Ухвала

іменем україни

09 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кафідової О.В.,

суддів: Висоцької
В.С., Коротуна В.М.,

Попович О.В.,
Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до
Ярославицької сільської ради
Млинівського району Рівненської
області, третя особа - ОСОБА_4, про
визнання права власності на спадкове
майно, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення апеляційного суду Рівненської
області від 11 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, у якому просив
визнати за ним право власності на
житловий будинок по АДРЕСА_1 у порядку
спадкування за законом після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 свого брата
ОСОБА_5 Свої вимоги обґрунтовував тим,
що згідно з даними погосподарської
книги Ярославицької сільської ради
Млинівського району Рівненської
області за його братом ОСОБА_5
рахувався вищевказаний житловий
будинок, який він придбав у ОСОБА_6, яка
у 1987 році виїхала на постійне місце
проживання в іншу країну. У зв'язку з
тим, що після смерті ОСОБА_5 не
залишилося правовстановлюючих
документів на зазначений будинок, у
якому він проживав до дня своєї смерті,
а книга реєстрації договорів у
Ярославицькій сільській раді
Млинівського району Рівненської
області за 1986-1987 роки на теперішній час
відсутня, що перешкоджає позивачу
отримати свідоцтво про право на
спадщину за законом.

Рішенням Млинівського районного суду
Рівненської області від 05
листопада 2013 року в задоволенні
указаного позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Рівненської області від 11 грудня
2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано, позов ОСОБА_3
задоволено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції, закрити провадження у
справі, обґрунтовуючи свою вимогу
порушенням судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню частково з
огляду на наступне.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст. 11 ЦК України
цивільні права і обов'язки виникають із
дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

Захист цивільних прав - це передбачені
законом способи охорони цивільних прав
у разі їх порушення чи реальної
небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника. Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав
та інтересів міститься у ст.16 ЦК
України.

Аналіз наведених норм закону вказує на
те, що особа має право на захист свого
порушеного права лише у випадку
реального його порушення чи реальної
небезпеки такого порушення. При цьому
відповідачем у справі має бути особа,
яка реально порушує чи створює реальну
небезпеку порушення прав позивача.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18 грудня 2009
року № 14 «Про судове рішення у
цивільній справі» оскільки правом на
звернення до суду за захистом наділена
особа в разі порушення, невизнання або
оспорювання саме її прав, свобод чи
інтересів, а також у разі звернення до
суду органів та осіб, яким надано право
захищати права, свободи та інтереси
інших осіб або державні та суспільні
інтереси (частини перша та друга
статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити,
чи були

порушені, невизнані або оспорені права,
свободи чи інтереси цих

осіб, а якщо були, то вказати, чи є
залучений у справі відповідач

відповідальним за це.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_3, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що жодних
прав власності позивача відповідач в
особі Ярославицької сільської ради
Млинівського району Рівненської
області не порушував, що
підтверджується самою позовною заявою,
в якій відсутні будь-які претензії до
відповідача.

Під час розгляду справи позивачем не
доведено, у чому полягає порушення,
невизнання або оспорювання його права
на спадкове майно безпосередньо
Ярославицькою сільською радою
Млинівського району Рівненської
області.

Крім того, судом встановлено, що спір з
приводу вказаного будинку існує між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - третьою особою в цій
справі, яка вважає, що житловий
будинок, що розташований по АДРЕСА_1,
належав за життя її матері ОСОБА_6 і
вона має на нього право власності у
порядку спадкування за законом.

За таких обставин суд першої інстанції
правильно виходив з того, що позов
пред'явлено до неналежного відповідача
та оскільки позивачем під час розгляду
справи не заявлено клопотання про
заміну неналежного відповідача, тому
дійшов правильного висновку про
відмову в задоволенні указаного
позову.

Безпідставно скасувавши законне й
обґрунтоване рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд припустився
помилки в застосуванні матеріального
та процесуального закону, що призвело
до неправильного вирішення справи.

Ураховуючи вищевикладене, рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню
із залишенням рішення суду першої
інстанції в силі з підстав,
передбачених ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 344, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Рівненської
області від 11 грудня 2013
року скасувати, рішення Млинівського
районного суду Рівненської області від
05 листопада 2013 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Кафідова
Судді: В.С.
Висоцька

В.М. Коротун

О.В. Попович

О.В. Ступак