Номер провадження: 170422-ц/785/3694/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді
Панасенкова В.О.

суддів:
Парапана В.Ф.

Драгомерецького М.М.,

при секретарі:
Горновій А.О.,

за участю: позивача ОСОБА_3, його
представника ОСОБА_4, та

представника відповідача, ДП "ІМТП", -
Перейми Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Державного
підприємства "Іллічівський морський
торгівельний порт" на рішення
Київського районного суду м. Одеси від
11 лютого 2014 року за позовом ОСОБА_3 до
Державного підприємства "Іллічівський
морський торгівельний порт", третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмету спору, Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Одеси, про відшкодування
шкоди, завданої внаслідок
неправомірних дій підприємства,
пов'язаних з призначенням пенсії на
пільгових умовах,

в с т а
н о в и л а:

18 квітня 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вказаним позовом, який остаточно
уточнив 11 листопада 2013 року,
обґрунтовуючи вимоги тим, що він в
період з 28 січня 1987 року по 12 лютого 1987
року, з 22 березня 1988 року по 27 квітня 1988
року, з 12 травня 1988 року по 08 січня 2000
року, всього 11 років, 9 місяців 15 днів,
працював в Іллічівськом морському
торговельному порту на посаді
робітника по очищенню танків судів від
нафтопродуктів ПЗС-4, що
підтверджується записами у трудовій
книжці. На підставі наказу начальника
Іллічівського морського торгівельного
порту № 242 від 07 червня 1995 року в період
з 05 серпня 1997 року по 21 серпня 1997 року
проведено атестацію робочих місць зі
шкідливими, небезпечними, тяжкими та
напруженими умовами праці. Згідно з
висновком по матеріалам атестації
робочих місць за умовами праці від 21
серпня 1997 року № 08/10-855 посада робітника
по очищенню танків судів від
нафтопродуктів ПЗС-4 відноситься до
Списку №1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників при обчисленні
стажу роботи, що дає право на пенсію за
віком на пільгових умовах, результати
атестації робочих місць занесені до
карки умов праці. Весь нормований час
роботи на вказаній посаді з
урахуванням оперативного часу, часу на
обслуговування робочого місця у
виконанні підготовчо-завершального
робіт та перерв для відпочинку складає
100 відсотків. Наказ про затвердження
переліку робочих місць, виробництв,
професій і посад Іллічівського
морського торгівельного порту з
пільговим пенсійним забезпеченням до
його трудової книжки не внесений. У тих
випадках, коли в трудовій книжці
відсутні відомості, що визначають
право на пенсію на пільгових умовах для
підтвердження спеціального трудового
стажу надаються уточнюючі довідки
підприємств, у яких зазначаються
періоди роботи, що зараховуються до
спеціального стажу, професія або
посада, характер виконуваної роботи,
розділ, підрозділ, пункт, найменування
списків або їх номери, куди включається
цей період роботи, первинні документи
за час виконання роботи, на підставі
яких видана довідка. Згідно із ст. 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" у 2005 році він мав стаж
роботи, достатній для призначення
пенсії на пільгових умовах після
досягнення ним 50-річного віку, та
звертався до відповідача з листами від
29 вересня 2004 року, від 24 жовтня 2004 року,
від 28 лютого 2005 року, від 14 березня 2005
року, але йому було відмовлено у видачі
уточнюючої довідки, що підтверджує
його стаж роботи з особливо шкідливими
умовами праці за період з 1987 по 2000 роки.

24 березня 2005 року, 05 квітня 2005 року, 24
грудня 2007 року, 19 червня 2009 року йому
було видані довідки, які містять іншій
період роботи на посаді робітника по
очищенню танків судів від
нафтопродуктів - з 28 січня 1987 по 12
лютого 1987 роки, з 22 березня 1988 року по 14
квітня 1988 року, з 12 травня 1988 по 01 грудня
1994 року.

Наказом начальника порту № 245-о від 30
грудня 1994 року він був незаконно
переведений на посаду матроса 1 класу
за суміщенням з посадою робітника по
очищенню танків судів від
нафтопродуктів, що не давало права на
пільгову пенсію. Рішенням Київського
районного суду м. Одеси від 05 травня 2009
року, зміненим ухвалою апеляційного
суду Одеської області від 01 вересня 2009
року, вказаний наказ про суміщення
посади "працівник по зачистці танків" з
посадою "матрос 1 класу" стосовно нього
був скасований.

Таким чином, внаслідок незаконних дій
відповідача: незаконного суміщення
його посади з іншою "матросом 1 класу",
яка не дає права на пільгову пенсію,
посилання на неповну зайнятись менш 80
відсотків робочого часу, він зазнав
майнової шкоди, яка виражається в сумі
недоотриманої пенсії за період з
моменту набуття права на пенсію за
віком на пільгових умовах у серпні 2005
року по момент фактичного призначення
пенсії у серпні 2009 року, в розмірі 67842, 32
грн. та моральної шкоди, яку він оцінює
у 5000 грн.

Посилаючись на ці обставини, та на ст.
ст. 22, 1166, 1167 ЦК України, позивач ОСОБА_3
просив суд стягнути з відповідача
Державного підприємства "Іллічівський
морський торгівельний порт" (далі - ДП
"ІМТП") на його користь майнову шкоду в
розмірі 67842,32 грн. та моральну шкоду в
розмірі 5000 грн. (т. 1, а.с. 3-7, 130-132, т. 2, а.с.
159).

Представник відповідача, ДП "ІМТП",
проти позову заперечував й у своїх
усних та письмових поясненнях
зазначав, що на всі звернення позивача
ОСОБА_3 про надання довідок про
особливий характер його роботи порт
надавав йому відповідь, що не
заперечується позивачем. Однак у цих
довідках зазначався період роботи з 1987
по 1994 роки, у період з 01 грудня 1994 року
по 08 січня 2000 року позивач не працював
на посаді по очищенню танків судів від
нафтопродуктів ПЗС-4 повний робочий
день, що не давало йому права на пенсію
за віком на пільгових умовах. Тому
наказ начальника порту № 245-о від 30
грудня 1994 року, яким позивач був
переведений на посаду робітника по
очищенню танків судів від
нафтопродуктів ПЗС-4 - матроса 1 класу,
не порушив його право на пільгову
пенсію. У 2005 році позивач не звертався
до пенсійного фонду з заявою про
призначення пенсії на пільгових умовах
й у перше звернувся з такою заявою 24
березня 2008 року. 08 серпня 2009 року йому
призначена пенсія на пільгових умовах
на підставі уточнюючої довідки
підприємства про особливий характер
роботи від 19 червня 2009 року № 24. Таким
чином, підприємство не завдало
позивачу ніякої шкоди. Крім того,
представник відповідача вважав, що
вказаний спір підлягає розгляду в
порядку адміністративного судочинства
й просив закрити провадження у справі
(т. 1 , а.с. 137-140, т. 2, а.с. 144-148).

Представник третьої особи, Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Одеси, позов ОСОБА_3 визнав та
у поясненнях зазначав, що позивач
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, при умові
наявності необхідного пільгового
стажу для призначення пенсії за віком
на пільгових умовах за списком № 1 мав
право на призначення пенсії з моменту
досягнення 50 років, а саме з серпня 2005
року. Згідно із розрахунком, наданим
третьою особою, пенсійні виплати
належні позивачу за період з серпня 2005
року по серпень 2009 року становлять
67842,33 грн. (т. 2, а.с. 162-166).

Справа розглядалася судами
неодноразово.

Останнім рішенням суду першої
інстанції позов ОСОБА_3 задоволено
частково. Суд стягнув з відповідача, ДП
"ІМТП", на користь позивача майнову
шкоду в розмірі 67842,32 грн. В іншій
частині позову відмовлено (т. 2, а.с.
180-184).

В апеляційній скарзі відповідач, ДП
"ІМТП", просить рішення суду першої
інстанції скасувати в частині
задоволення позову про відшкодування
майнової шкоди й ухвалити в цій частині
нове рішення про відмову у задоволенні
позову, мотивуючи тим, що суд першої
інстанції порушив норми
процесуального і матеріального права.

Заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги відповідача, ДП
"ІМТП", пояснення на апеляцію позивача
ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4, та
представника відповідача, ДП "ІМТП", -
Перейми Д.О., перевіривши матеріали
справи, законність і обґрунтованість
рішення суду в межах позовних вимог та
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
відповідача підлягає задоволенню
частково за таких підстав.

Частинами 1 та 2 ст. 22 ЦК України
передбачено, що особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є: 1) втрати,
яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки); 2)
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльності
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, які її завдала.

У п. 2 постанови № 6 "Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди" від 27
березня 1992 року (з відповідними змінами
та доповненнями) Пленум Верховного
Суду України роз'яснив, що розглядаючи
позови про відшкодування шкоди, суди
повинні мати на увазі, що відповідно до
статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі
і майну громадянина або заподіяна
майну юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач ОСОБА_3 в період з 28 січня 1987
року по 12 лютого 1987 року, з 22 березня 1988
року по 27 квітня 1988 року, з 12 травня 1988
року по 08 січня 2000 року, всього 11 років, 9
місяців 15 днів, працював в Іллічівськом
морському торговельному порту на
посаді робітника по очищенню танків
судів від нафтопродуктів ПЗС-4, що
підтверджується записами у трудовій
книжці (т. 1, а.с. 8-12).

Згідно з висновком по матеріалам
атестації робочих місць за умовами
праці від 21 серпня 1997 року № 08/10-855,
затверджених наказом начальника порту
№ 481 від 28 серпня 1997 року посада
робітника по очищенню танків судів від
нафтопродуктів ПЗС-4 відноситься до
Списку №1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників при обчисленні
стажу роботи, що дає право на пенсію за
віком на пільгових умовах, результати
атестації робочих місць занесені до
картки умов праці (т. 1, а.с. 23-31, 40-42)).

Позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2 досяг 50-річного віку й при
наявності необхідного пільгового
стажу для призначення пенсії мав право
на призначення цій пенсії за віком на
пільгових умовах за списком № 1.

Позивач ОСОБА_3 звертався до
відповідача з листами від 29 вересня 2004
року, від 24 жовтня 2004 року, від 28 лютого
2005 року, від 14 березня 2005 року про
надання йому уточнюючої довідку про
особливий характер роботи за періоди з
28 січня 1987 року по 12 лютого 1987 року, з 22
березня 1988 року по 27 квітня 1988 року, з 12
травня 1988 року по 08 січня 2000 року (т. 1,
а.с. 43-46).

24 березня 2005 року, 05 квітня 2005 року, 24
грудня 2007 року, 19 червня 2009 року йому
було видані довідки, які містять період
роботи на посаді робітника по очищенню
танків судів від нафтопродуктів - з 28
січня 1987 по 12 лютого 1987 роки, з 22 березня
1988 року по 14 квітня 1988 року, з 12 травня
1988 по 01 грудня 1994 року повний робочий
день.

ДП "ІМТП" відмовило позивачу ОСОБА_3 у
видачі уточнюючої довідки про стаж
роботи з особливо шкідливими умовами
праці за період з 01 грудня 1994 року по 08
січня 2000 роки повний робочий день.

Наказом начальника порту № 245-л від 30
грудня 1994 року позивач був переведений
на посаду матроса 1 класу за суміщенням,
який не був записаний у трудову книжку.
В січні 2006 року він звернувся до
Київського районного суду м. Одеси з
позовом скасування цього наказу та
зобов'язання порту надати документи,
які підтверджують трудовий стаж.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 05 травня 2009 року, зміненим
ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 01 вересня 2009 року, вказаний
наказ про сумісництво посади
"працівник по зачистці танків" з
посадою "матрос 1 класу" стосовно нього
був скасований та зобов'язано ДП "ІМТП"
видати йому документи, які
підтверджують трудовий стаж (т. 1, а.с.
13-16, 20-21).

Задовольняючи позов в частині вимог
про відшкодування майнової шкоди, суд
першої інстанції виходив з того, що
неправомірні дії відповідача щодо
відмови у видачі позивачу уточнюючої
довідки за період діяльності з 1987 року
по 2000 рік та незаконного переводу його
на посаду матроса 1 класу 30 грудня 1994
року, яка не давала права на
призначення пенсії на пільгових
умовах, знаходяться в прямому
причинному зв'язку з завданням
позивачу майнової шкоди, що мало
наслідком недоотримання ним суми
пенсійних виплат протягом 2005-2009 років.

Проте з таким висновком суду першої
інстанції погодитися неможливо,
оскільки суд неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи, висновок суду не відповідає
обставинам справи та помилково
застосував норми матеріального та
процесуального права.

Так під час вирішення спорів про
відшкодування шкоди за ст. ст. 1166, 1167 ЦК
України доказуванню підлягає: факт
спричинення шкоди, протиправність дій
заподіюча шкоди і його вина, причинний
зв'язок між протиправною дією та
негативним наслідками.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частинами 3, 4 ст. 212 ЦПК
України суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності. Результати оцінки доказів
суд відображає в рішенні, в якому
наводить мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Статтею 179 ЦПК України встановлено, що
предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропуску строку
позовної давності тощо) і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення. Для встановлення у судовому
засіданні фактів, зазначених у частині
першій цієї статті, досліджуються
показання свідків, письмові та речові
докази, висновки експертів.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі
пояснень сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Статтями 58, 59 ЦПК України передбачено,
що належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Суд не бере до уваги докази, які
одержані з порушенням порядку,
встановленого законом. Обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України
письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи.

Відповідно до принципів змагальності
та диспозитивності цивільного процесу
позивач ОСОБА_3 був зобов'язаний
довести в судовому засіданні ті
обставини, на які він посилався як на
підставу своїх вимог, а саме факт
зайнятості на роботах по очищенню
танків судів від нафтопродуктів ПЗС-4
за період з 01 грудня 1994 року по 08 січня
2000 року повний робочий день згідно із
списком № 1, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 16 січня
2003 року № 36.

В порушення цих положень
процесуального закону суд першої
інстанції не з'ясував всебічно та повно
обставини, на які посилились сторони як
на підставу своїх вимог та заперечень
проти позову, та не надав належної
оцінки доказам, які сторони надали
суду.

Як зазначено у позовній заяві ОСОБА_3
"він зазнав майнової шкоди, яка
виражається в сумі недоотриманої
пенсії за період з моменту набуття
права на пенсію за віком на пільгових
умовах у серпні 2005 року по момент
фактичного призначення пенсії у серпні
2009 року, внаслідок незаконних дій
відповідача: незаконного суміщення
його посади з іншою "матросом 1 класу",
яка не дає права на пільгову пенсію та
посилання на неповну зайнятись менш 80
відсотків робочого часу" (т. 1, а.с. 5-6).

Однією з необхідних складових для
підтвердження наявності трудового
стажу у шкідливих умовах праці і
відповідно для нарахування пенсії за
віком на пільгових умовах є
підтвердження факту зайнятості
працівника на таких роботах повний
робочий день згідно із списками № 1,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 16 січня 2003 року №
36.

Дана вимога передбачена пунктом "а" ч. 1
ст. 13 Законом України "Про пенсійне
забезпечення" від 05 листопада 1991 року №
1788-ХІІ, а саме, на пільгових умовах
мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи
а) працівники, зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах
з особливо шкідливими і особливо
важкими умовами праці, - за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць; чоловіки -
після досягнення 50 років і при стажі
роботи не менше 20 років, з них не менше
10 років на зазначених роботах; жінки -
після досягнення 45 років і при стажі
роботи не менше 15 років, з них не менше 7
років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше
половини стажу роботи з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці, пенсії на пільгових умовах
призначаються із зменшенням віку,
передбаченого статтею 12 цього Закону,
на 1 рік за кожний повний рік такої
роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці -
жінкам.

Відповідно до п. 2 Порядку застосування
списків № 1 та № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників при
обчисленні стажу роботи, що дає право
на пенсію за віком на пільгових умовах,
затвердженого наказам Міністерства
праці та соціальної політики України
від 18 листопада 2005 року, під повним
робочим днем слід вважати виконання
робіт, передбачених списками, в обсязі
не менш 80% робочого часу, встановленого
для працівників даного виробництва.

Встановлено, що після досягненню 50
років - ІНФОРМАЦІЯ_2, позивач ОСОБА_3 не
звертався до Управління Пенсійного
фонду України в Київському районі в м.
Одесі з заявою про призначення пенсії
на пільгових умовах й вперше звернувся
з такою заявою 24 березня 2008 року, але 23
червня 2008 року пенсійний фонд відмовив
йому у призначенні пенсії у зв'язку з
відсутністю довідки уточнюючої
особливий характер роботи (т. 1, а.с. 57-59).

08 липня 2009 року позивач повторно
звернувся до Управління Пенсійного
фонду України в Київському районі в м.
Одесі з заявою про призначення пенсії
за віком на пільгових умовах (т. 1, а.с. 64).

08 серпня 2009 року йому була призначена
пенсія на пільгових умовах на підставі
уточнюючої довідки підприємства про
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсії за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній від 19 червня
2009 року № 24 за період з 28 січня 1987 року
по 12 лютого 1987 року, з 22 березня 1988 року
по 14 квітня 1988 року, з 12 травня 1988 року
по 01 грудня 1994 року, тобто 6 років 7
місяців 25 днів, (т. 1, а.с. 68).

Вказана пенсія призначена, коли йому
виповнилося 54 роки, відповідно до п. 2
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування та п. "а" ст. 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" зі зниженням віку при
загальному стажі роботи з 01 липня 1995
року по 30 червня 2000 року та з 01 липня 2000
року по 30 червня 2009 роки - 37 років 11
місяців 23 дні та пільговому стажі - 6
років 7 місяців 26 днів (т. 1, а.с. 58).

Позивач ОСОБА_3 за його зверненнями до
підприємства отримував довідки про
роботу в шкідливих умовах правці за
період з 01 грудня 1994 року по 08 січня 2000
року, але неповний робочий день - від 28
до 50% робочого дня, замість 80%, що
підтверджується відповіддю від 24
березня 2005 року (а.с. т.1, а.с. 40), копією
журналів ДП "ІМТП" про реєстрацію
довідок уточнюючих особливий характер
роботи за 2004-2010 роки (т. а.с. 149-156) та
визнається позивачем ОСОБА_3 у позовній
заяві (т. 1, а.с. 5).

Рішенням комісії по трудових спорах
Іллічівського морського торгівельного
порту від 15 вересня 2005 року позивачу
відмовили у видачі довідки,
підтверджуючої його право на пільгову
пенсію у зв'язку з відсутністю
документів про ведення обліку часу
зайнятості в шкідливих умовах по
кожному працівнику протягом робочого
дня - не менш 80 % робочого часу (т. 1, а.с.
142-143, 144-148).

У січні 2011 року позивач ОСОБА_3 отримав
довідку ДП "ІМТП" від 19 січня 2011 року №
79-24/19, з якої вбачається, що позивач
працював на підприємстві повний
робочий день за посадою робочого по
очищенню танків суден з-під
нафтопродуктів ПЗС-4, з 28 січня 1987 року
по 12 лютого 1987 року, з 22 березня 1988 року
по 14 квітня 1988 року, з 12 травня 1988 року
по 01 грудня 1994 року.

З 01 грудня 1994 року по 08 січня 2000 року він
працював на підприємстві за посадою
робочого по очищенню танків суден з-під
нафтопродуктів ПЗС-4, що передбачено
Списком № 1, зайнятість становила
неповний робочий день (т.1, а.с. 97).

У березні 2011 року позивач ОСОБА_3
отримав довідку ДП "ІМТП" від 04 березня
2011 року № 17-24/20 про підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсії за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, у якій зазначено, що за
період роботи з 01 грудня 1994 року по 07
січня 2000 року на підприємстві за
посадою робочого по очищенню танків
суден з-під нафтопродуктів ПЗС-4, що
передбачено Списком № 1, зайнятість
становила неповний робочий день,
пільговий стаж складає 0 років, 0
місяців, 0 днів (т. 1, а.с. 200), з якої
позивач не погодився й 18 квітня 2011 року
звернувся до суду з позовом.

З копій актів перевірки Управління
Пенсійного фонду України у Київському
районі м. Одеси призначення пільгової
пенсії за заявою ОСОБА_3 та актом
зустрічної перевірки Управління
Пенсійного фонду України в м.
Іллічівську Одеської області на
перевірку правильності призначення та
виплати позивачу у ДП "ІМТП" від 28 липня
2009 року та від 30 вересня 2010 року і
листів Управління ПФУ від 24 лютого 2011
року № 1002 та від 18 лютого 2011 року № 1089/05,
вбачається, що зарахувати період
роботи з 01 грудня 1994 року по 08 січня 2000
року на посаді роботи по очищенню
танків судів від нафтопродуктів ПЗС-4
до пільгового стажу неможливо у зв'язку
з тим, що зайнятість позивача становила
неповний робочий час (т. 1, а.с. 62, 69-70,
191-195).

Тому Управління Пенсійного фонду
України у Київському районі м. Одеси ці
довідки не приймала до уваги й
призначила позивачу пенсію на
пільгових умовах зі зниженням віку,
коли йому виполонилося 54 роки, з 08
серпня 2009 року.

Посилання позивача ОСОБА_3 в
обґрунтування своїх вимог на довідку
Іллічівського морського торгівельного
порту від 06 серпня 1997 року № ФТ-129 про
те, що виконання робіт по очищенню
танків від нафтопродуктів забезпечує
завантаження ПЗС-4 й працівників по
очищенню танків більш 80% робочого часу
(т.1, а.с. 32) та довідку Портофлота
Іллічівського морського торгівельного
порту від 24 березня 2005 року № 41/21-204 про
те, що позивач виконував свої
функціональні зобов'язанні на протязі
робочого дня (т.1, а.с. 40), колегія суддів
не може прийняті до уваги, оскільки
зазначені у довідках обставини не
знайшли свого підтвердження
переконливими доказами, зокрема,
документами про ведення обліку часу
зайнятості в шкідливих умовах по
кожному працівнику протягом робочого
дня - не менш 80 % робочого часу.

Враховуючи вказані обставини та
оцінуючи докази, надані сторонами у
справі з урахуванням їх
переконливості, належності і
допустимості кожний доказ окремо та у
їх сукупності, колегія суддів дійшла до
висновку про те, що позивач ОСОБА_3
працював на посаді по очищенню танків
судів від нафтопродуктів ПЗС-4 з 01
грудня 1994 року по 08 січня 2000 року
неповний робочий час, тому цей період
праці неможливо зарахувати до
пільгового стажу для призначення
пенсії за віком на пільгових умовах за
списком № 1 після досягнення 50-річного
віку, тобто після ІНФОРМАЦІЯ_2.

Отже, посилання позивача ОСОБА_3 на
незаконне суміщення його посади по
очищенню танків судів від
нафтопродуктів ПЗС-4 з іншою - матроса 1
класу на підставі наказу начальника
порту № 245-л від 30 грудня 1994 року й в
подальшому скасування цього наказу за
рішенням суду від 05 травня 2009 року, не
мають правового значення для вирішення
спору, оскільки він працював неповний
робочий час, що не дає йому права на
пільгову пенсію.

За загальним правилом кожна особа має
право на захист свого цивільного права
лише в разі його порушення, невизнання
або оспорювання (частина перша статті
15 ЦК України, частина перша статті 3 ЦПК
України).

За таких обставин, виконуючи
повноваження апеляційного суду,
колегія суддів дійшла висновку про те,
що позивачем ОСОБА_3 не доведено в
судовому зсідання наявність
неправомірних дій відповідача, ДП
"ІМТП", при оформленні позивачем
пенсії за віком на пільгових умовах
після ІНФОРМАЦІЯ_2 й завдання йому
шкоди. Тому підприємство не порушувала
права позивача й у відповідності до ст.
ст. 15, 16 ЦК України його вимоги не
підлягають захисту судом.

Доводи відповідача, ДП "ІМТП" в
апеляційній скарзі про те, що рішення
суду першої інстанції є незаконним,
оскільки спір підлягає розгляду в
порядку адміністративного судочинства
та те, що суд не застосував правила
позовної давності, є помилковими й не
приймаються до уваги.

Неповне з'ясування судом першої
інстанції обставин справи, що мають
значення для справи, не відповідність
висновків суду обставинам справи та
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального права, а
саме, ст. 1166 ЦК України, та ст. 101 Закону
України "Про пенсійне забезпечення", і
процесуального права, а саме, ст. ст. 212,
213, 214 ЦПК України, у відповідності до п.
4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для
зміни рішення суду першої інстанції й
ухвалення нового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1, п. 4,
313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Іллічівський морський
торгівельний порт" задовольнити
частково, рішення Київського
районного суду м. Одеси від 11 лютого 2014
року змінити й ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до
Державного підприємства "Іллічівський
морський торгівельний порт", третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмету спору, Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Одеси, про відшкодування
шкоди, завданої внаслідок
неправомірних дій підприємства,
пов'язаних з несвоєчасним оформленням
пенсії за віком на пільгових умовах,
відмовити.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржено в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішення.

Судді апеляційного суду Одеської
області: В.О.
Панасенков

В.Ф. Парапан

М.М. Драгомерецький