Справа № 405/8589/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2014 року. Ленінський районний суду
м.Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Береді Я.І.

за участю представника відповідача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Кіровограді
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
приватного нотаріуса Кіровоградського
міського нотаріального округу
Кіровоградської області ОСОБА_3 про
визнання дій неправомірними та
скасування постанови про відмову у
вчиненні нотаріальної дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду
з зазначеним позовом до відповідача
приватного нотаріуса Кіровоградського
міського нотаріального округу
Кіровоградської області ОСОБА_3,
зазначивши в його обгрунтування, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її брат ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживав за адресою:
АДРЕСА_1 разом з нею у належному їй
будинку, який був з умовами тимчасово
зареєстрований на його ім'я, при цьому
ніхто не заперечував проти фактичних
обставин та фактичної належності їй
зазначеного нерухомого майна, разом з
тим, діти та дружина померлого, які
жодного дня не проживали, не володіли
та не користувалися будинком, на
теперішній час претендують на належну
їй нерухомість, бажаючи отримати
свідоцтво про право на спадщину.

Позивач також зазначила, що 24
серпня 2013 року сплинув 6-ти місячний
термін для звернення до нотаріальної
контори та прийняття спадщини.

Крім того, 30 серпня 2013 року
приватним нотаріусом Кіровоградського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
було винесено постанову про відмову у
вчиненні нотаріальної дії, тобто у
видачі їй свідоцтва про право на
спадщину після смерті брата ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 на
будинок АДРЕСА_1, як спадкоємцю 2-ої
черги, з тих підстав, що в заповіті,
складеному спадкодавцем ОСОБА_4, та
посвідченому 07.02.2007 року державним
нотаріусом Першої Кіровоградської
державної нотаріальної контори,
реєстровий №3-242, серед спадкоємців за
заповітом вона (позивач) не значиться,
крім того, спадкоємцями є син
спадкодавця ОСОБА_5, який прийняв
спадщину за заповітом, та одночасно
відмовився від спадкування за законом,
а також дружина спадкодавця
(спадкоємець І-ої черги) ОСОБА_6, яка
спадщину прийняла фактично, так як
постійно проживала та була
зареєстрована разом із спадкодавцем на
момент відкриття спадщини.

Зазначену постанову позивач вважає
такою, що винесена всупереч вимогам
діючого законодавства, зокрема, Закону
України «Про нотаріат», Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій, а
дії нотаріуса незаконними з тих
підстав, що після спливу 6-ти місячного
строку після смерті ОСОБА_7 та виниклим
спором вона звернулася до нотаріуса з
відповідною заявою на підставі п.3 Гл.2
Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України від 22.02.2012 року
№29605 та ст.2-1 Закону України «Про
нотаріат», при цьому до її звернення її
не було повідомлено про наявність заяв
спадкоємців, листом нотаріуса від
30.08.2013 року за №22/02-14 їй фактично не було
надано повної відповіді та її права
звернення до суду, при цьому питання
про видачу їй свідоцтва про право на
спадщину нею не ставилося. Більш
того, нею були надані нотаріусудовідки
за підписом голови квартального
комітету за №21 про те, що спадкоємець
ОСОБА_6 не проживає у спірному будинку,
у зв'язку з чим та відповідно до вимог
ст.1268 ЦК України, не є особою, що
прийняла спадщину, оскільки зазначеною
статтею передбачається постійне
проживання на час смерті із
спадкодавцем, а не реєстрація за
будинковою книжкою, на підставі чого їй
мало б бути відмовлено нотаріусом у
видачі свідоцтва, разом з тим нотаріус,
ввівши ОСОБА_6 за спадковою справою до
спадкоємців І-ої черги, зазначені
обставини не встановив і такі
відомості щодо фактичного прийняття
ОСОБА_6 спадщини та її проживання, як
того вимагає ст.1268 ЦК України, -
відсутні.

З огляду на викладене вище,
позивач просила визнати дії нотаріуса
неправомірними, скасувати постанову
від 30 серпня 2013 року про відмову
приватним нотаріусом Кіровоградського
міського нотаріального округу
Кіровоградської області ОСОБА_3 у
вчиненні нотаріальної дії, тобто у
видачі свідоцтва про право на спадщину
після смерті брата ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, на будинок
АДРЕСА_1 та зобов'язати видати
свідоцтво.

Позивач в судове засідання не
з'явилася, повідомлена належним чином
про дату, час та місце судового
розгляду справи, при цьому інтереси
позивача в порядку ст.ст. представляв
повноважний представник. Крім того,
позивач подала до суду
заяву-клопотання за вх.№7182 від 04.03.2014
року, в якій просила заслухати та
вирішити її заяву-клопотання за її
відсутності, в якій також зазначила, що
мало місце звернення до приватного
нотаріуса ОСОБА_3 з питань, зазначених у
заяві від 28.08.2013 року, в т.ч. про
зупинення виконання нотаріальних дій,
крім того, поза межами зазначеної
заяви, приватним нотаріусом було
надано лист від 30.08.2013 року, а в
подальшому, - спірну постанову,
одночасно нотаріус надав їй
бланк-заяву про видачу свідоцтва про
право на спадщину, про що їй стало
відомо після витребування судом
матеріалів спадкової справ, у чому
(написанні заяви про видачу свідоцтва
про право на спадщину) не було потреби
при наявності її заяви від 28.08.2013 року.
Крім того, вказує, що ОСОБА_6 фактично
спадщину не прийняла, про що нотаріус
зазначає в листах та оскаржуваній
постанові.

Представник позивача, будучи
присутньою в судових засіданнях 28.11.2013
року, 12.02.2014 року, позовні вимоги
підтримала з підстав, зазначених у
позові, просила позов задовольнити. В
подальшому подала заяви за вх.№6520, 7148
від 27.02.2014 року, 04.03.2014 року про
подальший розгляд справи за її
відсутності як представника позивача.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнала, вважаючи їх
необгрунтованими та безпідставними,
просила відмовити позивачу в їх
задоволенні. В обгрунтування
заперечень зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2
помер ОСОБА_4, який за життя залишив
заповіт, який було посвідчено
державним нотаріусом Першої
Кіровоградської нотаріальної контори
Тєреховою С.В., 07 лютого 2007 року,
зареєстровано в реєстрі за №3-242, в
якому розпорядився, що на випадок його
смерті майно, яке належить йому на
праві власності, він заповів ОСОБА_9 та
ОСОБА_10. 25 червня 2013 року на підставі
заяви ОСОБА_2 про прийняття нею
спадщини за законом після смерті її
брата ОСОБА_4 була заведена спадкова
справа №03/2013. 03 серпня 2013 року з заявою
про прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_4 звернувся син спадкодавця
ОСОБА_9, дружина спадкодавця ОСОБА_6
фактично прийняла спадщину після
смерті чоловіка - ОСОБА_4, так як
постійно проживала та була
зареєстрована разом зі спадкодавцем на
момент відкриттяспадщини, що було
встановлено відомостями в домовій
книзі, виданій 23.09.1986 року, в якій
зазначено про реєстрацію останньої за
вказаною адресоюз 28.05.2002 року,
відомості про зняття з місця
реєстрації за вказаною адресою
відсутні. 30 серпня 2013 року з заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
за законом на житловий будинок під
АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_7 звернулася
ОСОБА_2 Підставою для відмови у видачі
ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину
став той факт, що відповідно до ст.1258 ЦК
України спадкоємці за законом
одержують право на спадкування
почергово. Виходячи з положень п.1.2
Розділу 10, п.4.1 Розділу 4 п.3.28 Розділу 10,
ст.ст.1258, 1261, 1262 ЦК України при розгляді
заяви ОСОБА_2 було встановлено, що в
межах спадкової справи №03/2013
спадкоємцями першої черги майна
померлого - ОСОБА_4 є його дружина
ОСОБА_6 та син ОСОБА_5 Постановою про
відмову у вчиненні нотаріальної дії
від 30 серпня 2013 року ОСОБА_2 було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом у зв'язку з
тим, що остання є спадкоємцем 2-ої черги
спадкування. Представник відповідача
також зазначила, що позивачем не
доводяться обставини, на які міститься
посилання в позовній заяві, а саме:
незаконність дій нотаріуса при
винесенні постанови про відмову у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом.

Зваживши доводи, викладені в
позовній заяві, приймаючи до уваги
заяву-клопотання позивача ОСОБА_2 від
04.03.2014 року, пояснення представника
позивача в судових засіданнях по
справі 28.11.2013 року та 12.02.2014 року,
заперечення проти позову представника
відповідача, дослідивши докази по
справі в їх сукупності, з'ясувавши
підстави та предмет позову, характер
спірних правовідносин, прав та
інтересів, за захистом яких звернувся
позивач, виходячи з положень ст.10 та
ст.11 ЦПК України, за якими цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін, які мають рівні
права щодо подання доказів та
доведення перед судом їх
переконливості, при цьому суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених позовних вимог та на
підставі доказів сторін, суд вважає, що
вимоги позивача є необгрунтованими та
безпідставними, а відтак такими, що не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до вимог ст.3, ст.16 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів. Способи
захисту визначені ст.16 ЦК України, яка
також визначає, що суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Так, одним із способів захисту
права, встановленого Законом, є
оскарження нотаріальної дії або
відмови у її вчиненні, оскарження
нотаріального акта.

Відповідно до ст.50 Закону України
«Про нотаріат» нотаріальна дія або
відмова у її вчиненні, нотаріальний акт
оскаржуються до суду. Право на
оскарження нотаріальної дії або
відмови у її вчиненні, нотаріального
акта має особа, прав та інтересів якої
стосуються такі дії чи акти.

З матеріалів спадкової справи
№03/2013 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_4, розпочатої 25 червня 2013 року,
заведеної приватним нотаріусом
кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, судом
встановлено, що ОСОБА_4 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить свідоцтво
про смерть серії НОМЕР_1, актовий запис
за №565.

25 червня 2013 року з заявою про
прийняття спадщини за законом, яка
зареєстрована в Книзі обліку та
реєстрації спадкових справ під №4,
звернулася ОСОБА_2, якій спадкодавець
був рідним братом. Заявник також в
заяві зазначила інших спадкоємців:
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Відповідно до інформаційної
довідки зі спадкового реєстру
(заповіти/спадкові договори), від 25
червня 2013 року у спадковому реєстрі
міститься інформація щодо заповіту
заповідача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
реєстрація заповіту 07.02.2007 року,
реєстратор Кіровоградська міська
державна нотаріальна контора, номер в
реєстрі №3-22.

03 серпня 2013 року з заявою про
прийняття спадщини за заповітом, яка
зареєстрована у книзі обліку та
реєстрації спадкових справ під №7
звернувся син ОСОБА_9, якому
спадкодавець був батьком. Заявник
також в заяві зазначив інших
спадкоємців ОСОБА_6.

Крім того, 30 серпня 2013 року з
заявою про видачу свідоцтва про право
на спадщину за законом, яка
зареєстрована у книзі обліку та
реєстрації спадкових справ під №8
звернулася ОСОБА_2, в якій вона також
зазначила, що спадщину вона прийняла
відповідно до ст.1269 ЦК України шляхом
подачі заяви про прийняття спадщини,
зареєстрованої в книзі обліку та
реєстрації спадкових справ 25.06.2013 року
за №4, та, крім того, в заяві просила
видати свідоцтво про право на спадщину
за законом, на вказане у заяві майно , а
саме: житловий будинок під АДРЕСА_1,
належного спадкодавцю на праві
особистої приватної власності, у разі
відмови в оформленні спадщини, заявник
просила надати письмове роз'яснення
або постанову про відмову у вчиненні
нотаріальної дії.

30 серпня 2013 року приватним
нотаріусом Кіровоградськогоміського
нотаріального округу ОСОБА_3 винесена
постанова про відмову у вчиненні
нотаріальної дії, якою на підставі ст.49
Закону України «Про нотаріат», п.п.31, 32,
216 Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
ОСОБА_2 було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом після смерті її брата ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, на
житловий будинок АДРЕСА_1. Підставою
для відмови у вчиненні нотаріальної
дії - видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом заявнику ОСОБА_2
вказано на те, що вона є спадкоємцем 2-ої
черги за законом, при цьому, крім неї,
спадкоємцями є дружина спадкодавця
ОСОБА_4 - ОСОБА_6, яка прийняла спадщину в
порядку ст.1268 ЦК України, та син
спадкодавця ОСОБА_4 - ОСОБА_5, який
прийняв спадщину за заповітом,
складеному спадкодавцем ОСОБА_4 07.02.2007
року, Крім того, вона також не вказана
серед спадкоємців спадкодавця ОСОБА_4
за зазначеним заповітом.

Правове обгрунтування зазначеної
постанови приватним нотаріусом
зазначено на ст.ст.1217, 1258, 1261, 1268 ЦК
України, які регулюють правовідносини
спадкування.

У постанові заявнику також
роз'яснено право та порядок оскарження
зазначеної постанови.

Правомірність та законність
зазначеної постанови приватного
нотаріуса ОСОБА_3 про відмову у
вчиненні нотаріальної дії від 30 серпня
2013 року оскаржується позивачем.

Відповідно до ст.49 Закону України
«Про нотаріат» та Глави 13 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України №296/5 від
22.02.2012 року, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 22 лютого
2012 року за №282/20595 нотаріус або
посадова особа, яка вчиняє
нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні
нотаріальної дії, якщо: вчинення такої
дії суперечить законодавству України;
не подано відомості (інформацію) та
документи, необхідні для вчинення
нотаріальної дії; дія підлягає
вчиненню іншим нотаріусом або
посадовою особою, яка вчиняє
нотаріальні дії; є сумніви у тому, що
фізична особа, яка звернулася за
вчиненням нотаріальної дії,
усвідомлює значення, зміст, правові
наслідки цієї дії або ця особа діє під
впливом насильства;з проханням про
вчинення нотаріальної дії звернулась
особа, яка в установленому порядку
визнана недієздатною, або
уповноважений представник не має
необхідних повноважень; правочин, що
укладається від імені юридичної
особи, суперечить цілям, зазначеним у
їх статуті чи положенні, або виходить
за межі їх діяльності; особа, яка
звернулася з проханням про
вчинення нотаріальної дії, не внесла
плату за її вчинення; особа, яка
звернулася з проханням про
вчинення нотаріальної дії, не внесла
встановлені законодавством платежі,

пов'язані з її вчиненням; в інших
випадках, передбачених цим Законом.

На вимогу особи, якій відмовлено у
вчиненні нотаріальної дії, нотаріус
або посадова особа, яка вчиняє
нотаріальні дії, зобов'язані викласти
причини відмови в письмовій формі
і роз'яснити порядок її оскарження.
Про відмову у вчиненні нотаріальної
дії нотаріус протягом трьох робочих
днів виносить відповідну постанову.

Відповідно до ст.50 Закону та Глави
14 Порядку нотаріальна дія або відмова у
її вчиненні, нотаріальний акт
оскаржуються до суду. Право на
оскарження нотаріальної дії або
відмови у її вчиненні, нотаріального
акта має особа, прав та інтересів якої
стосуються такі дії чи акти.

У постанові про відмову
зазначаються: дата винесення
постанови; прізвище, ініціали
нотаріуса, який виніс постанову,
найменування та місцезнаходження
державної нотаріальної контори або
найменування нотаріального округу та
адреса розташування робочого місця
приватного нотаріуса;прізвище, ім'я, по
батькові фізичної особи, яка
звернулася за вчиненням нотаріальної
дії, місце її проживання або
найменування і місцезнаходження
юридичної особи;про вчинення якої
нотаріальної дії просила особа, що
звернулася до нотаріуса (короткий
зміст прохання);причини відмови у
вчиненні нотаріальної дії з посиланням
на чинне законодавство;порядок і
строки оскарження відмови з посиланням
на норми цивільного процесуального
законодавства.

Судом відзначається, що постанова
про відмову у вчиненні нотаріальної
дії - відмова у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом, винесена
30 серпня 2013 року приватним нотаріусом
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_3,
відповідає загальним вимогам щодо
змісту та форми, необхідних реквізитів
та даних, передбачених у ст.50 Закону
України «Про нотаріат».

Нотаріальні дії вчинюються
нотаріусами України на підставі
Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
№296/5 від 22.02.2012 року, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 22 лютого
2012 року за №282/20595, при цьому Глава 10
зазначеного Порядку регламентує
порядок видачі нотаріусами свідоцтв
про право на спадщину.

Так, відповідно до п.п.1.1, 1.2, 1.3 ч.1
Глави 10 зазначеного Порядку спадщина
відкривається внаслідок смерті особи
або оголошення її померлою; при
зверненні спадкоємця у зв'язку з
відкриттям спадщини нотаріус з'ясовує
відомості стосовно факту смерті
спадкодавця, часу і місця відкриття
спадщини, кола спадкоємців, наявності
заповіту, наявності спадкового майна,
його складу та місцезнаходження,
необхідність вжиття заходів щодо
охорони спадкового майна; факт смерті
фізичної особи і час відкриття
спадщини нотаріус перевіряє шляхом
витребовування від спадкоємця
свідоцтва про смерть, виданого органом
державної реєстрації актів цивільного
стану.Місцем відкриття спадщини є
останнє місце проживання спадкодавця
відповідно до статті 29 ЦК України, яке
підтверджується: довідкою
житлово-експлуатаційної організації,
довідкою правління
житлово-будівельного кооперативу про
реєстрацію (постійне місце проживання)
спадкодавця; записом у будинковій
книзі про реєстрацію (постійне місце
проживання) спадкодавця, довідкою
адресного бюро, довідкою
райвійськкомату про те, що
спадкодавець до призову на військову
службу проживав за відповідною
адресою(п.п.1.12,1.13 Порядку).

Відповідно до п.2.1 ч.2 Глави 10
спадкова справа заводиться нотаріусом
за місцем відкриття спадщини на
підставі поданої (або такої, що
надійшла поштою) першою заяви
(повідомлення, телеграми) про прийняття
спадщини, про відмову від прийняття
спадщини, про відмову від спадщини,
заяви про відкликання заяви про
прийняття спадщини або про відмову від
спадщини, заяви про видачу свідоцтва
про право на спадщину, заяви спадкоємця
на одержання частини вкладу
спадкодавця у банку (фінансовій
установі), заяви про видачу свідоцтва
виконавцю заповіту, заяви виконавця
заповіту про відмову від здійснення
своїх повноважень, заяви другого з
подружжя про видачу свідоцтва про
право власності на частку в спільному
майні подружжя у разі смерті одного з
подружжя, заяви про вжиття заходів до
охорони спадкового майна, претензії
кредиторів.

Право на спадкування
здійснюється спадкоємцями шляхом
прийняття спадщини або її
неприйняття(п.3.1 ч.3 Глави 10 Порядку).

Відповідно до п.п.3.21, 3.22, 3.28 ч.3
Глави 10 Порядку спадкоємець, який
постійно проживав із спадкодавцем на
час відкриття спадщини, вважається
таким, що прийняв спадщину, якщо
протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК
України, він не заявив про відмову від
неї; у разі відсутності у паспорті
такого спадкоємця відмітки про
реєстрацію його місця проживання
доказом постійного проживання із
спадкодавцем можуть бути: довідка
житлово-експлуатаційної організації,
правління житлово-будівельного
кооперативу, відповідного органу
місцевого самоврядування про те, що
спадкоємець на день смерті спадкодавця
проживав разом із цим спадкодавцем;
уразі відмови від прийняття спадщини
усіма спадкоємцями за заповітом, а
також у разі неохоплення заповітом
усієї спадщини право на спадкування
отримують спадкоємці за законом
почергово.

Відповідно до п.п.4.1, 4.6 ч.4 Гл.10
Порядку при видачі свідоцтва про право
на спадщину за законом нотаріус
перевіряє наявність підстав для
закликання до спадкування за законом
осіб, які подали заяви про видачу
свідоцтва.Спадкоємці закликаються до
спадкування за законом у порядку
черговості. Кожна наступна черга
спадкоємців за законом одержує право
на спадкування у разі: відсутності
спадкоємців попередньої черги;
усунення спадкоємців попередньої
черги від права на спадкування;
неприйняття спадкоємцями попередньої
черги спадщини або відмови від її
прийняття.

Відповідно до ст.1261 ЦК України до
спадкування за законом в першу чергу
закликаються діти спадкодавця, той з
подружжя, що пережив спадкодавця, та
його батьки.

Спадкоємцями другої черги за
законом є рідні брати та сестри
спадкодавця, його дід та баба як з боку
батька, так і з боку матері (ст.1262 ЦК
України).

Відповідно до ст.1258 ЦК України,
яка визначає черговість спадкування за
законом, право на спадщину у
спадкоємців другої черги виникає якщо
відсутні спадкоємці першої черги або
спадкоємці першої черги не прийняли
спадщину або відмовилися від її
прийняття, чи спадкоємців першої черги
усунено від права на спадкування.

Підставою для відмови у видачі
відповідачем позивачу свідоцтва про
право на спадщину за законом став той
факт, що відповідно до зазначеної вище
статті спадкоємці за законом одержують
право на спадкування почергово.

Відповідно до п.3.28 ч.3 Глави 10
Порядку уразі відмови від прийняття
спадщини усіма спадкоємцями за
заповітом, а також у разі неохоплення
заповітом усієї спадщини право на
спадкування отримують спадкоємці за
законом почергово.

Аналізуючи викладене вище, судом
встановлено, що відповідачем при
розгляді заяви позивача ОСОБА_2 було
з'ясовано, що в межах заведеної
спадкової справи №03/2013 до майна ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, спадкоємцями
першої черги за законом є його дружина
ОСОБА_6, а також син ОСОБА_5, в свою чергу
ОСОБА_2 є спадкоємцем другої черги
спадкування, а відтак приватним
нотаріусом ОСОБА_3 при винесенні
постанови про відмову у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 30.08.2013 року було дотримано
вимоги Закону України «Про нотаріат»,
Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
№296/5 від 22.02.2012 року, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 22 лютого
2012 року за №282/20595.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
суду ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, при цьому доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
грунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту позовних
вимог, суд вважає, що позивачем не
доводяться обставини, на які міститься
посилання в позовній заяві, а саме:
незаконність дій нотаріуса при видачі
постанови про відмову у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом.

Крім того, спростовується
матеріалами спадкової справи, а саме:
заявою ОСОБА_2 про видачу свідоцтва про
право на спадщину за законом, яка
надійшла 30.08.2013 року та яка
зареєстрована у книзі обліку та
реєстрації спадкових справ під №8, і
твердження позивача про те, що вона не
зверталася до нотаріуса з заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
за законом.

Більш того, відзначається, що
зазначені позивачем в позові обставини
щодо наявності спору між спадкоємцями
спадкодавця ОСОБА_4, заперечення
позивача щодо права власності
спадкодавця на житловий будинок
АДРЕСА_1 та оспорення у зв'язку з цим
договору дарування, не пов'язані з
діями відповідача щодо відмови у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом позивачу з підстав
прийняття її спадкоємцями першої
черги.

Окрім того, враховуючи твердження
позивача про те, що спадкоємці першої
черги за законом фактично спадщину не
прийняли, так як ОСОБА_6, яка є дружиною
спадкодавця ОСОБА_4, не проживає у
АДРЕСА_1 та постійно не проживала і на
момент смерті спадкодавця, про що під
час судового розгляду справи
представником позивача та в
адресованій на адресу суду позивачем
заяві-клопотанні заявлялися
клопотання про виклик свідків, які б
могли підтвердити факт не проживання
ОСОБА_6 за вказаною адресою,надавалися
документи з квартального комітету,
відсутність яких у заявника ОСОБА_2 при
зверненні до нотаріуса викликала
відмову у вчиненні нотаріальної дії -
видачі свідоцтва про право на спадину
за законом, що є підставою для нового
звернення заявника до нотаріального
округу, а не для скасування постанови
про відмову у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом.

Окремо відзначається, що при
винесенні відповідачем постанови про
відмову у вчиненні нотаріальної дії -
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом, судом не встановлено також
обставин, за наявності яких в порядку
п.4.13 ч.4 Гл.10 Порядку вчинення
нотаріальної дії мало б бути зупинено
до вирішення справи судом, і, зокрема,
за обґрунтованою письмовою заявою
заінтересованої особи, яка звернулась
до суду, та на підставі отриманого від
суду повідомлення про надходження
позовної заяви заінтересованої особи,
яка оспорює право або факт, про
посвідчення якого просить інша
заінтересована особа при цьому,
зазначений в заяві від 28.08.2013 року
ОСОБА_2, адресованій приватному
нотаріусу, намір звернутися до суду з
заявою про оспорення договору
дарування, не є обгрунтованою
письмовою заявою (позовом) до суду, та у
зв'язку з цим і відсутнє повідомлення
суду про надходження позовної заяви.

З огляду на викладене вище, суд
вважає, що позивач не довела суду
належними та допустимими доказами по
справі обставин, на які вона посилалася
як на підставу своїх позовних вимог, що
є підставою для відмови у задоволенні
позову за його безпідставністю та
недоведеністю.

На підставі вищевикладеного,
відповідно до ст.ст.15, 16, 1217, 1258, 1261, 1262 ЦК
України, Закону України "Про нотаріат",
Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України 22
лютого 2012 року №296/5, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 22 лютого
2012 року за №282/20595, керуючись ст.ст.3, 4, 10,
11, 59, 60, 88, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до приватного
нотаріуса Кіровоградського міського
нотаріального округу Кіровоградської
області ОСОБА_3 про визнання дій
неправомірними, скасування постанови
від 30 серпня 2013 року про відмову у
вчиненні нотаріальної дії, винесеної
приватним нотаріусом Кіровоградського
міського нотаріального округу
Кіровоградської області ОСОБА_3, та
зобов"язання видати свідоцтво,-
залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Кіровоградської області через
Ленінський районний суд м. Кіровограда
шляхом подачі протягом десяти днів з
дня його проголошення апеляційної
скарги.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда
Л. А. Іванова