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно реєстраційної
служби Берегівського РУЮ, про визнання
свідоцтва про посвідчення права
власності на квартиру недійсним.

Рішенням Берегівського районного суду
Закарпатської області від 09 вересня 2013
року позови задоволено частково.

Визнано недійсним свідоцтво про право
власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1
від 24 лютого 2012 року.

Зобов'язано відділ державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Берегівського РУЮ скасувати
реєстрацію права власності на квартиру
АДРЕСА_1.

У решті позовів відмовлено. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 02 грудня 2013
року зазначене судове рішення
скасовано. Ухвалено нове рішення, яким
в задоволенні позовів відмовлено.

У поданих касаційних скаргах ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 просять рішення апеляційного
суду скасувати, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційних скарг, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційні скарги підлягають
відхиленню з огляду на наступне.

Задовольняючи частково об'єднані
позовні вимоги, суд першої інстанції
виходив із того, що на сьогодні виділ
частки боржника ОСОБА_6 не проведено,
кредитор з такою вимогою до суду не
звертався. Визнання спадщини
відумерлою в порядку ст. 1277 ЦК України
не проведено; таким чином, державним
виконавцем було виставлено на прилюдні
торги нерухоме майно - спірну квартиру,
відносини власності відносно якої не
врегульовано, тобто не виділені частки
спільного сумісного майна та не
вирішено питання відумерлості
спадкового майна. Крім того, в
свідоцтві про право власності ОСОБА_2
на спірне майно, посвідчене приватним
нотаріусом 24 лютого 2012 року, зазначено,
що квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_3, що
не відповідає дійсності, а також
зазначено ст. 61 Закону України «Про
виконавче провадження» як підставу
проведення нотаріальної дії, хоча така
не передбачена ст. 34 Закону України
«Про нотаріат». Отже, дане свідоцтво
визнано недійсним відповідно до вимог
ст. 203 ЦК України.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення, та
відмовляючи в позовах, посилався на
наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно з договором купівлі-продажу від
16 квітня 2005 року ОСОБА_3 купила спірну
квартиру. Відповідно до листа КП «ББТІ
БРР» від 09 квітня 2013 року № 95 вказана
квартира зареєстрована за ОСОБА_3 на
праві приватної власності.

Після смерті ОСОБА_6 ні його дружина, ні
його дочка спадщину не прийняли. У свою
чергу Берегівська міська рада жодних
дій з визнання спадщини відумерлою не
здійснила, тобто спадщина ОСОБА_6
відумерлою не визнана.

Рішенням Берегівського районного суду
від 02 липня 2008 року стягнуто із ОСОБА_3
та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 700 тис. грн
боргу та судових витрат. Указане
рішення набрало законної сили та
виконавчий лист знаходиться у відділі
ДВС Берегівського РУЮ

На стадії виконання вищевказаного
рішення у зв'язку з тим, що прилюдні
торги з реалізації описаного та
арештованого майна ОСОБА_6 не відбулися
через відсутність покупців, відповідно
до ч. 6 ст. 62 Закону України «Про
виконавче провадження» державним
виконавцем запропоновано ОСОБА_2
вирішити питання щодо залишення за ним
нереалізованого майна ОСОБА_3 У
подальшому відділом ДВС був складений
акт від 22 лютого 2012 року про передачу
стягувачу нереалізованого нерухомого
майна в рахунок погашення боргу, на
підставі якого приватним нотаріусом 24
лютого 2012 року видано відповідне
свідоцтво про право власності на
квартиру, яке зареєстровано ОСОБА_2 19
березня 2012 в КП «ББТІ БРР».

У зв'язку з наведеним ОСОБА_2 є
добросовісним набувачем спірної
квартири.

Відповідно до ч. 2 ст. 388 ЦК України майно
не може бути витребувано від
добросовісного набувача, якщо воно
було продане у порядку, встановленому
для виконання судових рішень.

Крім цього, приватний нотаріус видав
ОСОБА_2 свідоцтво про право власності
на спірну квартиру на підставі п. 6 ст. 34
Закону України «Про нотаріат».

Згідно з п. 6 ст. 34 Закону України «Про
нотаріат» нотаріуси видають свідоцтва
про придбання майна з прилюдних торгів
(аукціонів), якщо прилюдні торги
(аукціони) не відбулися.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Установлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення
апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права; наведені в
касаційних скаргах доводи висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів cудової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_4
відхилити.

Рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 02 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.П.
Євграфова

судді:
Н.А. Горелкіна

В.І. Журавель