АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/2978/14
Головуючий 1 інстанції -
Нев»ядомський Д.В. Справа № 2-640/3005/13/10
Доповідач - Кірсанова Л.І.
Категорія - право власності
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - судді:
Кірсанової Л.І.

суддів: Пилипчук Н.П.,
Трішкової І.Ю.,

при секретарі: Асєєвій В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою Управління
комунального майна і приватизації
Департаменту економіки та
комунального майна Харківської
міської ради на рішення Київський
районний суд м. Харкова від 06 березня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління комунального майна і
приватизації Департаменту економіки
та комунального майна Харківської
міської ради, КП «Жилкомсервіс» треті
особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 про визнання дій протиправними,
зняття житлового будинку з балансу,
стягнення безпідставно отриманих
коштів та відшкодування моральної
шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з вказаним позовом, який уточнила.

В обґрунтування свого уточненого
позову вказала, що рішенням Київського
районного суду м.Харкова від 12.11.2002
року, яке набрало чинності 12 січня 2004
року, за позовом ОСОБА_9 та ОСОБА_3 про
визнання права власності на будинок
АДРЕСА_1 встановлено, що будинок по
АДРЕСА_1 належав на праві приватної
власності ОСОБА_10. Після смерті ОСОБА_10
право власності перейшло його
спадкоємцям ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та
ОСОБА_14

Згідно з рішенням Київського
районного суду від 23.11.2009, рішенням
колегії суддів судової палати у
цивільних справа апеляційного суду
Харківської області від 09.02.2010 року 1/2
вказаного будинку АДРЕСА_1 належить на
праві приватної власності ОСОБА_3 Право
власності на цей будинок зареєстроване
в КП «Харківське міське бюро технічної
інвентаризації - 1/4 частина будинку за
ОСОБА_9, 3/4 будинку за ОСОБА_3

Управління комунального майна та
приватизації Департаменту економіки
та комунального майна Харківської
міської ради видало Розпорядження від
28.02.2007 р. № 198 та уклало договір від
28.02.2007 року №1288/125 з КП "Жилкомсервіс"
про передачу в господарське відання і
взяття на баланс будинку по АДРЕСА_1 як
будинок комунальної власності.

Управління комунального майна та
приватизації Департаменту економіки
та комунального майна Харківської
міської ради не мало права у 2007 році
передавати на баланс КП
„Жилкомсервису" вказаний будинок , так
як він належав приватним особам.

Ввважає, що прийняте Розпорядження
Управління комунального майна та
приватизації Харківської міської ради
від 28.02.2007 р. № 198 та договір про
передачу в господарське відання майна
комунальної власності територіальної
громади м. Харкова від 28.02.2007 р. №1278/125
порушує її права .

Ніякого правовстановлюючого
документу стосовно належності цього
будинку до комунальної власності не
існує, а реєстрація цього будинку у
житловому фонді Київської районної
ради м. Харкова скасована Рішенням
Київського районного суду м. Харкова у
справі від 12.11.2002 року, яке набрало
чинності 12 січня 2004 року.

В будинку АДРЕСА_1 172,87 кв.м займають
громадяни ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яких вселив
Київський райвиконком. Позивачка не
заперечувала проти того, щоб вони
продовжували мешкати в будинку,
пропонувала міській раді скласти
окрему угоду між ними - власниками та
міською радою, який би зафіксував
відносини стосовно подальшого
проживання громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_5
Однак міськрада відмовилася від цього.
Таким чином, позивачка не має підстав
отримувати квартирну плату від
мешканців, яка б витрачалася на ремонт
та експлуатацію будинку. Квартирну
плату з цих мешканців отримує
«Жилкомсервис».

Квартирна плата (плата за
обслуговування будинку), яку незаконно
отримав «Жилкомсервис» з мешканців
квартири №2 складає 14 025 гривень.

Комунальне підприємство
«Жилкомсервис», яке безпідставно
отримало в господарське відання
будинок по АДРЕСА_1, не маючи
відповідного договору з власником
будинку, весь час намагалося і
намагається отримати від неї квартирну
плату. Вона отримувала листи від
колекторської фірми ЧП Аргумент з
вимогою заплатити безпідставно
нараховану квартплату. В листах їй
погрожували, що звернуться до суду і
конфіскують її майно.

12.11.2012 р. позивачка отримала досудове
повідомлення від КП «Жилкомсервіс», що
вона вона має борг перед КП
«Жилкомсервіс» в сумі 9011.42 грн. Ніяких
доказів виникнення цього боргу їй , як
власнику будинку, надано не було.

Ці попередження нанесли позивачу
моральну шкоду, яка виразилася в тому,
що вона хвилювалася, не могла
повноцінно спілкуватися з колегами і
друзями, бо боялася, що вони будуть
вважати її недобросовісною людиною та
безвідповідальним громадянином.
Внаслідок неправомірних дій посадових
осіб відповідачів вона була змушена
витрачати час на збирання доказів,
складання документів, звернення до
суду, участь у судових засіданнях. У неї
порушилися життєві плани, вона змушена
нервуватися, уся ця ситуація, починаючи
із невиконання судових рішень, що
набрали законної сили, є для неї
стресовою, і кожне судове засідання у
справі призводить до поглиблення цього
стресу. Причинену моральну шкоду
оцінює у одну тисячу гривень (1000
гривень).

Представник відповідача Управління
комунального майна та приватизації
Департаменту економіки та
комунального майна Харківської
міської ради вказаний позов не визнав.
В письмових пояснення вказав, що
Житловий будинок по АДРЕСА_1 є об'єктом
комунальної власності територіальної
громади м. Харкова на підставі рішення
Харківської міської ради від 28.09.1992 р.
«Про комунальну власність міста».

КП «Харківське міське БТІ» було
зареєстровано житловий будинок по
АДРЕСА_1 за ЖЕО Київського району м.
Харкова на підставі рішення
виконавчого комітету Київської
районної Ради народних депутатів м.
Харкова №31-6 від 05.02.1991р.

У період з 1949р. по 1992р. на підставі
рішень та ордерів виконавчого комітету
Київської районної Ради народних
депутатів до житлового будинку по
АДРЕСА_1 були вселені чотири родини.

Не заперечує, що на підставі рішення
Київського районного суду м. Харкова
від 12.11.2002р. та ухвали апеляційного суду
Харківської області від 12.01.2004р. ОСОБА_3
та ОСОБА_9 є власниками1/2 частини
житлового будинку по АДРЕСА_1.

Вказаними рішеннями визнано недійсним
рішення виконавчого комітету
Київської районної Ради народних
депутатів м. Харкова в частині
реєстрації будинку по АДРЕСА_1 за ЖЕО
Київського району м. Харкова.

Рішенням Київського районного суду м.
Харкова від 23.11.2009р. за позивачем
визнано право власності на 1/2 частину
будинку по АДРЕСА_1. Дане рішення суду
набрало законної сили.

Житловий будинок по АДРЕСА_1 перебуває
на балансі підприємства на підставі
розпорядження Управління комунального
майна та приватизації від 28.02.2007р. № 198
та договору про передачу в
господарське відання майна
комунальної власності територіальної
громади м. Харкова від 07.09.2006р. № 1278 (у
редакції від 28.02.2007р. № 1288). Загальна
площа будинку складає 434,23кв.м.

Згідно технічного паспорту на житловий
будинок по АДРЕСА_1, від 05.08.2010р. площа
вказаного будинку змінилася і складає
492,8 кв. м у зв'язку з тим, що деякі
приміщення самовільно збудовані та
переобладнані.

Крім того, житловий будинок по АДРЕСА_1,
літ. «А-2» є пам'яткою історії місцевого
значення та внесено до переліку
пам'яток м. Харкова розпорядженням
виконавчого комітету Харківської
обласної ради від 18.09.1997р. №975.

06.01.2012 року ОСОБА_3 була надана
відповідь на її звернення стосовно
списання з балансу КП «Жилкомсервіс»
житлового будинку по АДРЕСА_1,
відповідно до якої питання щодо зняття
з балансу КП «Жилкомсервіс» житлового
будинку по АДРЕСА_1 буде розглянуто
після погодження з органами охорони
культурної спадщини та оформлення
ОСОБА_3 права власності на самовільно
збудовані та переобладнані приміщення
відповідно до Порядку перепланування і
(або) переобладнання жилих будинків та
жилих приміщень у місті Харкові,
затвердженого рішенням Харківської
міської ради від 23.02.2011р. № 162/11. Таким
чином, позивачу не відмовили у списанні
з балансу КП «Жилкомсервіс» житлового
будинку по АДРЕСА_1. До цього часу
погодження органу охорони культурної
спадщини не надано, а також не надано
технічного паспорту на будинок з
погашенням штампу КП «Харківське
міськБТІ» про самочинне будівництво.

В судовому засіданні представник
відповідача КП «Жилкомсервис» проти
позову заперечував в повному обсязі з
тих самих підстав, як і представник
Управління комунального майна і
приватизації Департаменту економіки
та комунального майна Харківської
міської ради.

Треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 в судове засідання не
з'явилися, хоча неодноразово були
повідомлені про час та місце судових
засідань.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому
засіданні позов не визнала, пояснила,
що оплачує комунальні платежі КП
«Жилкомсервис». ОСОБА_3 ніяких
комунальних послуг їй не надає.

Рішенням Київського районного суду м.
Харкова від 06 березня 2014 року позов
ОСОБА_3 задовольний частково. Вирішено
визнати протиправним та скасувати
розпорядження Управління комунального
майна та приватизації Департаменту
економіки та комунального майна
Харківської міської ради від 28.02.2007 р. №
198 та договір про передачу в
господарське відання майна
комунальної власності територіальної
громади м. Харкова від 28.02.2007 року №1278/125
та №1288 у частині, що стосується будинку
по АДРЕСА_1. Покладено обов»язок на КП
«Жилкомсервис» у м. Харкові зняти зі
свого балансу та передати ОСОБА_3
житловий будинок, розташований за
адресою: АДРЕСА_1 за актом
прийому-передачі, в якому зафіксувати
технічний стан будинку та
переобладнання, які були зроблені в
період з 1990 року до 2007 року. В іншій
частині про стягнення безпідставно
отриманих коштів та відшкодування
моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління
комунального майна і приватизації
Департаменту економіки та
комунального майна Харківської
міської ради, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неповне з'ясування
обставин, що мають значення у справі,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
скасувати та постановити нове рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі. В
обґрунтування доводів апеляційної
скарги посилається на ті ж докази, що і
в суді першої інстанції.

ОСОБА_3 вказане рішення не
оскаржила. В запереченнях на
апеляційну скаргу вона просить рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Вислухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_3 в частині визнання
протиправними та скасування
розпорядження Управління комунального
майна та приватизації Харківської
міської ради від 28.02.2007 року № 198 та
договір про передачу в господарське
відання майна комунальної власності
територіальної громади м. Харкова від
28.02.2007 року № 1278/ 125 та № 1288 у частині, що
стосується будинку по АДРЕСА_1 та
зняття цього житлового будинку з
балансу суд першої інстанції виходив з
того, що орган місцевого
самоврядування, а саме Управління
комунального майна та приватизації
Харківської міської ради, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.
Ніякого правовстановлюючого документу
стосовно належності вказаного будинку
до комунальної власності не існує, а
реєстрація цього будинку у житловому
фонді Київської районної ради м.
Харкова скасована Рішенням Київського
районного суду м. Харкова, яке набрало
чинності 12 січня 2004 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 в частині стягнення з КП
«Жилкомсервіс» безпідставно отриманих
коштів суд першої інстанції виходив з
того, що оскільки, КП «Жилкомсервіс»
надавав третім особам комунальні
послуги та здійснював обслуговування
будинку та прилеглої території, треті
осби сплачували комунальні платежі
саме КП «Жилкомсервіс», а позивачка не
здійснювала надання таких послуг.
Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог в частині стягнення моральної
шкоди, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачкою, всупереч ст. 60 ЦПК
України та ст. 1167 ЦК України не доведено
спричинення їй моральної шкода.

Судова колегія погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, так
як він відповідає вимогам закону та
зібраним доказам.

Матеріали справи свідчать, що рішенням
Київського районного суду м. Харкова
від 12.11.2002 року у справі 2-17/7, яке набрало
чинності 12 січня 2004 року, за позовом
ОСОБА_9 та ОСОБА_3 про визнання права
власності на будинок АДРЕСА_1
встановлено, що будинок по АДРЕСА_1
належав на праві приватної власності
ОСОБА_10, після смерті якого право
власності на вказаний будинок
перейшло його спадкоємцям ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 Також суд
встановив, що доказів про перехід права
власності на будинок до держави суду не
надано.

Згідно з рішенням Київського
районного суду від 23.11.2009 року рішенням
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області від 09.02.2010 року 1/2
цього будинку АДРЕСА_1 належить на
праві приватної власності ОСОБА_3

Відповідно до ст.182 ЦК України та
ч.І ст. З, „«Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень» право власності на будинок
АДРЕСА_1 зареєстроване в КП «Харківське
міське бюро технічної інвентаризації
за р№ 4955154 - 1/4 частина будинку за
ОСОБА_9, - 3/4 будинку за ОСОБА_3

Відповідно до ст. 61 Цивільно
процесуального кодексу України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких бере
участь особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Управління комунального майна та
приватизації Департаменту економіки
та комунального майна Харківської
міської ради видало Розпорядження від
28.02.2007 р. № 198 та уклало договір від
28.02.2007 року №1288/125 з КП "Жилкомсервіс"
про передачу в господарське відання і
взяття на баланс будинку по АДРЕСА_1 як
будинок комунальної власності.

Управління комунального майна та
приватизації Департаменту економіки
та комунального майна Харківської
міської ради не мало права у 2007 році
передавати на баланс КП
„Жилкомсервису" будинок по АДРЕСА_1 так
як будинок належав приватним особам.

Згідно відповіді від 14.04.2005 р. КП
«Харківське міське бюро технічної
інвентаризації», згідно з Рішенням
Київського районного суду м. Харкова
від 12.11.2002 р. ухвали колегії суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
від 12.01.2004 р. анульована реєстрація
права власності на будинок по АДРЕСА_1
за ЖЕО Київського району м. Харкова.
Територіальна громада в особі
Харківської міської ради не мала і не
має ніякого правовстановлюючого
документу на вказаний будинок.

З Рішення Харківської міської влади
від 28.09.1992 р., вбачається що в комунальну
власність прийняти об'єкти згідно
Переліку. В цьому переліку будинок по
АДРЕСА_1 відсутній.

В зв»язку з наведеним суд першої
інстанції обґрунтовано визнав, що
Управління комунального майна та
приватизації Харківської міської ради,
їхні посадові і службові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Ніякого правовстановлюючого
документу стосовно належності
будинку АДРЕСА_1 до комунальної
власності не існує, а реєстрація цього
будинку у житловому фонді Київської
районної ради м. Харкова скасована
рішенням Київського районного суду м.
Харкова у справі від 12.11.2002 року, яке
набрало чинності 12 січня 2004 року. Крім
того, суд правильно вказав, що
розпорядження Управління комунального
майна та приватизації
Департаменту економіки та
комунального майна Харківської
міської ради від 28.02.2007 р. № 198 та
договір про передачу в господарське
відання майна комунальної власності
територіальної громади м. Харкова від
28.02.2007 року №1278/125 та №1288 у частині, що
стосується будинку по АДРЕСА_1,
підлягає скасуванню як протиправне.

Суд першої інстанції з огляду на
вказане правильно зобов'язав КП
«Жилкомсервис» у м. Харкові зняти зі
свого балансу та передати ОСОБА_3
житловий будинок, розташований за
адресою АДРЕСА_1 за актом прийому-
передачі, в якому зафіксувати
технічний стан будинку та
переобладнання, які були зроблені в
період з 1990 року до 2007 року.

Відмовляючи ОСОБА_3 в задоволенні
позовних вимог про стягнення
безпідставно отриманих коштів суд
першої інстанції обґрунтовано виходив
з того, що КП «Жилкомсервіс» надавав
третім особам комунальні послуги і
здійснював обслуговування будинку та
прилеглої території, треті особи
сплачували комунальні платежі саме КП
«Жилкомсервіс», а позивачка не
здійснювала надання таких послуг.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними рішеннями,діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених ч.2 цієї
статті.

Відповідно до п. 5 ч. 2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» N 5 від 25.05.2001 року
«Про внесення змін та доповнень до
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 р. N 4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювана, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювана та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Згідно ст.ст. 11,60 ЦПК України суд
розглядає справу не інакше, як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін чи інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана дове сти ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і докази
подають ся сторонами і іншими особами,
які беруть участь у справі.Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

В зв»язку з наведеним відмовляючи в
задоволенні позовних вимог про
стягнення моральної шкоди районний суд
обґрунтовано визнав, що позивачкою не
доведено спричинення їй моральної
шкоди.

За таких обставин судова колегія
вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано задовольнив частково
позовні вимоги ОСОБА_3

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд
першої інстанції постановив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Судом першої інстанції правильно
досліджені і оцінені обставини по
справі, надані сторонами докази.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин підстав для
зміни або скасування судового рішення
судова колегія не вбачає.

Відповідно, апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст.
307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
комунального майна і приватизації
Департаменту економіки та
комунального майна Харківської
міської ради, відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Харкова від 06 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:
Судді: