Номер провадження: 22-ц/785/3375/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Троїцька Л. Л.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2014 року
м.
Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Троїцької Л.Л.,

суддів -Таварткіладзе О.М., Фальчука
В.П.,

при секретарі - Швець В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
грошових коштів за попереднім
договором за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_4, що діє в інтересах
ОСОБА_3, на рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 29 січня 2014
року, -

в с т а н о в и л а:

29.05.2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3 та просив стягнути з
останнього на його користь грошові
кошти у розмірі 79 899,00 грн.

Позов обґрунтував тим, що 20.12.2011 року
між ним та ОСОБА_5, який діяв від імені
відповідача - ОСОБА_3 на підставі
довіреності, укладено попередній
договір, посвідчений приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_6
Відповідно до умов вказаного
попереднього договору (п.п. 1, 2.2, 2.4), він
та відповідач зобов'язалися в
майбутньому, в строк до 31.01.2012 року,
укласти договір купівлі-продажу
двокімнатної квартири АДРЕСА_1.
Розрахунок мав бути здійснений у
гривнях України у сумі, що на час
укладення основного договору мала бути
еквівалентною 280000,00 доларам США за
курсом Національного банку України.

Також для забезпечення виконання умов
попереднього договору він передав
ОСОБА_3 39 949,50 грн. , що в еквіваленті
складає 5 000,00 доларів США.

Однак, відповідач, в порушення умов
зазначеного договору, в строк до 31.01.2012
року не уклав договору купівлі-продажу
вказаного нерухомого майна, у зв'язку з
чим зобов'язаний повернути йому
забезпечувальний платіж у розмірі 5 000,0
доларів США, що еквівалентно 39 949,50 грн.,
та додатково сплатити вказану суму
коштів, а разом - 10 000,00 доларів США, що
еквівалентно 79 899,0 грн.(а.с. 2-4).

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 29.01.2014 року позов ОСОБА_2
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
суму грошових коштів в розмірі
подвійної суми забезпечувального
платежу, сплаченого за попереднім
договором, укладеним між ними 20.12.2011
року, посвідченим приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, в реєстрі № 2376, в сумі 79
899,00 грн. та судові витрати.

У задоволенні інших позовних вимог
- відмовлено (а.с.133-134).

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_4, що діє в інтересах ОСОБА_3,
просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове, яким у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в
повному обсязі, посилаючись на те, що
рішення постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Колегія суддів, заслухав
суддю-доповідача, який виклав зміст
рішення, перевіривши матеріали справи
в межах апеляційної скарги, заперечень
на неї, вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, рішення суду -
залишенню без змін.

Судом встановлені і підтверджені
матеріалами справи наступні обставини.

20.12.2011 року сторони уклали між собою
нотаріально посвідчений попередній
договір, відповідно до умов якого
зобов'язалися у майбутньому, в строк до
31.01.2012 року укласти договір
купівлі-продажу двокімнатної квартири
АДРЕСА_1 (а.с.6).

Під час підписання попереднього
договору, відповідно до п. 7.1 позивач
передав представнику відповідача
забезпечувальний платіж у сумі
еквівалентній 5 000,00 дол. США.

На момент укладення зазначеного
договору, вказана вище квартира
належала відповідачу на підставі
договору дарування від 10.10.2011 року і
складалася з двох кімнат, жилою площею
31 кв.м, загальною площею - 49,7 кв.м. (80-81).

26.01.2012 року відповідачем, у зв'язку з
реконструкцією та введення в
експлуатацію нового об'єкта
нерухомості, отримано свідоцтво про
право власності на квартиру підАДРЕСА_2
за вищевказаною адресою, загальною
площею 168,3 кв.м. (а.с.108).

Реєстрація прав власника на
новостворене нерухоме майно і нового
свідоцтва про право власності
проведено та витяг з відповідного
Державного реєстру отримано
відповідачем лише 08.02.2013 року (а.с.78).

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_2 та стягуючи з відповідача на
його користь 79 899,00 грн., суд 1-ої
інстанції виходив з того, що предмет
зобов'язання за попереднім договором (а
саме квартира під АДРЕСА_1) юридично
припинив своє існування.

Вказані обставини виключили
можливість укладення у погоджені
строки обумовленого договору
купівлі-продажу нерухомого майна, з
вини відповідача.

При розгляді справи по суті, суд
керувався вимогами ст.ст. 6, 11, 524, 525, 526,
ч.2 ст. 533, ч.2 ст.546, ч.3 ст.635, ст.1212 ЦК
України, відповідними умовами
попереднього договору і нормами
процесуального законодавства.

Колегія погоджується з висновками суду
і вважає, що вони відповідають
фактичним обставинам справи, доказам,
які є в матеріалах справи та вказаним
вище нормам матеріального права.

Доводи скарги про те, що ОСОБА_3
неодноразово звертався до ОСОБА_2 з
пропозицією укласти договір, що
підтверджується листом від 30.01.2012 року,
надісланим на адресу позивача і
отриманим останнім, не можуть бути
взяті до уваги по мотивам, викладеним в
рішенні суду 1-ої інстанції.

Посилення на те, що ОСОБА_2 не повідомив
ОСОБА_3 про час та місце укладення
договору, що є безумовно порушенням
зобов'язань з боку позивача, є
безпідставні.

ОСОБА_2 на адресу ОСОБА_3, яка була
зазначена у попередньому договорі, а
саме: АДРЕСА_3, відповідно до вимог п.6,
після отримання вищевказаного листа,
було направлено у вигляді телеграми
пропозицію про явку 31.01.2012 року з 17:00 до
18:00 годин до приватного нотаріуса з
вказівкою його робочої адреси для
укладення основного договору (а.с. 8).

Твердження представника ОСОБА_3 про те,
що ніяких повідомлень (в тому числі
телеграм) про наміри укладати договір
купівлі-продажу ОСОБА_3 від ОСОБА_2 не
отримував, колегією до уваги не
приймаються, оскільки іншої адреси
відповідача, крім вказаної в
попередньому договорі, ОСОБА_2 відомо
не було.

Враховуючи вищевикладене, колегія
вважає неспроможними доводи скарги про
те, що ОСОБА_2 не мав наміру укладати
основний договір і його дії спрямовані
на безпідставне одержання коштів.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду 1-ої
інстанції.

За таких підстав, апеляційна скарга
відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
підлягає відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4,
що діє в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 29 січня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом 20-ти днів з дня набрання
законної сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

Л.Л.Троїцька

О.М.Таварткіладзе

В.П.Фальчук