Провадження № 2/641/21/2014
Справа № 2-3151/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2014 року Комінтернівський
районний суд м.Харкова у складі:
головуючого: судді - Богдан М.В.

при секретарі - Коваленко Ю.В.

за участю адвоката - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні суду в м.Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про поділ спільно набутого
майна подружжя, та за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся із
позовом до ОСОБА_3, в якому після
уточнень просив: встановити факт його
проживання зі ОСОБА_3 як чоловіка та
жінки однією сім*єю з 09.05.2005 року до
моменту укладання шлюбу -13.01.2006 року;
поділити спільне майно та виділити
йому: холодильник "HANSA" вартістю 2938 грн.,
відеокамеру «PANASONIK» вартістю 1600 грн.,
стіл-тумбу вартістю 600 грн.. м*які меблі
«Явір» вартістю 1400 грн., шафу для пальто
«Геолан» вартістю 600 грн.., а всього
загальною вартістю 7138 грн.; ОСОБА_3
виділити: вбудовану кухню вартістю 2200
грн., газову піч вартістю 1600 грн.,
пральну машину «Самсунг» вартістю 3000
грн., столове срібло вартістю 1700 грн.,
килим вовняний 120 грн., стінку вартістю
800 грн., праску вартістю 300 грн.,
пуфик-стілець вартістю 60 грн., а всього
на суму 9780 грн.; поділити грошові кошти
подружжя в розмірі 76000 грн., стягнувши
на його користь 38000 грн.; визнати за ним
право власності на 3/5 частини квартири
АДРЕСА_1, а за відповідачем визнати
право власності на 2/5 частини вказаної
квартири.

В обґрунтування свого позову
ОСОБА_2 вказав, що з 09.05.2005 року по січень
2006 рік проживав однією сім*єю без шлюбу
зі ОСОБА_3, про що можуть підтвердити в
судовому засіданні свідки. 12.01.2006 року
шлюб між ними було зареєстровано, а
20.03.2012 року рішенням
Червонозаводського районного суду
м.Харкова шлюб було розірвано.

За час спільного проживання та
ведення спільного господарства вони
придбали рухоме та нерухоме майно, а
також грошові кошти, які він бажає
розподілити.

В судовому засіданні позивач
підтримав заявлені позовні вимоги в
повному обсязі та вказав, що суд при
розподілі квартири повинен відступити
від засад рівності часток, оскільки він
при покупці квартири вклав власні
кошти у розмірі еквівалент 3000 дол. США,
а також за власні кошти міняв старі
вікна, вхідні двері, та провів
утеплення балкону у спірній квартирі.
Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 не
визнав.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому
засіданні позовні вимоги визнала
частково, та звернулась із зустрічним
позовом до ОСОБА_2 в якому просила:
виділити їй в порядку розподілу
спільного майна подружжя холодильник
"HANSA" вартістю 2938 грн., стягнути з ОСОБА_2
на її користь 3250 грн. - суму від продажу
гаражу; стягнути з відповідача на її
користь гроші з банківського рахунку у
Приватбанку еквівалент 1195,5 Євро;
стягнути гроші з банківського рахунку
еквівалент 1275 дол. США; визнати за нею
право власності на 2/3 частини квартири
АДРЕСА_1, а за ОСОБА_2 визнати право
власності на 1/3 частину спірної
квартири; стягнути з відповідача на її
користь 500 грн. - вартість мотоциклу
«Ява»; відшкодувати оплату
житлово-комунальні послуги за
користування квартирами та стягнути з
ОСОБА_2 на її користь 7500 грн.; визнати
депозитний вклад по договору від
24.11.2009р. на суму 9500 дол. США її особистою
власністю.

В обґрунтування свого зустрічного
позову ОСОБА_3 вказала, що за період
сумісного життя у шлюбі з ОСОБА_2 вони
придбали: спірну квартиру по вул.
Ньютона, холодильник "HANSA», телевізор
"SONY", гараж НОМЕР_1 у гаражному
кооперативі "Ветеран", мотоцикл "Ява 350",
а також на банківському рахунку були
спільні гроші в розмірі 2391 євро, та на
банківському рахунку також
знаходились гроші еквівалент 2550 дол.
США.

ОСОБА_3 також вказала, що все інше
рухоме майно належить їй на праві
особистої власності та було придбано
ще до знайомства з ОСОБА_2.

Суд, вислухавши пояснення
позивача, його представника,
відповідача та його представника,
свідків, дослідивши письмові докази по
справі, приходить до наступного.

Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 21 СК
України шлюбом є сімейний союз жінки та
чоловіка, за реєстрований у державному
органі реєстрації актів цивільного
стану. Проживання однією сім'єю жінки
та чоловіка без реєстрації шлюбу не є
під ставою для виникнення у них прав та
обов'язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу
шлюб є підставою для виникнення прав та
обов'язків по дружжя.

Разом із тим згідно зі ст. 74 СК України,
якщо жінка та чоловік проживають
однією сім'єю, але не перебувають у
шлюбі між собою або в будь-якому іншому
шлюбі, майно, набуте ними за час
спільного проживання, належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено письмовим
договором між ними. На майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності жінки та чоловіка, які не
перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, поширюються
положення глави 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні ст. 74 СК України
слід виходи ти з того, що ця норма
поширюється на випадки, коли чоловік і
жінка не перебувають у будь-якому
іншому шлюбі та між ними склалися
усталені відносини, які притаманні
подружжю.

Для визначення осіб як таких, що
перебувають у фактичних шлюбних
відносинах, для вирішення майнового
спору на підставі ст. 74 СК України суд
повинен встановити факт проживання
однією сім'єю чоловіка та жінки без
шлюбу в період, упродовж якого було
придбане спірне майно.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.
Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли
дружина та чоловік у зв'язку з
навчанням, роботою, лікуванням,
необхідністю догляду за батьками,
дітьми та з інших поважних причин не
проживають спільно.

Тобто поняття сім'ї дається через
формулювання її ознак, головною з яких
є наявність між її членами взаємних
прав та обов'язків, що зумовлені їхнім
спільним проживанням.

Судом встановлено та підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами,
що позивач ОСОБА_2 з 12.10.2002р. по 21.06.2005 рік
знаходився у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_4.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Звертаючись з позовом в суд позивач має
надати суду належні та допустимі
докази, які достовірно свідчать про
наявність родинних стосунків між
сторонами.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 не
надав суду доказів на підтвердження
своїх позовних вимог, а сааме: факту
проживання однією сім'єю чоловіка та
жінки без реєстрації шлюбу, спільного
побуту та спільного ведення
господарства зі ОСОБА_3.

Судом також встановлено, що сторони
зареєстрували шлюб 13 січня 2006 року.

Рішенням Червонозаводського
районного суду м.Харкова від 20.03.2012 р.
шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було
розірвано. Вказане рішення ухвалою
судової колегії судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області від 15.05.2012 року
було залишено без змін.

Згідно ч.1 ст.69 ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 СК
України дружина і чоловік мають право
на поділ майна, що належить їм на праві
спільної сумісної власності,
незалежно від розірвання шлюбу. У разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором. Майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності
подружжя, ділиться між ними в натурі.
Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При
цьому, суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до роз'яснень, що
містяться у п.п. 22, 23, 24 постанови
Пленуму Верховного Суду України №11 від
21 грудня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» поділ спільного майна
подружжя здійснюється за правилами,
встановленими ст.ст. 69-72 СК України та
ст.372 ЦК України. Вартість майна, що
підлягає поділу, визначається за
погодженням між подружжям, а при
недосягненні згоди - виходячи із
дійсної вартості на час розгляду
справи.

Вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановити обсяг спільного майна,
наявного на час припинення спільного
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання.

До складу майна, що підлягає
поділу, включається загальне майно
подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи, та те, що знаходиться у
третіх осіб.

Судом встановлено, що в
період шлюбу сторони придбали:
квартиру АДРЕСА_1 згідно договору
купівлі-продажу від 11.02.2009 року;
холодильник "HANSA" вартістю 2938 грн. та
телевізор "SONY" вартістю 8125 грн.. Вказане
майно є в наявності, про що сторони не
заперечували в судовому засіданні, та
підтверджується відповідними
товарними чеками та рахунками.

Також, в судовому засіданні
встановлено, що в період шлюбу сторони
придбали праску вартістю 300 грн. та
відеокамеру «PANASONIK» вартість 1600 грн..

Суд не приймає до уваги
заперечення ОСОБА_3 стосовно праски,
яку, зі слів останньої, в період шлюбу
їй було подаровано, та стосовно
відеокамери «PANASONIK», яку їй, зі слів,
також повернули друзі в період шлюбу як
борг, оскільки ОСОБА_3 не надано було
належних та допустимих доказів на
підтвердження її заперечень.

Крім того, ОСОБА_3 не оспорена
вартість праски та відеокамери.

Все інше рухоме майно, яке вказано
позивачем ОСОБА_2 у позовній заяві про
поділ майна, суд не визнає майном
подружжя, оскільки позивач ОСОБА_2 за
основним позовом не довів згідно до
вимог ст. 60 ЦПК України, що вказане
майно придбано подружжям на спільні
кошти та у період шлюбу.

Таким чином, спільним майном
подружжя є: квартира АДРЕСА_1 згідно
договору купівлі-продажу від 11.02.2009
року; холодильник "HANSA" вартістю 2938 грн.,
телевізор "SONY" вартістю 8125 грн., праска
вартістю 300 грн. та відеокамера «PANASONIK»
вартістю 1600 грн..

За приписами ст.60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не
мав з поважної причини (навчання,
ведення домашнього господарства,
догляд за дітьми, хвороба тощо)
самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у
разі поділу майна, що є об*єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки дружини та чоловіка є рівними.
Згідно до ч.4 ст. 70 СК України, при
вирішенні спору про поділ майна суд
може відступити від засади рівності
часток подружжя за обставин, що мають
істотне значення, зокрема якщо один із
них не дбав про матеріальне
забезпечення сім*ї, приховав, знищив чи
пошкодив спільне майно, витрачав його
на шкоду інтересам сім*ї.

Крім того, як зазначено в
Постанові Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» при
вирішенні спору про поділ майна, що є
об*єктом права спільної сумісної
власності подружжя, суд в окремих
випадках може відступити від засади
рівності часток подружжя, враховуючи
обставини, що мають істотне значення
для справи, а також інтереси
неповнолітніх дітей.

Посилання позивача ОСОБА_2 на те
що на придбання спірної квартири вони
витратили не тільки спільні гроші, але
і його особисті, а також на той факт, що
він за власні кошти міняв вікна та
двері у квартирі, суд не може прийняти
як підставу для збільшення його долі
при розподілі майна - квартири.

З тих же підстав, суд не приймає до
уваги заперечення ОСОБА_3 стосовно
того, що на придбання спірної квартири
вона особисто витратила 12200 дол. США.

Таким чином, суд вважає за необхідне
визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право
власності на квартиру АДРЕСА_1 по 12
частині за кожним.

Стосовно іншого спільного майна,
а саме: холодильника "HANSA" вартістю 2938
грн., телевізору "SONY" вартістю 8125 грн.,
праски вартістю 300 грн. та відеокамери
«PANASONIK» вартістю 1600 грн., то суд
приходить до наступного.

При поділу майна, що є об'єктом
спільної сумісної власності подружжя,
суд виходить із вимог ст.71 СК України і
вважає за необхідне поділити його в
натурі, враховуючи інтереси сторін.

Загальна вартість вказаного
майна складає 12963 грн., а частки майна
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є рівними, тому
складають 6481,5 грн..

Суд вважає за необхідне виділити
ОСОБА_2 телевізор "SONY" вартістю 8125 грн.,
оскільки вказаний телевізор він
особисто забрав, про що написав
розписку, складання якої не
заперечував у судовому засіданні.

ОСОБА_3 суд вважає за необхідне
виділити: холодильника "HANSA" вартістю 2938
грн., праску вартістю 300 грн. та
відеокамеру «PANASONIK» вартістю 1600 грн., а
всього на загальну суму 4838 грн..

З огляду на вказане вище, суд
вважає також за необхідне стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсацію у
сумі 1643,5 грн..

Крім того, не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні
вимоги ОСОБА_2 про поділ грошових
коштів подружжя в розмірі 76000 грн.,
оскільки позивачем не було
підтверджено належними та допустимими
доказами їх існування.

Не підлягають задоволенню зустрічні
позовні вимоги ОСОБА_3 стосовно поділу
між нею та ОСОБА_2 вартості мотоциклу
«Ява», та вартості проданого гаражу в
ГК «Ветеран» виходячи з наступного.

Судом зазначалось, що до складу майна,
що підлягає поділу, включається
загальне майно подружжя, наявне у нього
на час розгляду справи, та те, що
знаходиться у третіх осіб.

В судовому засіданні встановлено та не
заперечувалось сторонами, що і
мотоцикл «Ява» і гараж в ГК «Ветеран»
були продані в період шлюбу ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, тому не можуть бути визнані
спільним майном подружжя яке підлягає
поділу.

Також, не підлягають задоволенню
зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 про
поділ грошей з банківських рахунків,
оскільки остання, не довела належними
та допустимими доказами в супереч
вимогам ст. 60 ЦПК України той факт, що
існують на день розгляду справи
грошові вклади, які підлягають
розподілу між нею та ОСОБА_2.

Не підлягають задоволенню і
зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 про
стягнення з ОСОБА_2 оплати
житлово-комунальних послуг за
користування квартирами із-за ухилення
останнього від сплати комунальних
послуг, оскільки не доведено про
існування вказаних боргів, а також не
надано належних та допустимих доказів,
що борги виникли у зв*язку з ухиленням
ОСОБА_2 від сплати комунальних
платежів.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215, 217, 218
ЦПК України, ст.ст.3,21,69,70,71,74 СК україни,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2
задовольнити частково.

Поділити спільне майно подружжя
та визнати за ОСОБА_2 право власності на
1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Виділити ОСОБА_2 в порядку поділу
майна подружжя телевізор "SONY" вартістю
8125 грн. "SONY" вартістю 8125 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 компенсацію в розмірі 1643,6 грн..

В задоволенні інших позовних
вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3
задовольнити частково.

Поділити спільне майно подружжя та
визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1.

Виділити ОСОБА_3 в порядку поділу
майна подружжя: холодильник "HANSA"
вартістю 2938 грн., праску вартістю 300
грн., та відеокамеру «PANASONIK» вартістю 1600
грн..

В задоволенні інших вимог ОСОБА_3 -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через Комінтернівський районний суд
м.Харкова протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення рішення можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: М. В. Богдан