МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
________________________________________________________________________
____________________________________________
Номер провадження №2/521/554/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 року
м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого - судді Жуган Л.В.,

при секретарі - Іськовій В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, третя
особа орган опіки та піклування
Малиновської районної адміністрації
Одеської міської ради про визнання
осіб такими, що втратили право
користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м.
Одеси 06.11.2013 року звернувся позивач
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_4, третя особа
орган опіки та піклування Малиновської
районної адміністрації Одеської
міської ради про визнання осіб такими,
що втратили право користування житлом,
За уточненою позовною заявою, позивач
зазначив, що є власником 17/100 частин
домоволодіння АДРЕСА_1, у м. Одесі. В
належній йому частині домоволодіння за
згодою позивача в 2010 році було
зареєстровано місце проживання його
дружини - відповідача ОСОБА_3 та їх
спільної доньки - ОСОБА_4 Рішенням
Малиновського районного суду м. Одеси
від 05.07.2011 року шлюб між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 було розірвано.

Позивач зазначає, що наприкінці серпня
2011 року відповідач ОСОБА_3 разом із
донькою виїхала для проживання, до
своїх батьків, які постійно мешкають у
с. Трудове, Кілійського району,
Одеської області, забравши всі свої
речі. Та з того часу ОСОБА_3 разом із
донькою без поважних причин не
з'являються та не проживають в
належному позивачу будинку. Позивач
вказує, що у зв'язку із реєстрацією
місця проживання відповідача в його
будинку, він несе додаткові витрати по
оплаті комунальних послуг, а
відповідач не приймає участі в оплаті
таких витрат.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 разом із
донькою ОСОБА_4 добровільно покинула
будинок та не повертається без
поважних причин, ОСОБА_2 просить
визнати їх такими, що втратили право на
користування домоволодінням АДРЕСА_1 у
м. Одесі.

Представник позивача за довіреністю -
ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала, просила суд їх
задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача за
довіреністю - ОСОБА_6 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
обґрунтовуючи свої заперечення тим, що
ОСОБА_3 разом з донькою за згодою
позивача вибули на тимчасове
проживання до Російської Федерації,
тому причина їх тимчасової відсутності
в належному позивачу будинку є
поважною.

Представник третьої особи органу опіки
та піклування Малиновської районної
адміністрації Одеської міської ради в
судове засідання не з'явився,
повідомлений судом про дату, час та
місце розгляду справи належним чином.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення учасників
судового процесу, надавши оцінку
поданим доказам, суд вважає, що
заявлені позовні вимоги не підлягають
задоволенню, з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
позивачу ОСОБА_2 на праві приватної
власності належить 17/100 частин
домоволодіння АДРЕСА_1 що
підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно КП «ОМБТІ та РОН» №16255710 від 11.10.2007
року.

З довідки виписки з будинкової книги
про склад сім'ї та прописку, складеної
ОСОН комітету мікрорайону «Сахарний» у
м. Одесі за №1015 від 23.10.2013 року
вбачається, що в домоволодінні АДРЕСА_1
зареєстровано місце проживання
позивача ОСОБА_2, та з 2010 року ОСОБА_3 в
якості його дружини, та їх доньки
ОСОБА_4

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 05.07.2011 року шлюб між ОСОБА_3
та ОСОБА_2 було розірвано.

Позивач зазначає, що після розірвання
шлюбу відповідач ОСОБА_3 разом із
донькою ОСОБА_4 виселились з
домоволодіння АДРЕСА_1 та з цього часу
за місцем своєї реєстрації без
поважних причин не з'являються, тому є
такими, що втратили право на
користування вказаним житловим
приміщенням.

Згідно ст. 405 ЦК України член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або за законом.

Суд може визнати особу, такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням внаслідок відсутності
цієї особи понад встановлені строки
без поважних причин.

Судом встановлено, що 01.08.2013 року ОСОБА_2
надав заяву, засвідчену приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу, зареєстровану в
реєстрі за №2349, згідно якої надав згоду
своїй малолітній дочці, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3 року, яка зареєстрована за
адресою: Україна, АДРЕСА_1, на
короткочасний виїзд з України до
Російської Федерації і у зворотньому
напрямку, з метою навчання, в період з
20.08.2013 року по 20.07.2014 року, у супроводі
матері, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрованої за адресою: Україна,
АДРЕСА_1, яка забезпечить повернення
їхньої дочки в Україну після
закінчення терміну перебування за
кордоном, вказаного в цій заяві.

Згідно довідки МКЗОЗ «Павловська
основна загальноосвітня школа»
Кіровського муніципального району
Ленінградської області Російської
Федерації за №46 від 09.12.2013 року
вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
дійсно навчається в 3-ому класі цього
навчального закладу.

Враховуючи вищевикладене, судом
встановлено, що причиною відсутності
відповідача ОСОБА_3 разом із донькою
ОСОБА_4 за зареєстрованим місцем свого
проживання з 20.08.2013 року і по теперішній
час є їх тимчасовий виїзд до Російської
Федерації з метою навчання дочки.

Такі обставини позивачу добре відомі,
оскільки він добровільно давав свою
згоду на такий виїзд дочки разом із
відповідачем.

Докази відсутності відповідача за
місцем свого зареєстрованого місця
проживання до зазначеної дати виїзду
за кордон суду не надані.

Суд не приймає до уваги показання
допитаних свідків в якості належних
доказів відсутності відповідача,
оскільки їх пояснення не містять
інформації по суті підстав позову.

Так, допитаний в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_7, який проживає по
сусідству з позивачем, пояснив суду, що
йому відомо від її батьків про те, що
ОСОБА_3 виїхала до Російської
Федерації, востаннє він бачив ОСОБА_3 у
дворі будинку минулого року, тобто на
початку 2013 року, що навіть спростовує
посилання позивача на те, що відповідач
не з'являлась за місцем своєї
реєстрації з липня 2011 року.

Допитана в якості свідка ОСОБА_8
вказала, що в будинку позивача була
дуже рідко, та спілкувались вони лише
як сусіди дуже рідко, тому надати
конкретні пояснення щодо строків та
причин відсутності відповідача не
змогла.

Суд критично оцінює та не приймає до
уваги надані позивачем: довідку
Трудівської сільської ради
Кілійського району Одеської області
№133 від 17.03.2014 року про те, що ОСОБА_4, 2005
року народження, проживала з 01.09.2011 року
по 29.09.2013 року за адресою: АДРЕСА_2,
Одеської області; та довідку
Трудівської ЗОШ І-ІІІ ступенів
Кілійської районної ради Одеської
області №60 від 17.03.2014 року видану
ОСОБА_2 про те, що його дочка ОСОБА_4, 2005
року народження, з 01.09.2011 року по 29.09.2013
року навчалася в цьому навчальному
закладі.

Оскільки в судовому засіданні
встановлено, що донька позивача -
ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 року, а в
вищезазначених довідках роком її
народження зазначено - 2005 рік.

Надані позивачем квитанції про
здійснення переказів грошових коштів
від 16.05.2013 року, 24.07.2013 року, 21.08.2013 року,
20.09.2013 року в рахунок сплати на користь
ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки, не
є належним підтвердженням відсутності
відповідача за зареєстрованим місцем
свого проживання.

Дій, спрямованих на добровільне
припинення свого права на проживання у
спірному житловому приміщенні
відповідач не вчиняла.

Враховуючи те, що судом встановлена
поважна причина відсутності
відповідача ОСОБА_3 та її доньки ОСОБА_4
з 20.08.2013 року і по теперішній час за
зареєстрованим місцем свого
проживання, а обставини їх відсутності
понад рік в інший період часу в
судовому засіданні не знайшли свого
підтвердження, суд вважає, що вимоги
ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, третя
особа орган опіки та піклування
Малиновської районної адміністрації
Одеської міської ради про визнання
осіб такими, що втратили право
користування житлом - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10-ти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя:
Л.В. Жуган