Справа № 212/2-3048/10
Провадження № 2/127/428/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25.03.2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого - судді Овсюк Є.
М.,

при секретарі - Олійник І.Ю.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за позовом Крижопільського районного
споживчого товариства до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

25.03.2009 р. Крижопільське районне
споживче товариство звернулось в суд з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення 214947
гривень збитків.

В позові зазначає, що ОСОБА_1 виконуючи
обов'язок арбітражного керуючого у
грудні 2003 р. по запобіганню визнання
Крижопільського РСТ банкрутом,
оздоровлення фінансово-господарського
становища підприємства-боржника та
задоволення вимог кредиторів, як
арбітражно керуючий, не належно
виконала покладені Господарським
судом Вінницької області обов'язки
керуючого санацією Крижопільського
РСТ та всупереч рішення комітету
кредиторів про Мирову Угоду, здійснила
незаконну реалізацію чотирьох
магазинів споживчого товариства,
завдавши матеріальних збитків
Крижопільському РСТ в сумі 214947 гривень.

Вінницька обласна спілка споживчих
товариств погасила боргові
зобов'язання Крижопільського РСТ і не
було підстав для продажу чотирьох
магазинів всупереч рішенню комітету
кредиторів та відсутності боргу. Гроші
від продажу чотирьох магазинів на
рахунок Крижопільського РСТ не
надійшли.

З врахуванням зазначених фактів
відносно ОСОБА_1 була порушена
кримінальна справа і вироком суду від
23.10.2008 р. її визнано винною у вчиненні
злочину за статтею 367 ч.2 КК України та
визначено покарання у вигляді двох
років позбавлення волі з позбавленням
права обіймати посади, пов'язані з
розпорядженням майна на два роки.

На підставі ст. ст. 1п. «б» 14 Закону
України «Про амністію» від 31.05.2005р.
ОСОБА_1 звільнено від основного та
додаткового покарання по амністії, але
причинені збитки Крижопільському РСТ
вона не відшкодувала, в зв'язку з чим
виникла потреба в пред'явлені даного
позову.

Ухвалою суду від 23.06.2009 р. провадження
по даній справі зупинено до вирішення в
касаційному порядку кримінальної
справи по обвинуваченню ОСОБА_1

Ухвалою суду від 25.01.2009 р. відновлено
провадження по даній цивільній справі
в зв'язку з тим, що вироком Верховного
суду України від 14.07.2009 р. вирок
Крижопільського районного суду
Вінницької області від 23.10.2008 р. щодо
ОСОБА_1 скасовано, а провадження по
справі щодо неї на підставі ст.1 п. «б»
ст.6 ЗУ «Про амністію» від 31.05.2005 р.
закрито, звільнивши її від
кримінальної відповідальності за ч.2
ст.367 КК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Вінниці від 12.05.2010 р. до участі в справі
в якості співвідповідачів залучені
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Заявою Крижопільського РСТ до
Ленінського районного суду м. Вінниці
від 30.06.2010 р. про зміну суми заподіяної
шкоди уточнений позов і позивач
просить стягнути з ОСОБА_1 38749 грн.

Ухвалою суду від 26.07.2010 р. провадження
по даній цивільній справі зупинено до
вирішення цивільної справи за позовом
ОСОБА_2 до Крижопільського РСТ про
визнання права власності на нерухоме
майно.

Ухвалою суду від 07.12.2010 р. відновлене
провадження по даній цивільній справі,
оскільки рішення Крижопільського
районного суду Вінницької області від
21.06.2010 р. по справі за позовом ОСОБА_2 до
Крижопільського РСТ про визнання права
власності на нерухоме майно набуло
законної сили.

Ухвалою суду від 10.02.2011 р. зупинено
провадження по даній справі до
вирішення цивільної справи за позовом
ОСОБА_2 до Крижопільського РСТ, ОСОБА_1
про визнання договору купівлі-продажу
нерухомого майна дійсним та визнання
права власності на нежиле приміщення.

Ухвалою суду Ленінського районного
суду м. Вінниці від 05.06.2012 р. відновлено
провадження по даній цивільній справі
в зв'язку з тим, що ухвалою Піщанського
районного суду Вінницької області від
14.05.2012 р. позов ОСОБА_2 до
Крижопільського РСТ, ОСОБА_1 про
визнання договору купівлі-продажу
нерухомого майна дійсним та визнання
права власності на нежиле приміщення
залишено без розгляду.

Ухвалою судді Ленінського районного
суду м. Вінниці від 09.08.2012 р. провадження
по даній справі зупинено до вирішення
іншої справи.

Ухвалою судді Вінницького міського
суду Вінницької області від 15.01.2014 р.
відновлено провадження по даній справі
в зв'язку з винесенням Піщанським
районним судом Вінницької області
рішення від 16.12.2013 р.

В процесі розгляду справи позивач
просить стягнути з ОСОБА_1 73 000 грн.
оскільки інші кошти від продажу
чотирьох магазинів надійшли до каси
Крижопільського РСТ, а саме від ОСОБА_4
29.12.2003 р. по платіжному дорученню №73 в
сумі 17880 грн.; від ОСОБА_2 по платіжному
дорученню №12 від 27.12.2003 р. в сумі 38740
грн.; від ОСОБА_5 по платіжному
дорученню №48 від 29.12.2003 р. в сумі 9908 грн.
і від ОСОБА_3 по платіжному дорученню
№11 від 29.12.2003 р. в сумі 6010 грн.

ОСОБА_1 19.02.2004 р. зняла з рахунку
Крижопільського РСТ 73000 грн. з
одержаних за продаж магазинів і до
нинішнього часу ці гроші не повернуті в
касу позивача.

В судовому засіданні представник
позивача Прицюк А.В. підтримав позов,
обгрунтовуючи його викладеними в ньому
обставинами.

Відповідач ОСОБА_1 і її представник
просять відмовити в задоволенні
зазначеного позову, посилаючись на те,
що позовна заява не обгрунтована, не
базується на доказах, крім того на
думку відповідача і її представника
суд має відмовити в задоволенні позову
про стягнення збитків в зв'язку зі
спливом строків позовної давності, про
що суду надана заява про застосування
строків позовної давності.

Представник відповідача ОСОБА_2 і
відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні
просять відмовити в позові до них, про
що надали суду відповідні пояснення.

Від відповідачів ОСОБА_4 і ОСОБА_3
надійшли до суду заяви про слухання
цивільної справи без їх участі і
прийняття рішення на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи,
встановивши факти і відповідні їм
правовідносини суд приходить до
висновку про наявність підстав для
часткового задоволення позову,
приймаючи до уваги наступне.

По справі вставлено, що в 2003 р.
Господарським судом Вінницької
області було розпочато процедуру
банкрутства Крижопільського РСТ.
ОСОБА_1 була призначена арбітражним
керуючим. Відповідно до вироку
Крижопільського районного суду
Вінницької області від 23 жовтня 2008 р.
ОСОБА_1 була засуджена за ч.2 ст.367 КК
України за те, що в грудні 2003 р.
виконуючи службові обов'язки
арбітражного керуючого, через
несумлінне ставлення до них, без згоди
комітету кредиторів та проведення
торгів, без врахування наміру укласти
мирову угоду про оздоровлення
фінансово-господарського становища
здійснила продаж основних засобів 1
групи Крижопільського РСТ, спричинивши
збитки в сумі 214947 гривень. ОСОБА_1 з цим
твердженням обвинувачення погодилась,
визнала себе винною, про що зазначено у
вироку суду.

Ухвалою колегії суддів Судової палати
у кримінальних справах Верховного Суду
України від 14 липня 2009 р. цей вирок
скасовано, а провадження у справі щодо
ОСОБА_1 на підставі п. «б» ст.1, ст.6
Закону України «Про амністію» від 31
травня 2005 р. закрито. При цьому цією
ухвалою встановлено, що висновки суду
про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні
злочину передбаченого ч.2 ст.367 КК
України, відповідають фактичним
обставинам справи, визнаним судом
доведеними та ґрунтуються на доказах,
досліджених судом у порядку ч.3 ст.299 КПК
України стосовно тих фактичних
обставин справи, які ОСОБА_1 не
заперечувались.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок
у кримінальному провадженні, що набрав
законної сили обов'язковий для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Як встановлено по справі в 1 групу
основних засобів майна
Крижопільського РСТ, які ОСОБА_1
продала приватним підприємцям входили
чотири магазини споживчого товариства
по оплатним договорам купівлі-продажу,
що підтверджується договорами та
актами передач, актом тематичної
документальної ревізії про відчуження
основних засобів, які містяться в
матеріалах кримінальної справи, яка
знаходиться для огляду в розпорядженні
суду.

Укладені договори купівлі-продажу
магазинів в зв'язку зі зміною
законодавства станом на 2004 р. не дали
можливості набувачам зареєструвати
свою власність і вони вимушені були
звертатись до суду з позовами про
визнання цих договорів дійсними і
визнання за ними права власності на
придбане майно.

Останній з цих позовів був розглянутий
Апеляційним судом Вінницької області
від 28.02.2014 р., яким залишено без змін
рішення Піщанського районного суду
Вінницької області від 16 грудня 2013 р. в
частині визнання за ОСОБА_2 право
власності на приміщення магазину-кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованому в
АДРЕСА_1.

Інші три магазини були продані ОСОБА_4
за 17880 гривень, ОСОБА_3 за 6010 гривень,
ОСОБА_5 за 9908 гривень.

Як зазначає позивач в заяві про зміну
суми заподіяної ОСОБА_1 шкоди від 30.06.2010
р. від покупців магазинів проданих
ОСОБА_1 надійшли кошти, а саме: від
ОСОБА_4 29.12.2003 р. по платіжному дорученню
№73 в сумі 17880 грн.; від ОСОБА_2 по
платіжному дорученню №12 від 27.12.2003 р. в
сумі 38740 грн.; від ОСОБА_5 по платіжному
дорученню №48 від 29.12.2003 р. в сумі 9908 грн.
і від ОСОБА_3 по платіжному дорученню
№11 від 29.12.2003 р. в сумі 6010 грн.

По грошовому чеку наявному в
матеріалах справи ОСОБА_1 після
отримання цих коштів 19.02.2004 р. зняла з
рахунку Крижопільського РСТ 73000
гривень для повернення приватним
підприємцям за закуплені ними
магазини. Покупці ОСОБА_5, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 підтвердили повернення їм
раніше перерахованих ними грошових
коштів, а ОСОБА_2 вказала, що грошові
кошти в сумі 36739 гривень за договором
купівлі-продажу магазину-кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1» за якій вона заплатила
від арбітражного керуючого ОСОБА_1 не
отримувала та обставин звернення
ОСОБА_1 до неї про розірвання договору
купівлі-продажу магазина не пригадує.
Зазначене підтверджується постановою
слідчого прокуратури Крижопільського
району Вінницької області від 22 серпня
2008 р. Як зазначає позивач дані суми до
нинішнього часу рахуються на балансі
Крижопільського РСТ як недостача.

В судовому засіданні ОСОБА_1 визнала
факт зняття з рахунку 73000 гривень для
повернення покупцям, в тому числі 36739
гривень, які повинна була віддати
ОСОБА_2, вказуючи що ці гроші були
віддані, а інша частина була
використана на інші цілі, але
документально підтвердити цього не
може.

Відповідно до ст.. 1168 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірним рішенням,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкоди, завдано
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених ст.61 цього
кодексу. Частиною 4 цієї статті
зазначено, що доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях. Суд з
врахуванням наведеного вважає, що
повернення ОСОБА_1 в касу
Крижопільського РСТ коштів в сумі 36739
гривень із знятих 73000 гривень нічим нею
не підтверджено є матеріальною шкодою,
завданою Крижопільському РСТ, а отже
вимога позивача про стягнення коштів в
зазначеній сумі підлягає до
задоволення.

ОСОБА_1 і її представник звернулись до
суду в ході розгляду справи про
застосування строків позовної
давності, зазначаючи, що позивач
обгрунтовуючи свій позов вказує що
збитки були завдані йому в грудні 2003 р.
і отже звертаючись до суду 25.03.2009 року
пропустив строк позовної давності. На
час розгляду справи в суді, строки
позовної давності встановлені ст. 257 ЦК
України тривалістю в три роки
закінчилися, підстав для зупинення чи
переривання строків позовної давності
позивач не навів, а тому на думку
позивача є підстави для застосування
строку позовної давності і відмову
позивачу в задоволенні позовних вимог.

Суд вважає безпідставною зазначену
заяву, оскільки відносно відповідача
ОСОБА_1 розглядалася судами
неодноразово кримінальна справа і
остання ухвала винесена судом 14 липня
2009 р., що переривало перебіг позовної
давності, на що звертав увагу
Апеляційний суд Вінницької області в
ухвалі від 31 березня 2010 р.

Таким чином, по справі маються підстави
для часткового задоволення позову з
відповідачки ОСОБА_1 на суму 36739 гривень
і стягнення з неї відповідно до ст.88 ЦПК
України судових витрат на користь
держави пропорційно до задоволеної
частини вимоги.

З врахуванням наведеного, керуючись
ст.ст. 264, 1166 ЦПК України, ст.ст. 57 - 61, 88, 212
- 215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Крижопільського районного споживчого
товариства 36739 гривень заподіяної
шкоди, а на користь держави 367 гривень
судового збору.

В решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом 10
днів з дня його проголошення.

Суддя: