У х в а л а

07 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Штелик С.П., суддів:
Карпенко С.О., Попович О.В.,Касьяна О.П.,
Ступак О.В.,розглянувши у судовому
засіданні заяву ОСОБА_6 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 6 грудня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_6 до
Публічного акціонерного товариства
«ПроКредит Банк», третя особа - ОСОБА_7,
про визнання припиненим договору
поруки,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 16 вересня 2013 року
позов ОСОБА_6 задоволено.

Визнано припиненим договір поруки №
7916-ДП1 від 29 вересня 2008 року,
укладений між ОСОБА_6 та ЗАТ «ПроКредит
Банк».

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 15 жовтня 2013 року апеляційну
скаргу ПАТ «ПроКредит Банк»
задоволено, рішення Ворошиловського
районного суду м. Донецька від 16
вересня 2013 року скасовано та ухвалено
нове про відмову у задоволенні
позовних вимог.

6 грудня 2013 року ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ позивачу відмовлено у відкритті
касаційного провадження у справі за
його касаційною скаргою на рішення
апеляційного суду на підставі п. 5 ч. 4
ст. 328 ЦПК України.

6 березня 2014 року позивач подав заяву
про перегляд зазначеної ухвали з
підстав неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник зазначає:

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 листопада 2013 року у справі
про стягнення боргу, якою рішення
апеляційного суду скасовано в частині
та залишено в силі рішення суду першої
інстанції про часткове задоволення
позову;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 жовтня 2013 року у справі про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, визнання договору поруки
припиненим, якою рішення апеляційного
суду залишено без змін;

- постанову Верховного Суду України від
13 лютого 2013 року.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №11 «Про судову практику
застосування ст.ст. 353-360 ЦПК України»
постанова Верховного Суду України, на
яку посилається заявник як на приклад
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих норм
матеріального права, не входить до
переліку судових рішень, на які може
здійснюватись це посилання, оскільки
ухвалена не як судом касаційної
інстанції.

В обґрунтування заяви відповідач
посилається на ті обставини, що судом
касаційної інстанції при вирішенні
подібних спорів неоднаково
застосована ст. ст. 553-559 ЦК
України, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень.

Перевіривши доводи заяви, зміст
судових рішень, на які посилається
заявник, та судового рішення, про
перегляд якого подана заява, колегія
суддів дійшла висновку, що у допуску
справи до провадження Верховного Суду
України потрібно відмовити з таких
підстав.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах потрібно розуміти
такі, де тотожними є предмет спору,
підстави позову, зміст позовних вимог
та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Зі змісту ухвали суду касаційної
інстанції, про перегляд якої подана
заява, вбачається, що вона постановлена
у спорі з приводу визнання поруки
припиненою, тоді як зі змісту ухвали
суду касаційної інстанції від 13
листопада 2013 року, на яку посилається
заявник, як на приклад неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, у подібних
відносинах, вбачається, що вона
постановлена у спорі з приводу
стягнення заборгованості за кредитним
договором, тому відносини, що склалися
між сторонами в даному випадку не є
подібними і неоднакового застосування
ст. ст. 533-559 ЦК України не відбулось.

Зі змісту ухвали суду касаційної
інстанції від 16 жовтня 2013 року
вбачається, що суд касаційної
інстанції погодився з висновком суду
першої інстанції про визнання поруки
припиненою, оскільки банк звернувся до
суду з позовом з порушенням
шестимісячного строку для пред'явлення
вимоги до поручителя, тоді як зі змісту
судового рішення, про перегляд якого
подана заява, вбачається, що суд
касаційної інстанції погодився з
висновком апеляційного суду про те, що
банк звернувся до суду з позовом до
поручителя в межах строку,
передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Отже в даному випадку також не
відбулось неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права,
оскільки судами при вирішенні цих
спорів встановлені різні обставини
справи та їм надана відповідна оцінка

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що наведені
заявником доводи не містять ознаки, які
згідно з вимогами статті 355 ЦПК України
є підставою для перегляду судових
рішень суду касаційної інстанції, а
тому у допуску справи до провадження
Верховного Суду України потрібно
відмовити.

Керуючись ст.ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_6
до Публічного акціонерного товариства
«ПроКредит Банк», третя особа - ОСОБА_7,
про визнання припиненим договору
поруки, за заявою ОСОБА_6 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 6 грудня 2013 року
- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.П. Штелик

Судді:
С.О. Карпенко

О.П. Касьян

О.В. Попович

О.В. Ступак