АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/791/1147/14
Головуючий в суді
1 інстанції: Яценко О.М. Категорія: 79
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року квітня місяця 14 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі :

Головуючого: Склярської І.В.

Суддів: Цуканової І.В.

Вейтас І.В.

При секретарі: Благовещенській
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє
в інтересах ОСОБА_4 на рішення
Цюрупинського районного суду
Херсонської області від 27 лютого 2014
року у справі за позовом ОСОБА_5 до
виконавчого комітету Цюрупинської
міської ради Херсонської області,
треті особи: ОСОБА_6 та ОСОБА_4 про
визнання незаконним і скасування
рішення виконкому та визнання
недійсними виданих на його підставі
правовстановлюючих документів, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року ОСОБА_5 звернулась до
суду з вказаною позовною заявою
посилаючись на те, що вона є власником ?
частини жилого будинку з
господарськими будівлями та спорудами
по АДРЕСА_1 на підставі договору
дарування від 05.01.1995 року. Інша ? частина
вказаного будинку з господарськими
будівлями та спорудами належав на
підставі договору дарування від 26.09.1957
року батьку позивача - ОСОБА_7,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Внаслідок
узаконення ОСОБА_7 самовільно
збудованих і розташованих окремо від
жилого будинку підсобних приміщень,
яке відбулося без відома і згоди
позивача як співвласника та на
підставі рішення виконавчого комітету
Цюрупинської міської ради Херсонської
області від 12.04.1995 року № 93 «Про обмін
правовстановлюючих документів на
житлові будинки» частка позивача у
спільній власності зменшилась з ?
частини до 14/100 і відповідно
збільшилася частка ОСОБА_7 з ? частини
до 86/100. В подальшому ОСОБА_7 було видано
свідоцтво про право власності на 86/100
частин жилого будинку та виготовлено
свідоцтво про право власності позивача
на 14/100 частин жилого будинку.
Враховуючи те, що рішення виконавчого
комітету Цюрупинської міської ради
Херсонської області від 12.04.1995 року № 93
«Про обмін правовстановлюючих
документів на житлові будинки» не
відповідає вимогам законодавства та
порушує права позивача, а також є
незаконними видані на підставі
зазначеного рішення свідоцтва про
право власності на жилий будинок на
ім'я ОСОБА_5 та ОСОБА_7, просила:

- визнати незаконним та скасувати
рішення виконавчого комітету
Цюрупинської міської Ради народних
депутатів від 12.04.1995 року № 93 «Про обмін
правовстановлюючих документів на
житлові будинки»;

- визнати недійсним свідоцтво на право
особистої власності на 14/100 жилого
будинку АДРЕСА_1, реєстраційний № 619,
видане 18.04.1995 року виконавчим комітетом
Цюрупинської міської Ради народних
депутатів на підставі рішення від
12.04.1995 року № 93 «Про обмін
правовстановлюючих документів на
житлові будинки» на ім'я ОСОБА_5;

- визнати недійсним свідоцтво на право
особистої власності на 86/100 жилого
будинку АДРЕСА_1, реєстраційний № 619,
видане 18.04.1995 року виконавчим комітетом
Цюрупинської міської Ради народних
депутатів на підставі рішення від
12.04.1995 року № 93 «Про обмін
правовстановлюючих документів на
житлові будинки» на ім'я ОСОБА_7.

Рішенням Цюрупинського районного суду
Херсонської області від 27 лютого 2014
року позовні вимоги задоволені в
повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, який діє в
інтересах ОСОБА_4 просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволені позову,
зазначаючи що висновки суду не
відповідають обставинам справи та
суперечать нормам матеріального права,
а також положенням цивільного
законодавства щодо дотримання строку
позовної давності.

Письмові заперечення до суду
апеляційної інстанції не надходили, в
судовому засіданні представник ОСОБА_5
та ОСОБА_6, а також ОСОБА_5 доводи
апеляційної скарги не визнали, рішення
суду вважають законним та
обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, осіб, які
з'явилися в судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що позивачем згода на зміну
часток не надавалася, частки у праві
власності були змінені з порушенням
встановленого порядку та строк
позовної давності не пропущений.

Проте до такого висновку суд прийшов
допустивши порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Судом встановлено, що сторони є
співвласниками будинку АДРЕСА_1.
Рішенням виконкому №93 від 12.04.1995 року
надано дозвіл на проведення обміну
правовстановлюючих документів ОСОБА_7
та ОСОБА_5 Зазначені у рішенні частки
змінені з порушенням ст.119 ЦК УРСР ( в
ред..1963р.), п.26 Інструкції про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР від 31.01.1966 року ( в
редакції, яка діяла на час виникнення
правовідносин) та позивачем не
пропущений строк позовної давності з
огляду на час коли ОСОБА_5 дізналася
про порушення свого права.

З матеріалів інвентарної та цивільної
справ вбачається, що за присудом
народного суду 11 поділу Херсонської
Округи від 29 березня 1927 року в порядку
денаціоналізації майна за ОСОБА_10 та
ОСОБА_11 було визнано право
користування, володіння та
розпорядження в рівних частках
будинком АДРЕСА_1.

В наступному кожен окремо
розпорядився своєю часткою будинку .

Так, ОСОБА_10 в 1963 році подарував свою ?
частку ОСОБА_12, остання в 1975 році цю ?
частину подарувала ОСОБА_13, яка 05.01.1995
року подарувала належну її частку
ОСОБА_5.

ОСОБА_11 в 1956 році подарував належну
йому ? частку ОСОБА_14, яка цю частку в
1957 році подарувала ОСОБА_7. 23.05.1995 року
ОСОБА_7 подарив 86/100 частин
домоволодіння ОСОБА_6, яка 29.07.2007року
продала 61/100 частину ОСОБА_4, останній
06.01.2012 року подарував ОСОБА_6 3/100
частини.

Рішенням виконавчого комітету
Цюрупинської міської Ради народних
депутатів №93 від 12.04.1995 року «Про обмін
правовстановлюючих документів на
житлові будинки» вирішено дозволити
ХООБ ТІ провести обмін
правовстановлюючих документів на
житловий будинок по АДРЕСА_1 ОСОБА_7 на
86/100 частин замість ? частини будинку,
господарчих будівель та побутових
споруд, що належали йому раніше, ОСОБА_5
на 14/100 частин замість ? частини будинку
господарчих будівель та побутових
споруд, що належали її раніше ( а.с.6).

За статтею 119 ЦК УРСР ( в ред.1963р.), яка
діяла на час виникнення правовідносин,
коли учасник спільної часткової
власності на жилий будинок збільшить в
ньому за свій рахунок корисну площу
будинку шляхом прибудови, надбудови
або перебудови, проведеної за згодою
решти учасників і в установленому
порядку, частки учасників у спільній
власності на будинок і порядок
користування приміщеннями в ньому
підлягають зміні.

Пленум Верховного Суду України в п.12
постанови від 4 жовтня 1991 року «Про
практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок» №7 ( зі змінами) роз'яснив, що
при розгляді спорів між учасниками
спільної часткової власності на жилий
будинок про зміну часток суди повинні
враховувати, що такі вимоги можуть бути
задоволені, якщо учасник спільної
власності збільшить у ньому за свій
рахунок корисну площу будинку (жилих і
підсобних приміщень) шляхом прибудови,
надбудови або перебудови, проведеної з
дозволу виконавчого комітету місцевої
ради і за згодою решти учасників
спільної власності.

Спорудження господарських будівель
(сараїв, гаражів тощо) не є підставою
для збільшення встановленого раніше
розміру частки в праві власності на
будинок.

Матеріали справи не містять доказів
збільшення корисної площі будинку
шляхом прибудови, надбудови або
перебудови, проведеної в установленому
порядку. Рішення виконкому №10 від
11.01.1995 року (а.с.18) та №270/15 від 11.08.1982 року
(а.с.152) містять відомості щодо
побудованої частини літньої кухні,
веранди до неї та підвалу.

Виходячи з умов п.26 Інструкції про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР видача
кожному з співвласників замість
правовстановлюючих документів, які
вони мають, свідоцтва про право
особистої власності на відповідну
частку будинку (домоволодіння)
здійснюється на підставі рішення
виконкому про зміну часток, які
належали співвласникам і про
оформлення права власності в нових
розмірах.

Разом з тим, оскаржуване рішення
надає право лише на обмін
правовстановлюючих документів на
житлові будинку (в розумінні п.26
Інструкції: оформлення права власності
в нових розмірах) , а тому на думку
колегії суддів не підлягає оскарженню.

Також суд неправильно вирішив питання
строку позовної давності. Так, з витягу
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно вбачається, що рішення
про державну реєстрацію права
власності ОСОБА_5 на 14/100 частин
прийнято 02.07.2007 року, запис внесено
02.07.2007 року., зазначена підстава
виникнення права власності: свідоцтво
про право власності від 18.04.1995 року. За
нормами ст.17,18 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
підставою для державної реєстрації
прав є заява правоволодільця
(правонабувача). Зазначене надає
підстави для висновку, що ОСОБА_5
зареєструвавши своє право власності на
14/100 частин, звернулася до суду з
пропуском строку позовної давності про
поновлення якого та поважність причин
пропуску, не заявляла. Отже, висновок
суду про те що позивачем не пропущений
строк позовної давності з посиланням
на п. 4 ч.1 ст.268 ЦК України та Прикінцевих
та перехідних положень ст.2 Закону
України «Про внесення змін до деяких
законів України щодо вдосконалення
порядку здійснення судочинства» не
ґрунтується на встановлених
обставинах.

Колегія суддів також вважає, що
обраний позивачем спосіб захисту про
оскарження рішення виконкому, яким
надано дозвіл на обмін
правовстановлюючих документів та
скасування свідоцтв про право
власності, оригінали яких позивачем
суду не надано, не сприяє відновленню
права власності, яке вона вважає
порушеним.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
висновки суду не відповідають
встановленим обставинам справи і
суперечать нормам цивільного
законодавства, що регулюють спірні
правовідносини, а тому ухвалене судом
рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позову за
необґрунтованістю.

На підставі викладеного, ст.119 ЦК УРСР (
в ред..1963року), керуючись ст.303, п.2 ч.2
ст.307, п.3,4 ч.1 ст.309, ст.316 ЦПК України,-
колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в
інтересах ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Цюрупинського районного суду
Херсонської області від 27 лютого 2014
року скасувати, ухвалити нове, яким в
задоволенні позову ОСОБА_5 до
виконавчого комітету Цюрупинської
міської ради Херсонської області,
треті особи: ОСОБА_6 та ОСОБА_4 про
визнання незаконним і скасування
рішення виконкому та визнання
недійсними виданих на його підставі
правовстановлюючих документів,
відмовити.

Рішення набирає законної сили з дня
його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом 20-ти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: