Справа №490/3000/13-ц 11.03.2014 11.03.2014 11.03.2014
Провадження №22-ц/784/811/14
Провадження № 22ц- 784/811/14
інстанції Батченко О.В.
апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Рішення

Іменем
України

11 березня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б.,
Яворської Ж.М.,

при секретарі Яценко Л.В.,

за участю:

- відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства
(далі - ПАТ) «Акцент-Банк»

на заочне рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 17
жовтня 2013 року

за позовом

ПАТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_2

про

стягнення заборгованості за кредитним
договором,

в с т а н о
в и л а:

У березні 2013 року ПАТ
«Акцент-Банк» звернулося в суд з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 26 січня 2008
року між сторонами було укладено
кредитний договір на суму 4 829 грн. 30
коп. зі сплатою 12 % річних за
користування кредитними коштами,
строком на 2 роки.

Зобов`язання за кредитним
договором ОСОБА_2 не виконує і станом на
01 березня 2013 року заборгованість за
основним кредитом складала 4 829 грн. 30
коп.; заборгованість по процентам за
користування кредитом - 633 грн. 65 коп.;
заборгованість по комісії за
користування кредитом - 2 665 грн. 70 коп.;
заборгованість по пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором - 28
550 грн. 66 коп.; штраф (фіксована частина) -
500 грн.; штраф (процентна ставка) - 1 833
грн. 97 коп.

Посилаючись на зазначені
обставини, позивач просив стягнути з
відповідача 39 013 грн. 28 коп.
заборгованості.

Заочним рішенням Центрального
районного суду м. Миколаєва від 17
жовтня 2013 року позов задоволено
частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на
користь Банку заборгованість за
кредитним договором від 26 січня 2008 року
в розмірі 10 128 грн. 65 коп., яка
складається із заборгованості за
кредитом в сумі 4 829 грн. 30 коп.
заборгованість по комісії за
користування кредитом - 2 665 грн. 70 коп.;
та пеню в сумі 2 000 грн.

В апеляційній скарзі Банк
посилається на те, що висновок суду в
частині зменшення суми пені та відмови
у стягненні штрафу не відповідає
умовам договору та положенням
Цивільного кодексу, просить рішення
суду в цій частині змінити, а вимоги
Банку задовольнити у повному обсязі.

Перевіривши наведені в апеляційній
скарзі доводи та дослідивши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що вона
підлягає частковому задоволенню із
наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 січня 2008
року між Банком та ОСОБА_2 був
укладений договір № ABD8RX08450060, згідно з
яким відповідачу надано кредит в сумі
4 829 грн. 30 коп. зі сплатою 12 % річних за
користування кредитом, строком на два
роки. Зобов'язання за кредитним
договором ОСОБА_2 не виконує і станом на
01 березня 2013 року заборгованість за
кредитом складає 4 829 грн. 30 коп.;
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 633 грн. 65 коп.;
заборгованість по комісії за
користування кредитом - 2 665 грн. 70 коп.;
заборгованість по пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором - 28
550 грн. 66 коп.; штраф (фіксована частина) -
500 грн.; штраф (процентна складова) - 1 833
грн. 97 коп., а всього 39 013 грн. 28 коп.

Встановивши наведені обставини,
суд на підставі положень ст.ст. 525, 526,
625,1050,1054 ЦК України прийшов до
правильного висновку про наявність
правових підстав для стягнення на
користь Банку з відповідача
заборгованості за кредитом.

Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Зменшуючи розмір пені, яка
підлягає стягненню із відповідача на
користь Банку, суд врахував обставини
даної справи, які свідчать про те, що
хоча відповідач і допустив порушення
зобов'язань по кредитному договору, але
оскільки розмір нарахованої пені в
сумі 28 550 грн. 66 коп. є надмірно великий
порівняно з розміром заборгованості за
кредитом, процентами за його
користування, розмір яких складає 8 128
грн. 65 коп., то в даному випадку наявні
підстави, передбачені ст. 551 ЦК України
для зменшення нарахованого банком
розміру пені з 28 550 грн. 66 коп. до 2000 грн.

За таких обставин суд бгрунтовано
прийшов до висновку про зменшення
розміру пені і колегія не вбачає
підстав для зміни рішення суду в цій
частині.

Разом з тим, відмовляючи Банку у
стягненні штрафу, суд вважав, що має
місце подвійна цивільно-правова
відповідальність одного і того ж виду
за одне й те саме порушення зобов'язань
за даним кредитним договором, а тому
вважав, що стягненню підлягає лише
пеня.

Проте з таким висновком суду
погодитись не можна.

Відповідно до частини 1 статті 546
та статті 549 ЦК України виконання
зобов'язання забезпечується, зокрема,
неустойкою, яка визначається як пеня та
штраф і є грошовою сумою або іншим
майном, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення
зобов'язання (пункт 3 частини 1 статті 611
ЦК України).

Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання (частина 2 статті 549 ЦК
України).

Пенею є неустойка, що обчислюється
у відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання
(частина 3 статті 549 ЦК України).

Виходячи з аналізу зазначених
статей, штраф є відповідальністю, яка
залежить лише від суми невиконаного
або неналежно виконаного зобов'язання
й у часі визначається з настанням
однієї з подій як невиконання або
неналежне виконання зобов'язання.

Пенею ж є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання, тобто
встановлює певні юридичні наслідки у
вигляді обов'язку сплатити певну суму,
яка залежить не тільки від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання, а й від часу такого
невиконання.

Тобто, пеня та штраф є різними
видами неустойки як засобу юридичної
відповідальності, а не окремими видами
штрафних санкцій.

Штраф має разовий характер, тобто
вичерпується з настанням самого факту
порушення зобов'язання.

Статтею 627 ЦК передбачено, що
відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору.

Із змісту кредитного договору
вбачається, що відповідач ознайомлений
та згоден з Умовами надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт) (далі - Умови).

Згідно підпункту 5.1 пункту 5 Умов,
у разі при порушенні позичальником
будь-якого зобов'язання, позичальник
сплачує Банку пеню у розмірі 0,5 % від
суми простроченої заборгованості по
кредиту за кожний день простроченої
заборгованості, але не менше 1 гривни за
кожний день прострочення платежу.

Підпунктом 5.3 пункту 5 Умов,
наданих в суді апеляційної інстанції
представником Банку, які діяли на час
укладення кредитного договору,
передбачалось, що при порушенні
позичальником строків платежів по
будь-якому з грошових зобов'язань,
передбачених кредитним договором,
більше ніж на 30 днів, позичальник
зобов'язаний сплатити Банку штраф у
розмірі 250 грн. та 5% від суми позову.

Наведене свідчить, що умовами
кредитного договору передбачено
обов'язок позичальника сплачувати як
пеню так і штраф за порушення
зобов'язань, але з різних підстав та за
різні порушення.

Отже, за змістом Умов пеня
нараховується за кожний день
прострочення виконання зобов'язання, а
нарахування штрафу пов'язано з певною
подією - просточення виконання на строк
понад 30 днів та має разовий характер.

У зв'язку з цим висновок суду щодо
подвійної відповідальності
відповідача за одне і теж саме
порушення зобов'язання є помилковим, а
тому є підстави для стягнення з
відповідача як пені, так і штрафу.

За наведених обставин з ОСОБА_2
підлягає стягненню штраф (фіксована
частина) та штраф в межах задоволених
позовних вимог (процентна складова).

Відповідно, підлягає стягненню
штраф в сумі: 250 грн.+ 506 грн. 44 коп.(5% від (4
829 грн. 30 коп.+633 грн. 65 коп. + 2 665 грн. 70 коп.
+ 2 000 грн.).

Оскільки висновки суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволенні вимог Банку про стягнення
штрафу не відповідають обставинам
даної справи, умовам кредитного
договору, то відповідно до п. 4 ч.1ст. 309
ЦПК рішення суду першої інстанції в
частині відмови в стягнення штрафу
слід скасувати та ухвалити нове
рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на
користь Банку штраф в розмірі 756 грн. 44
коп.

В іншій частині це ж рішення
залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Акцент-Банк»

задовольнити частково.

Заочне рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 17
жовтня 2013 року в частині відмови ПАТ
«Акцент-Банк» у стягненні штрафу
скасувати в і цій частині ухвалити нове
рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Акцент Банк» 756 грн. 44 коп. штрафу.

В іншій частині це ж рішення
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді