Провадження № 2/755/3389/14
УХВАЛА

"28" квітня 2014 р.

м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м.
Києва Галаган В.І., вивчивши матеріали
позовної заяви Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк „ПриватБанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м.
Києва надійшла позовна заява
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк „ПриватБанк" до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Вивчивши матеріали поданої позовної
заяви, вважаю, що позовна заява не
відповідає вимогам цивільного
процесуального законодавства України.

Відповідно до ст.1 Цивільного
процесуального кодексу України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтереси юридичних осіб,
інтересів держави.

За нормою статті 4 Цивільного
процесуального кодексу України
визначено, що здійснюючи правосуддя,
суд захищає права, свободи та інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб, державні та суспільні
інтереси у спосіб, визначений законами
України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 119
Цивільного процесуального кодексу
України позовна заява, серед іншого,
повинна містити: зазначення доказів, що
підтверджують кожну обставину,
наявність підстав для звільнення від
доказування; перелік документів, що
подаються до заяви.

Разом з тим, позивачем не долучено до
матеріалів позовної заяви доказів
письмового звернення до відповідача з
вимогою про виплату кредитної
заборгованості та доказів отримання у
встановленому порядку відповідачем
вимоги позивача або докази
неможливості вручення відповідачу
такої вимоги, із зазначенням причини,
що свідчить про відсутність факту
належного повідомлення відповідача
про вимогу позивача за кредитним
зобов'язанням, та має відповідні
правові наслідки недотримання
законодавства, що регулює кредитні
правовідносини.

Згідно частини п'ятої ст. 119 Цивільного
процесуального кодексу України до
позовної заяви додаються документи, що
підтверджують сплату судового збору.

Звертаючись з позовом до суду
позивачем не додано доказів, які мають
свідчити про те, що ним в повній мірі
сплачено судовий збір.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону
України „Про судовий збір", судовий
збір перераховується у безготівковій
або готівковій формі виключно через
установи банків чи відділення зв'язку.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України „Про
судовий збір", судовий збір сплачується
за місцем розгляду справи та
зараховується до спеціального фонду
Державного бюджету України.

При цьому, порядок заповнення
платіжних документів, які
підтверджують сплату судового збору,
передбачений відповідними
Інструкціями центральних органів
виконавчої влади.

Документом про сплату судового збору є
квитанція установи банку або
відділення зв'язку, які прийняли
платіж, або платіжне доручення,
підписане уповноваженою посадовою
особою банку, скріплене печаткою
установи банку з відміткою про дату
виконання платіжного доручення.

При сплаті судового збору готівкою до
документа, щодо якого вчиняється
відповідна дія, додається оригінал
квитанції кредитної установи, яка
прийняла платіж, а при перерахуванні
судового збору з рахунка платника -
останній примірник платіжного
доручення з написом (поміткою)
кредитної установи такого змісту:
„Зараховано в дохід бюджету ______ грн..,
(дата). Цей напис скріплюється першим та
другим підписами посадових осіб,
відбитком печатки кредитної установи з
відміткою дати виконання платіжного
доручення.

При заповненні платіжного доручення у
графі „код" платника судового збору -
юридичною особою - ідентифікаційний
код, а при його відсутності, у зв'язку з
релігійними переконаннями,
зазначаються його паспортні дані.

Оформлення платіжних документів, за
якими перераховуються суми судового
збору здійснюється за загальними
правилами згідно з вимогами Закону
України „Про платіжні системи та
переказ грошових коштів в Україні" та п.
3 Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
правління НБУ від 21.04.2004 року № 2,
платіжне доручення оформляється
платником за формою, наведеною у
Додатку № 2 до цієї Інструкції, згідно з
вимогами стосовно реквізитів
розрахункових документів, які
викладені в Додатку № 8 до цієї
Інструкції.

Відповідно до Узагальнення про
практику застосування судами
законодавства про стягнення судових
витрат при розгляді цивільних справ,
приведеного Апеляційним судом м. Києва,
яким передбачено вищенаведені вимоги
до документа про сплату судового збору,
за наявності сумнівів у здійсненні
плати суми судового збору, суд вправі
витребувати у платника відповідне
підтвердження (довідку) органу
Державної казначейської служби
України, якому судовий збір
перераховано.

Однак, при зверненні до суду, позивачем
долучено до матеріалів позову копію
платіжного доручення про сплату
судового збору від 03.04.2014 року на
загальну суму 243,60 грн., що не відповідає
вищенаведеним вимогам щодо оформлення
документів, які підтверджують оплату
позивачем судового збору, що викликає у
суду сумнів повної оплати позивачем
судового збору, що, відповідно, надає
право суду витребування належних
доказів щодо перерахування позивачем
суми судового збору.

За нормами ст. 121 Цивільного
процесуального кодексу України,
передбачено наслідки подання позовної
заяви, що не відповідає вимогам ст.ст.
119, 120 Цивільного процесуального
кодексу України.

Керуючись ст.ст. 119, 121 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

у х в
а л и в:

Позовну заяву Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
„ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
залишити без руху, про що повідомити
позивачу та надати йому строк для
усунення вказаних недоліків до « 05»
травня 2014 року, однак який не може
перевищувати двох днів з моменту
отримання копії ухвали.

Попереджаю, що у разі невиконання вимог
суду щодо усунення вказаних недоліків,
Ваша заява буде вважатись неподаною та
підлягає поверненню.

С у д д я: