Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Назарова М.В.
Справа № 2-23/11
Провадження № 22ц/782/2551/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року
колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Луганської області у складі:

головуючого судді
Назарової М.В.

суддів Галан
Н.М., Украінцевої Л.Д.

при секретарі
Булгаковій М.Е.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі судових засідань
апеляційного суду Луганської області

апеляційними скаргами ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

на рішення Перевальського районного
суду Луганської області від 21 травня 2013
року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6,
ОСОБА_3 про виділ часток, про визнання
спадкоємцем першої черги за законом,
визнання такою, що прийняла спадщину,
визнання права власності на спадкове
майно, зустрічним позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про
визнання права власності, про визнання
угоди з купівлі - продажу дійсною, про
визнання спадкоємцем за законом першої
черги, про прийняття спадщини, визнання
права власності на будівлю в порядку
спадкування, треті особи - Перевальська
державна нотаріальна контора
Луганської області, державне
комунальне підприємство бюро
технічної інвентаризації, інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Луганській області,
реєстраційна служба Перевальського
районного управління юстиції у
Луганській області, -

В С Т А Н О В И Л
А :

У липні 2010 року позивачка звернулася до
суду із вказаним позовом, який згодом
уточнила, та просила визнати будинок
АДРЕСА_1 особистою власністю ОСОБА_8;
визнати вищевказаний будинок сумісним
майном подружжя ОСОБА_9 та ОСОБА_8;
виділити частки сумісного майна
подружжя ОСОБА_8 визнавши їх рівними по
частини вищезазначеного будинку та
визнавши за кожним з них право
власності на ? частину; визнати ОСОБА_9
спадкоємцем першої черги за законом;
визнати ОСОБА_2 спадкоємцем першої
черги за законом; визнати ОСОБА_9 такою,
що прийняла спадщину після смерті
свого чоловіка ОСОБА_8 у вигляді ?
частини вищезазначеного будинку;
визнати ОСОБА_2 такою, що прийняла
спадщину після смерті свого батька
ОСОБА_8 у вигляді ? частини
вищевказаного будинку; визнати за
ОСОБА_9 право власності на спадкове
майно у вигляді ? частини спірного
будинку, залишену після смерті її
чоловіка ОСОБА_8; визнати за ОСОБА_2
право власності на спадкове майно у
вигляді ? частини спірного будинку,
залишену після смерті батька ОСОБА_8;
визнати ОСОБА_2 спадкоємцем першої
черги за законом після смерті її
матері ОСОБА_9; визнати ОСОБА_2 такою, що
прийняла спадщину у вигляді ? частин
спірного будинку, залишених після
смерті її матері ОСОБА_9; визнати за нею
право власності на спадкове майно у
вигляді ? частин вищевказаного будинку.

Підставами позову зазначала те, що її
батьку ОСОБА_8 було виділено земельну
ділянку для будівництва житлового
будинку, на якій подружжя ОСОБА_8
збудувало житловий будинок, проте його
не було здано в експлуатацію. Вважає
батька власником будинку. Після смерті
батька залишилася спадщина на ?
спірного будинку, і спадкоємцями
першої черги є його діти ОСОБА_10, який
ніяких дій для прийняття спадщини не
вчинив, ОСОБА_7, яка відмовилася від
своєї частки на користь позивача, та
позивачка, яка постійно проживала з
ним, а також дружина -ОСОБА_9, після
смерті якої залишилося три спадкоємці
першої черги за законом - її діти
ОСОБА_10, ОСОБА_7 та позивачка. Вважає
ОСОБА_8 власником спірного будинку
згідно вимог ст.ст. 116, 328, 331 ЦК України.

У грудні 2012 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 звернулися із зустрічним
позовом до суду, в якому просили
визнати право власності на будинок, що
розташований в АДРЕСА_1 за ОСОБА_8;
визнати угоду, яка відбулася 02.02.2007 року
між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 щодо
купівлі-продажу вищевказаного будинку
дійсною; визнати право власності за
даною угодою на вказаний будинок за
ОСОБА_10; визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 спадкоємцями першої черги за
законом після смерті чоловіка та
батька ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1;
визнати ОСОБА_3 такою, що прийняла
спадщину у вигляді вищевказаного
будинку, визнавши її долю - ? частина та
кожного із спадкоємців; прийняти
відмову від спадщини на її користь від
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6; визнати за нею
право власності на спірний будинок в
порядку спадкування за законом після
смерті чоловіка ОСОБА_10, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Підставами позову зазначали те, що
ОСОБА_3 перебувала у шлюбі із ОСОБА_10, а
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 є їхніми дітьми.
Всі позивачі постійно мешкають в
Мурманській області Російської
Федерації, а ОСОБА_10 переїхав до
України доглядати літніх батьків.
Оскільки спірний будинок не було здано
до експлуатації і його неможливо було
переоформити на ОСОБА_6, вказаний
будинок було продано ОСОБА_8 та ОСОБА_9
своєму сину ОСОБА_6 за розпискою, а
переоформлення та укладення угоди
купівлі-продажу сталося в суді. ОСОБА_6
проживав в спірному будинку, коли
померли обидва його батьки. Оскільки
спірний будинок на час смерті
спадкодавців ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не
належав їм, то їх діти не могли бути
спадкоємцями. Вона і її діти є
спадкоємцями першої черги за законом
після смерті ОСОБА_10

Оскаржуваним рішенням суду першої
інстанції відмовлено в задоволенні як
первісного, так і зустрічного позові за
необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_2
просить скасувати рішення суду першої
інстанції в частині відмови їй у
задоволенні її позову, у відмові в
задоволенні зустрічного позову
залишити рішення суду без змін,
оскільки судом порушені норми
матеріального та процесуального права.

В апеляційний скарзі апелянти
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 просять
рішення суду за первісним позовом
ОСОБА_2, а також за їх зустрічним
позовом скасувати; по даній справі
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні первісного позову ОСОБА_2
відмовити; зустрічні позовні вимоги
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в частині
визнання спадкоємцями першої черги за
законом після смерті ОСОБА_10, визнання
прийнявшими спадщину, прийняття
відмови від спадщини на користь ОСОБА_3,
визнання права власності в порядку
спадкування за законом задовольнити в
повному обсязі.

Також ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в
свої апеляційній скарзі просять в
частині їх зустрічних позовних вимог
про визнання права власності на
будинок за ОСОБА_8, ОСОБА_10 вже померлих
- залишити без розгляду, оскільки судом
порушені норми матеріального та
процесуального права.

Ухвалою колегії судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Луганської області від 15.04.2014 року
рішення Первальського районного суду
Луганської області від 21 травня 2013 року
в частині відмови у визнанні права
власності на будинок за ОСОБА_8 та
ОСОБА_10, які померли - скасовано;
позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 в частині визнання права
власності на будинок за адресою:
АДРЕСА_1, за ОСОБА_8 та ОСОБА_10, які
померли - залишено без розгляду.

Вислухавши доповідь судді,
розглянувши справу у межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду, колегія суддів вважає апеляційні
скарги такими, що не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених вимог
і на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
законним і обґрунтованим є рішення,
коли суд виконав всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом на основі повного і всебічного
з'ясування обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених такими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Судом встановлено, що рішенням № 18
виконавчого комітету Артемівської
селищної ради Ворошиловградської
області від 25 серпня 1953 року ОСОБА_8
було виділено земельну ділянку у
шахтарському поселенні для
будівництва житлового будинку /а.с. 108/.

Згідно довідок № 1876 від 02 серпня 2010
року та № 272 від 01 лютого 2012 року,
виданих державним комунальним
підприємством бюро технічної
інвентаризації м. Перевальська
Луганської області, право власності на
житловий будинок з господарчими
будівлями АДРЕСА_1 не зареєстровано
/а.с. 81, 82/.

З технічної документації на житловий
будинок з господарчими будівлями
АДРЕСА_1 вбачається, що нерухоме майно
складається з: жилого будинку А-1
/збудований у 1953 р./; сіни а /1953./; жила
прибудова А- 1 /1953./; ганок вх. /1953./, сарай
Е /1953./; гараж Д /1972р./; сарай Ж /1970 та
2007р.р./; навіс З /1996р.; літня кухня К /1971р./;
літня кухня М /1971р./; тамбур м /1971р./;
ганок вх. /1971р./; погріб Г /1955р./; уборна Н
/2006р./; ворота 1; огорожа 2 - 4; водопровід І
/а.с. 83-87/.

Рішенням реєстратора Перевальського
державного комунального підприємства
бюро технічної інвентаризації від 02
липня 2007 року ОСОБА_8 відмовлено у
видачі витягу з Реєстру прав власності
на нерухоме майно, розташоване за
адресою: АДРЕСА_1, та рекомендовано
вирішити питання про прийняття до
експлуатації житлового будинку з
господарчими будівлями готовністю 100 %,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.
112/.

Ті обставини, що позивачка за первісним
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_7 є дітьми
ОСОБА_8 та ОСОБА_3 ніким не оспорюються;
так само як не оспорюється і те, що
ОСОБА_3 була дружиною ОСОБА_10, а ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 - їх дітьми.

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1, виданого 09 січня 2008 року
виконкомом Артемівської міської ради
Перевальського району Луганської
області, ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.
10/.

Як вбачається зі свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_2, виданого 18 лютого 2008 року
виконкомом Артемівської міської ради
Перевальського району Луганської
області, ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_3
/а.с. 11/.

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_3, виданого 31 березня 2008
року відділом ЗАГС адміністрації
муніципального утворення ЗАТО м.
Сєвєроморськ, ОСОБА_10 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.89, 186/.

З матеріалів справи вбачається, що
спірні правовідносини між сторонами
виникли з приводу реалізації їх
спадкових прав після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 щодо
будинку за адресою: АДРЕСА_1

Відмовляючи у задоволенні як
первісного, так і зустрічного позову,
суд першої інстанції виходив з
необґрунтованості позовних вимог з
нормативної точки зору.

Такі висновки ґрунтуються на
матеріалах справи та вимогах закону, а
доводи апеляційних скарг не
заслуговують на увагу з огляду на
наступне.

Право власності спадкоємця на спадкове
майно підлягає захисту в судовому
порядку шляхом його визнання у разі,
якщо таке право оспорюється або не
визнається іншою особою, а також у разі
втрати ним документа, який засвідчує
його право власності (ст. 392 ЦК).

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є
перехід прав та обов'язків /спадщини/
від фізичної особи, яка померла
/спадкодавця/, до інших осіб.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі прав та обов'язки,
що належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку
спадкування права власності на об'єкти
нерухомості, в тому числі житловий
будинок, інші споруди, земельну ділянку
є набуття спадкодавцем зазначеного
права у встановленому законодавством
України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув
права власності на житловий будинок,
земельну ділянку, то спадкоємець також
не набуває права власності у порядку
спадкування. До спадкоємця переходять
лише визначені майнові права, які
належали спадкодавцеві на час
відкриття спадщини. Для набуття права
власності у встановленому
законодавством порядку спадкоємець
повинен здійснити дії, які необхідні
для набуття права власності на
визначене нерухоме майно, зокрема на
житловий будинок, іншу споруду.

Пунктом 8 Постави Пленуму Верховного
суду України від 30 травня 2008 року № 7
«Про судову практику у справах про
спадкування» встановлено, якщо
будівництво здійснювалося згідно із
законом, то у разі смерті забудовника
до завершення будівництва його права
та обов'язки входять до складу
спадщини.

Законодавством передбачено порядок
прийняття в експлуатацію будівель
інспекцією архітектурно-будівельного
контролю за місцем їх розташування,
який не може підмінятися судовим
рішенням.

Визнання права власності в порядку
спадкування на недобудований будинок
відповідно до чинного законодавства
України неможливе.

Таким чином, підстав для визнання
житлового будинку з господарчими
будівлями АДРЕСА_1 спільним сумісним
майном подружжя ОСОБА_9 та ОСОБА_8 та
визнання за ними права власності на 1/2
частку за кожним, відсутні.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за
рішенням суду особа може бути усунена
від права на спадкування за законом,
якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Оскільки позивачем-відповідачем
ОСОБА_2 та її представником в судовому
засіданні не наведено належних та
допустимих доказів на підтвердження
безпорадного стану ОСОБА_8

Ст. 1261 ЦК України передбачено, що у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Оскільки в судовому засіданні
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що ОСОБА_9 є
дружиною ОСОБА_8, а ОСОБА_2 - донька
ОСОБА_8 та ОСОБА_9, то відповідно до
цивільного законодавства України вони
є спадкоємцями за законом першої черги,
а тому немає необхідності в
додатковому визнанні ОСОБА_9 та ОСОБА_2
після смерті ОСОБА_8, та у визнанні
ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_9
спадкоємцями.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України
передбачено, що спадкоємець, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом встановленого
строку, він не заявив про відмову від
неї.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України /в редакції
на час виникнення спірних
правовідносин/ спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини.

У судовому засіданні
позивач-відповідач ОСОБА_2 визнала, що
вона постійно на час відкриття
спадщини вона мешкала по АДРЕСА_2 отже,
судом першої інстанції вірно
встановлено, що ані ОСОБА_9, ані ОСОБА_2
до нотаріальної контори з заявами про
прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8
не зверталися, позивач-відповідач
ОСОБА_2 та її представник перед судом
питання про встановлення факту
сумісного проживання ОСОБА_9 та ОСОБА_2
разом зі спадкодавцем ОСОБА_8 на час
відкриття спадщини не ставили,
документально дані обставини не
підтверджені в судовому засіданні,
тому суд відповідно до вимог ст.ст. 10, 11,
60 ЦПК України відмовив в задоволенні
позовних вимог в частині визнання
ОСОБА_2 та ОСОБА_9 такими, що прийняли
спадщину.

З огляду на вищенаведене суд також
вірно не знайшов підстав для
задоволення позову в частині визнання
за ОСОБА_9 та ОСОБА_2 права власності на
спадкове майно після смерті ОСОБА_8, а
також вимог ОСОБА_2 про визнання її
такою, що прийняла спадщину після
померлої ОСОБА_9

Даючи оцінку висновкам суду першої
інстанції за зустрічним позовом,
судова колегія враховуює те, що на час
розгляду апеляційних скарг на рішення
суду, ухвалою апеляційного суду
Луганської області від 15.04.2014 р. в
частині відмови у визнанні права
власності на будинок за ОСОБА_8 та
ОСОБА_10, які померли, оскаржуване
рішення скасовано; позовні вимоги
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в частині
визнання права власності на будинок за
адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_8 та ОСОБА_10,
які померли - залишено без розгляду.

А оскільки без визнання права
власності на спірний будинок за
зустрічними вимогами за ОСОБА_8 втрачає
сенс обговорення питання про визнання
дійсною угоди купівлі-продажу між ним
та ОСОБА_10, то висновки суду про відмову
у задоволенні зустрічного позову за
необґрунтованістю також є вірними і
доводи апеляційних скарг їх не
спростовують.

Судова колегія, крім того, зауважує, що
згідно п. 13 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06
листопада 2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» вирішуючи спір
про визнання правочину, який підлягає
нотаріальному посвідченню, дійсним,
судам необхідно враховувати, що норма
частини другої статті 220 ЦК не
застосовується щодо правочинів, які
підлягають і нотаріальному
посвідченню, і державній реєстрації,
оскільки момент вчинення таких
правочинів відповідно до статей 210 та 640
ЦК пов'язується з державною
реєстрацією, тому вони не є укладеними
і не створюють прав та обов'язків для
сторін.

Підстав для визнання ОСОБА_3 такою, що
прийняла спадщину у вигляді житлового
будинку з господарчими будівлями
АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_10, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, та визнання за нею
права власності на дане нерухоме майно,
також немає, зважаючи на те, що спірне
нерухоме майно не належало на праві
власності померлому ОСОБА_10, а тому
відповідно до ст. 1218 ЦК України
спадщина на це майно не відкривалася.

Суд дав належну оцінку вказаним
обставинам і дійшов обґрунтованого
висновку про відмову у задоволенні
позову.

Зважаючи на викладене, доводи
апелянтів про незаконність та
необґрунтованість рішення суду слід
вважати такими, що не заслуговують на
увагу.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Рішення суду відповідає вимогам
закону, порушень процесуального
законодавства при розгляді справи та
прийнятті рішення не встановлено, тому
підстав для скасування рішення колегія
суддів не вбачає.

Судом першої інстанції вірно
встановлені обставини по справі та
зроблений висновок про відмову у
задоволенні позовів.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_3
- ОСОБА_11 та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Перевальського районного суду
Луганської області від 21 травня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий:

Судді: