Справа № 133/3602/13-ц Провадження №
22-ц/772/1190/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Слободяний О. Є.Категорія:
52Доповідач: Медвецький С. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2014 р. м. ВінницяКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Вінницької області у
складі:

головуючого:
Медвецького С.К.,

суддів:
Нікушина В.П., Оніщука В.В.,

при
секретарі Богацькій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці апеляційну
скаргу

ОСОБА_2 на рішення Козятинського
міськрайонного суду Вінницької
області від 05 березня 2014 року за
позовом ОСОБА_2 до Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця», третя
особа: начальник Козятинської КМС - 120
Стратійчук О.В., про поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу, -

встановила:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2
звернувся до суду з указаним позовом,
мотивуючи вимоги тим, що він працював у
Козятинській колійно машинній станції
№ 120 Державного
територіально-галузевого об'єднання

(далі - ДТГО) «Південно-Західна
залізниця». Наказом № 115/ос від 17 жовтня
2013 року начальника відокремленого
підрозділу ДТГО «Південно-Західна
залізниця» - Козятинської колійної
машинної станції № 120 - він був
звільнений з посади сторожа
виконробської дільниці бази КМС-120 за
п. 8 ст. 40 КЗпП України за вчинення за
місцем роботи розкрадання майна.

Посилаючись на те, що звільнення
проведено з порушенням законодавства
про працю та без згоди профспілкової
організації, оскільки він є
заступником голови первинної
профспілкової організації Вільної
профспілки залізничників України
Козятинської КМС-120 «Південно-Західної
залізниці»,

ОСОБА_2 просив скасувати наказ № 115/ос
від 17 жовтня 2013 року про звільнення
його з роботи, поновити його на роботі,
стягнути з відповідача на його користь
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 17 жовтня 2013 року на день
поновлення на роботі.

Рішенням Козятинського міськрайонного
суду Вінницької області від 05 березня
2014 року в задоволенні позову ОСОБА_2
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить
рішення суду скасувати, посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, неправильне
застосування судом норм матеріального
і процесуального права та ухвалите
нове рішення, про задоволення позову.

У судовому засіданні позивач підтримав
апеляційну скаргу та просив її
задовольнити.

Представники відповідача Остапенко
Р.Ю., Зюлковська О.М. заперечували проти
задоволення апеляційної скарги та
просили рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши підстави апеляційної
скарги, вважає, що вона не підлягає
задоволенню з таких міркувань.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим; законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом; обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були дослідженні в
судовому засіданні.

За змістом ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права;
не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
відповідачем дотримано вимоги
законодавства про працю щодо процедури
звільнення ОСОБА_2 з підстав
передбачених п. 8 ч. 1 ст. 40 КЗпП за
вчинення за місцем роботи розкрадання
майна.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
у п. 26 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 06 листопада 1992 року
судам належать мати на увазі, що
відповідно до п. 8 ст. 40 КЗпП власник або
уповноважений ним орган вправі
розірвати трудовий договір з підстав
вчинення працівником за місцем роботи
розкрадання ( в тому числі дрібного)
майна власника, встановленого вироком
суду, що набрав законної сили.

Установлено, що позивач ОСОБА_2 з 17
січня 1990 року працював у Козятинській
колійно машинній станції № 120
Державного територіально-галузевого
об'єднання «Південно-Західна
залізниця». Наказом № 42-ос від 13 квітня
2010 року позивача переведено сторожем
виконробської дільниці бази
Козятинської КМС-120 (а.с.4).

Вироком Козятинського міськрайсуду
від 03 липня 2013 року ОСОБА_2 було визнано
винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2
ст. 185 КК України до одного року
позбавлення волі за розкрадання майна
залізниці.

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_2
звільнений від відбування покарання з
іспитовим строком на 1 рік.

Копія вироку надійшла на підприємство
17 жовтня 2013 року.

Протоколом наради при начальнику
Козятинської КМС-120 від 17 жовтня 2013 року
ухвалено розірвати трудовий договір з
сторожем ОСОБА_2 з 17 жовтня 2013 року в
зв'язку з вчиненим ним за місцем роботи
розкраданням майна залізниці, яке
встановлено вироком суду, що набрав
законної сили (а.с. 5).

Наказом № 115/ос від 17 жовтня 2013 року
начальника відокремленого підрозділу
ДТГО «Південно-Західна залізниця»
Козятинської колійної машинної
станції № 120 ОСОБА_2 був звільнений з
посади сторожа виконробської
дільниці бази КМС-120 за п. 8 ст. 40 КЗпП
України за вчинення за місцем роботи
розкрадання майна(а.с. 3). Вказане
звільнення не було узгоджено з
профспілковою організацією.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності може бути розірваний
власником або уповноваженим ним
органом у випадку вчинення за місцем
роботи розкрадання (в тому числі
дрібного) майна власника,
встановленого вироком суду, що набрав
законної сили.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 43-1 КЗпП України
розірвання трудового договору з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу без згоди
виборного органу первинної
профспілкової організації
допускається у випадку звільнення
працівника, який вчинив за місцем
роботи розкрадання (в тому числі
дрібне) майна власника, встановленого
вироком суду, що набрав законної сили.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що
відповідачем дотримано вимоги
законодавства про працю щодо процедури
звільнення ОСОБА_2 з підстав,
передбачених п. 8 ч. 1 ст. 40 КЗпП за
вчинення за місцем роботи розкрадання
майна.

Доводи позивача про те, що на момент
звільнення він був заступником голови
первинної профспілкової організації,
колегія суддів не приймає до уваги з
таких міркувань.

Згідно з рішенням установчих зборів
первинної профспілкової організації
Вільної профспілки залізничників
України Козятинської КМС-120 від 02
листопада 2007 року ОСОБА_2 було обрано
головою первинної профспілкової
організації Вільної профспілки
залізничників України Козятинської
КМС-120 (а.с.66-68). Первинна профспілкова
організація Вільної профспілки
залізничників України Козятинської
КМС -120 була легалізована, про що
свідчать реєстраційні документи (а.с.37,
61-65, 69-72).

Відповідно до вимог п. 5.3 розділу 5
Статуту Вільної профспілки
залізничників України в редакції від 09
лютого 2007 року (який був чинним на
момент створення первинної
профспілкової організації Вільної
профспілки залізничників України
Козятинської КМС-120) первинна
профспілкова організація профспілки
керується у своїй діяльності даним
Статутом. Відповідно до вимог п.п. 5.7, 5.8
розділу 5 вказаного Статуту
профспілковий комітет первинної
профспілкової організації та голова
профспілкового комітету обираються на
загальних зборах профспілки терміном
на 4 роки (а.с.90-111). Можливості
пролонгації повноважень
профспілкового комітету первинної
профспілкової організації та голови
профспілкового комітету вказаний
Статут не передбачає.

Рішенням звітно-виборних зборів
первинної профспілкової організації
Вільної профспілки залізничників
України Козятинської КМС -120 від 02
листопада 2011 року позивача ОСОБА_2
знову обрано головою первинної
профспілкової організації (а.с.135-136). 24
серпня 2013 року на засіданні
профспілкового комітету позивача
ОСОБА_2 було обрано заступником голови
первинної профспілкової організації
Козятинської КМС-120 Вільної профспілки
залізничників України (а.с.25, 31-33, 41).
Вказані зміни в керівному складі
первинної профспілкової організації
Вільної профспілки залізничників
України Козятинської КМС-120
легалізовані не були, що доведено
поясненнями позивача та листом
начальника Козятинського
міськрайуправління юстиції (а.с.61),
згідно з яким були легалізовані лише
реєстраційні документи первинної
профспілкової організації за 2007 рік.

Статтею 252 КЗпП України передбачено, що
звільнення членів виборного
профспілкового органу підприємства,
установи, організації (у тому числі
структурних підрозділів), його
керівників, профспілкового
представника (там, де не обирається
виборний орган профспілки), крім
випадків додержання загального
порядку, допускається за наявності
попередньої згоди виборного органу,
членами якого вони є, а також вищого
виборного органу цієї професійної
спілки (об'єднання профспілок).

Відповідно до вимог ст. 41 Закону
України «Про професійні спілки, їх
права та гарантії діяльності»
звільнення членів виборного
профспілкового органу підприємства,
установи, організації (у тому числі
структурних підрозділів), його
керівників, профспілкового
представника (там, де не

обирається виборний орган профспілки),
крім додержання загального порядку,
допускається за наявності попередньої
згоди виборного органу,

членами якого вони є, а також
вищестоящого виборного органу цієї
профспілки (об'єднання профспілок).

Оскільки доказів того, що позивач
входить до членів виборного
профспілкового органу суду надано не
було, то суд обґрунтовано відмовив у
задоволенні позову.

Такі висновки суду узгоджуються з
правовою позицією висловленою судовою
палатою у цивільних справах Верховного
Суду України в постанові від 21 березня
2012 року у справі №6-4цс12, де вказано, що
згідно із ч. 3 ст. 252 КЗпП України
звільнення членів виборного
профспілкового органу підприємства,
установи, організації (у тому числі
структурних підрозділів), його
керівників, профспілкового
представника (там, де не обирається
виборний орган професійної спілки),
крім випадків додержання загального
порядку, допускається за наявності
попередньої згоди виборного органу,
членами якого вони є, а також вищого
виборного органу цієї професійної
спілки (об'єднання професійних спілок).
Розірвання трудового договору з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу, крім
випадків, передбачених ст. ст. 43, 43-1 КЗпП
України, допускається лише за
попередньою згодою профспілкового
органу, що є дотриманням гарантій,
установлених ст. 252 КЗпП України.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються, а відтак не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Козятинського
міськрайонного суду Вінницької
області від 05 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: /підпис/
С.К. Медвецький

Судді: /підпис/
В.П. Нікушин

/підпис/
В.В. Оніщук

З оригіналом вірно: