Головуючий суду 1 інстанції - Мазка Н.Б.
Доповідач - Коротких О.Г.
Справа № 2-1105/2012
Провадження № 22ц/782/5388/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Луганської області в складі:

Головуючого: Коротких О.Г.

суддів : Масенко Д.Є., Орлова І.В.

при секретарі : Борзило О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Луганську апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення
Первомайського міського суду
Луганської області від 23.10.2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення
матеріальної і моральної шкоди,

Встановила:

У листопаді 2012 року позивачі
звернулись до суду із позовом до
відповідачів про стягнення
матеріальної і моральної шкоди.

В обгрунтування своїх вимог позивачі
зазначають, що вони проживають в
належній їм квартирі за адресою:
АДРЕСА_1, їх квартира розташована на
восьму поверсі, а на дев'ятому поверсі,
над ними, проживають відповідачі, з
вини яких 03.10.2012 р. сталося залиття їх
квартири.

Факт затоплення підтверджується
відповіддю начальника КП
«Первомайськтеплокомуненерго», актом
комісії обстеження жилого приміщення
від 10.10.2012 p. актом комісії від 24.10.2012 р.

В результаті затоплення квартири їм,
позивачам спричинена матеріальна
шкода в розмірі 4522 гр 93 к. а за
проведення робіт по експертній оцінці
вартості матеріальної шкоди ними
затрачено 500 гр. Оскільки вони є
юридично неграмотними особами і
самостійно скласти позовну заяву не
мали змоги, то скористались послугами
адвоката, на що витратили 400 гр.

Позивачі вважають, що діями
відповідачів ним спричинена моральна
шкода, яка полягає в тому, що вони
пережили значні душевні страждання в
результаті пошкодження їхнього майна;
відповідачка ОСОБА_2 при звернені до
неї не виявила наміру в добровільному
порядку компенсувати спричинену
матеріальну шкоду, тому вони змушені
були суттєво змінити свій життєвий
ритм - потрібно було застосувати значні
зусилля, щоб позбутися наслідків
затоплення квартири, майна; шпалери зі
всіх стін повідпадали, обвисли, в
квартирі присутній запах плісняви,
килими, меблі намокли, порозбухали.

Вона, позивачка тільки-но перенесла дві
операції: 18.09.2012 p., 02.10.2012 p. з приводу
факоемульсіфікації катаракти,
потребувала спокою, однак змушена була
приймати заходи щодо усунення
наслідків затоплення квартири. Тому
позивачі вважають, що діями
відповідачів їм спричинена моральна
шкода в розмірі 5000 гр.

Позивачі просять в солідарному порядку
з відповідачів стягнути:

- матеріальну шкоду в розмірі 4522 гр 93 к;

-витрати по експертній оцінці вартості
матеріальної шкоди в розмірі 500 гр;

-витрати на правову допомогу в розмірі
400 гр;

-у відшкодування моральної шкоди 5000 гр;

-витрати по сплаті судового збору в
розмірі 214 гр АДРЕСА_6 к.

Оскаржуваним рішенням суду від 23.10.2013
року позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 було
задоволено частково: На користь ОСОБА_3,
ОСОБА_4 з ОСОБА_2, ОСОБА_5 стягнуто в
солідарному порядку у відшкодування
матеріальної шкоди 4522 гривні 93 копійки
(чотири тисячі п'ятсот двадцять дві
гривні 93 копійки), у відшкодування
моральної шкоди стягнути 5000 гривен 00
копійок (п'ять тисяч гривен 00 копійок);
стягнуто на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_2,
ОСОБА_5 витрати по сплаті судового
збору в розмірі 107 гривен 30 копійок (сто
сім гривен 30 копійок)з кожного; в
задоволенні позовних вимог про
стягнення 400 гривен 00 копійок
(чотириста гривен 00 копійок) за надану
правову допомогу - відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду від
23.10.2013 року відповідачем ОСОБА_2 було
надано апеляційну скаргу, в якій
ставиться питання про скасування
рішення суду та ухвалення нового про
відмову у задоволенні позовних вимог з
приводу неправильного застосування
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, апелянт
вказує, що при прйнятті рішення суд
вважав встановленими обставини, які
насправді не були встановлені, зробив
висновки, які не відповідають
обставинам справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обгрунтованість рішення
суду та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.213, ст.214 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим; законним є рішення, яким
суд виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом;обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні .Під час ухвалення
рішення суд у числі інших вирішує також
питання, чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення
та якими доказами вони
підтверджуються, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин, яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ч.1,ч.3 ст.303 ЦПК
України ,- під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, але апеляційний суд
не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Згідно з ст.АДРЕСА_6 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на основу
своїх вимог або заперечень.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3,
ОСОБА_4 в частині стягнення з
відповідачів матеріальної шкоди в
розмірі 4522,93 грн., суд виходив з того, що
встановлено спричинення шкоди у
відповідному розмірі відповідачами.

При задоволенні позовних вимог ОСОБА_3,
ОСОБА_4 в частині стягнення моральної
шкоди в розмірі 5000 грн., суд виходив з
вимог п.п. 3. 9 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» №4 від
31.03.1995 р. із змінами та доповненнями,
оскільки обидва позивачі є особами
похилого віку, інвалідами; ОСОБА_4
станом на 03.10.2012 р. була в
післяопераційному стані, операції з
приводу факоємульсіфікації катаракти
мали місце: 18.09.2012 р., 02.10.2012 р.

Відмовляючи у задоволенні вимог
позивачів щодо стягнення з
відповідачів витрат за надану правової
допомоги, суд першої інстанції
посилається на недоведеність та
недостатність доказів щодо наявності
зазначених в позові витрат по справі.

Судова колегія погоджується з
висновками суду в частині стягнення з
відповідачів суми матеріальної шкоди
та відмови у задоволенні вимог щодо
стягнення витрат на правову допомогу,
виходячи із наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
позивачі є власниками квартири
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка
03.10.2012 р. при гідравлічних
випробуваннях системи опалення в цьому
будинку була затоплена, що сталося
через грубе втручання в
внутрибудинкову систему опалення
власників квартири АДРЕСА_3 шляхом
встановлення на приборі опалення
водорозбірного крана. Під час
проведення опресовки системи опалення
кран був знятий для встановлення
заглушки. Крім квартири АДРЕСА_3 були
затоплені квартири АДРЕСА_1, АДРЕСА_5,
АДРЕСА_6, АДРЕСА_7, АДРЕСА_8, АДРЕСА_9,
АДРЕСА_10, АДРЕСА_11 цього будинку В
квартирі АДРЕСА_1 при її огляді
встановлено, що в спальні №1 на стінах є
рижі розводи 3x2,5=16,5 кв м; у залі на площі
3х2,5м=7,5 кв м відшарування шпалер, на
площі 1,2x1,3=2,0 кв м - рижі розводи; в
спальні №2 на стінах площею 2,5x0,5+1,3 кв м
відшарування шпалер; 3x2,5=7,5 кв м - рижі
розводи; в кухні на спінах є рижі
розводи й часткове відшарування
шпалер; в туалеті на площі 1.5x1,6=2,4 кв м на
шпалерах рижі розводи. Вини КП «ЖЕК №2»
немає в затопленні квартири АДРЕСА_1
(а.с.13-18, 22-24).

Згідно висновку по оцінці вартості
матеріальної шкоди - матеріальна шкода,
спричинена власнику квартири за
адресою: АДРЕСА_1, внаслідок залиття та
становить 4522 гр 93 к. За проведення цієї
оцінки сплачено 500 гр (а.с7, 27-53).

З виписок з історій хвороби вбачається,
що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходилась на
хірургічному лікуванні в
Первомайській багатопрофільній
міській лікарні з 08.10.2012 р. по 12.10.2012 p.; з
17.09.2012 р. по 21.09.2012 p.; мали місце операції:
18.09.2012 p., 02.10.2012 p. За станом здоров'я
ОСОБА_4 є інвалідом третьої групи
безстроково з 2004 р. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1,
є інвалідом третьої групи безстроково
з 2003 р. (а.с.8, 9, 19, 20, 25, 26).

Відповідно до частини першої статті 1166
ЦК України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною другою статті 1166 ЦК
України особа, яка завдала шкоди,
звільняється від її відшкодування,
якщо вона доведе, що шкоди завдано не з
її вини.

Цивільне законодавство в деліктних
зобов'язаннях передбачає презумпцію
вини. Якщо в процесі розгляду справи
зазначена презумпція не спростована,
то вона є юридичною підставою для
висновку про наявність вини
заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням
визначених цивільним процесуальним
законом принципів змагальності й
диспозитивності цивільного процесу
саме на відповідача покладено
обов'язок доведення відсутності його
вини в завданні шкоди позивачу.

Так, судом першої інстанції вірно
зроблено висновок щодо права позивачів
на відшкодування шкоди, завданої діями
відповідачів у встановленому судом
розмірі. Рішення суду в цій частині є
законним та обгрунтованим,
постановленим із дотриманням вимог
законодавства та відповідно до
обставин справи.

Доводи апелянта щодо незаконності
рішення суду у зв'язку із відсутністю
вимог до третього співвласника
квартири ОСОБА_9, не заслуговують на
уваги, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмету спору на власний розсуд.

Згідно з ч. 3 ст. 33 ЦПК України суд за
клопотанням позивача, не припиняючи
розгляду справи, змінює первісного
відповідача належним відповідачем,
якщо позов пред'явлено не до тієї особи,
яка має відповідати за позовом, або
залучає до участі у справі іншу особу
як співвідповідача.

Так, позивачем не було вказано в позові
третього співвідповідача та не було
надано суду клопотання щодо залучення
особи в якості співвідповідача до
учсті у справі протягом розгляду
справи, тому суд діяв відповідно до
вимог законодавства в межах своєї
компетенції.

Інші доводи апелянта щодо незаконності
рішення суду в цій частині судовою
колегією не приймаються до уваги,
оскільки апелянтом не було надано суду
доказів на підтвердження наведеного,
їм надана належна правова оцінка судом
першої інстанції.

Судом першої інстанції також вірно
зроблено висновок щодо недоведеності
та необгрунтованості вимог позивачів
стосовно відшкодування витрат на
правову допомогу, виходячи із
ненаданням позивачами належних та
достатніх доказів на підтвердження
цього.

Судова колегія не може погодитися
рішенням суду першої інстанції в
частині стягнення з відповідачів
моральної шкоди у розмірі 5000 грн.,
виходячи із наступного.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму
Верховного суду України „Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" під
моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній
особі незаконними діями або
бездіяльністю інших осіб. Моральна
шкода може полягати зокрема: у
приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні права власності (в
тому числі інтелектуальної), прав,
наданих споживачам, інших цивільних
прав, у зв'язку із незаконним
перебуванням під слідством і судом, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушення стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

У ч.2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного
суду України „Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" зазначено, що
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправними
діями заподіювача та вини останнього в
її заподіянні.

Судова колегія вважає, що зазначені
вимоги закону при ухваленні рішення
судом першої інстанції не було
дотримано.

Так, позивачами по справі не було
надано достатніх та необхідних доказів
спричинення їм моральної шкоди у
зазначеному в позові розмірі,
позивачами не було надано розрахунків
щодо стягнення суми моральної шкоди в
розмірі 5000 грн.

Судом не досліджено матеріальний стан
відповідача.

Виходячи із положень законодавства,
принципів розумності та
справедливості при ухваленні рішення,
судова колегія вважає за необхідне
зменшити розмір стягнення суми
морального відшкодування з 5000 грн. до
2000 грн.

Судом першої інстанції не враховані
вимоги законодавства з цього приводу.

Таким чином, суд першої інстанції
порушив норми матеріального права при
постановленні рішення по справі, що є
підставою для зміни рішення суду
відповідно до вимог ст.309 ЦПК України.

Керуючись ст. 209, 303, 304, 307, 309, 316 ЦПК
України, судова палата, -

Вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково, рішення Первомайського
міського суду Луганської області від
23.10.2013 року змінити, зменшити розмір
моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_2,
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 до 2000
грн. В іншій частині рішення залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності негайно та може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: