АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №2218/9400/2012
Провадження №22-ц/792/101/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року
м.Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі:
головуючого-судді Ярмолюка О.І.,

суддів Власенка О.В.,
Юзюка О.М.,

при секретарі Сацюк Г.О.,

з участю
представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідачки
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3,
який діє в інтересах малолітньої
підопічної ОСОБА_4, до ОСОБА_5, треті
особи - Перша Хмельницька державна
нотаріальна контора, виконавчий
комітет Хмельницької міської ради,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, про встановлення факту
родинних відносин і визнання договору
довічного утримання недійсним за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 7 листопада 2013
року,

встановила:

У квітні 2012 року ОСОБА_3 звернувся
до суду з позовом в інтересах
малолітньої підопічної ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, треті особи - Перша Хмельницька
державна нотаріальна контора,
виконавчий комітет Хмельницької
міської ради, про встановлення факту
родинних відносин між ОСОБА_4 та
померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_8 і
визнання договору довічного утримання
від 14 травня 2004 року, укладеного ОСОБА_8
та ОСОБА_5 (далі - договір довічного
утримання), недійсним.

ОСОБА_3 зазначив, що малолітня
ОСОБА_4 приходиться ОСОБА_8 двоюрідною
правнучкою з боку матері. Після смерті
останньої ОСОБА_4 як спадкоємець за
законом прийняла спадщину в
установленому законом порядку. За
умовами договору довічного утримання
ОСОБА_8 передала ОСОБА_5 у власність
квартиру АДРЕСА_1, а та, в свою чергу,
зобов'язалась довічно утримувати
ОСОБА_8, забезпечувати її харчуванням,
одягом, доглядом, необхідною допомогою.
На момент вчинення сторонами
оспорюваного правочину ОСОБА_8 за віком
і станом здоров'я не усвідомлювала
значення своїх дій та не могла керувати
ними, тому цей правочин в силу ст. 225 ЦК
України є недійсним.

Суд залучив ОСОБА_6, ОСОБА_7 до
участі у справі як третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору.

Рішенням Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 7 листопада 2013 року
позов задоволено частково. Встановлено
факт, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
проживає в АДРЕСА_2, є двоюрідною
правнучкою ОСОБА_8, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року. В решті позову
відмовлено.

Суд виходив з того, що родинні
відносини ОСОБА_4 і ОСОБА_8
підтверджуються дослідженими
доказами, а в момент вчинення сторонами
договору довічного утримання ОСОБА_8
усвідомлювала значення своїх дій та
могла керувати ними.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить скасувати рішення суду в
частині відмови в позові про визнання
договору довічного утримання
недійсним та ухвалити нове рішення про
задоволення його вимог посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Рішення про встановлення факту
родинних відносин сторонами не
оспорюється.

Заперечуючи проти апеляційної
скарги, представник відповідачки
ОСОБА_5 - ОСОБА_2 зазначив, що рішення
суду є законним та обґрунтованим, а
тому відсутні підстави для його
скасування.

Треті особи, які в установленому
законом порядку оповіщені про час і
місце судового засідання, до суду не
з'явились.

Заслухавши учасників процесу та
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні
обставини справи та дана їм належна
оцінка, а його висновки
підтверджуються матеріалами справи і
ґрунтуються на нормах діючого
законодавства.

Встановлено, що квартира АДРЕСА_1,
належала ОСОБА_8 на праві власності.

14 травня 2004 року ОСОБА_8 та ОСОБА_5
уклали договір довічного утримання,
посвідчений Першою Хмельницькою
державною нотаріальною конторою
(реєстраційний № 3-1157), за умовами якого
ОСОБА_8 передала ОСОБА_5 у власність
указану квартиру, взамін чого остання
зобов'язалась довічно утримувати
ОСОБА_8, забезпечувати її харчуванням,
одягом, доглядом, необхідною допомогою,
і зберігати в її довічному
користуванні квартиру на правах члена
сім'ї.

Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області рішенням від
31 січня 2005 року визнав ОСОБА_8
недієздатною. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_8
померла.

Зазначені обставини
підтверджуються наявними у справі
письмовими доказами та показаннями
свідків.

Статтею 744 ЦК України визначено,
що за договором довічного утримання
(догляду) одна сторона (відчужувач)
передає другій стороні (набувачеві) у
власність житловий будинок, квартиру
або її частину, інше нерухоме майно або
рухоме майно, яке має значну цінність,
взамін чого набувач зобов'язується
забезпечувати відчужувача утриманням
та (або) доглядом довічно.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 203 ЦК
України (в редакції на час виникнення
спірних відносин) зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

В силу ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частиною першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 225 ЦК
України правочин, який дієздатна
фізична особа вчинила у момент, коли
вона не усвідомлювала значення своїх
дій та (або) не могла керувати ними, може
бути визнаний судом недійсним за
позовом цієї особи, а в разі її смерті -
за позовом інших осіб, чиї цивільні
права або інтереси порушені.

Висновком судової почеркознавчої
експертизи від 23 серпня 2013 року № 63П
підтверджено, що підпис в договорі
довічного утримання виконаний ОСОБА_8

Згідно висновку повторної
посмертної судово-психіатричної
експертизи від 12 березня 2014 року № 204,
яка проведена експертами Київського
міського центру судово-психіатричних
експертиз, на час укладення договору
довічного утримання (14 травня 2004 року)
ОСОБА_8 страждала на органічне ураження
головного мозку судинного ґенезу
(гіпертонічна хвороба, церебральний
атеросклероз) з
інтелектуально-мнестичним зниженням
(шифр по МКХ-10F06.8) та могла
усвідомлювати значення своїх дій і
керувати ними.

Показання свідків ОСОБА_9 і
ОСОБА_10 не спростовують даних обставин.

Оцінивши в сукупності надані
докази, суд першої інстанції
правомірно виходив з того, що підстави
для визнання договору довічного
утримання недійсним відсутні.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують даного висновку суду.

Рішення суду ґрунтується на повно
і всебічно досліджених обставинах
справи та ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування в
межах доводів апеляційної скарги не
вбачається.

Керуючись ст.ст.307, 308, 314, 315, 319, 324
ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 7 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте може
бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий: /підпис/
Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя
апеляційного суду
О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції - Продан
Б.Г.

Доповідач - Ярмолюк О.І.
Категорія 22