Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/1972/14
Головуючий у 1-й інстанції: Федченко І.М.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.,

Краснокутської
О.М.

Сапун О.А.,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Жовтневого
районного суду міста Запоріжжя від 13
березня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, третя
особа: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Запорізьке
міжміське бюро технічної
інвентаризації», про усунення перешкод
в користуванні власністю,-

ВСТАНОВИЛА :

У листопаді 2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_4
звернулись до сулу з позовом до ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_8, ОСОБА_10,
третя особа: ТОВ «Запорізьке міжміське
бюро технічної інвентаризації», про
усунення перешкод в користуванні
власністю.

В обґрунтування позовних вимог
зазначали, що одноповерховий житловий
будинок АДРЕСА_1, складається з 5-ти
житлових квартир та розміщений на
земельній ділянці, яка виділена для
його обслуговування. Квартира № 3 у
вказаному житловому будинку належить
їм на праві власності на підставі
свідоцтва про право власності на житло
№ 690 від 27 жовтня 2006 року, виданого
Жовтневою районною адміністрацією
Запорізької міської ради. Їх право
власності на квартиру зареєстроване в
установленому порядку.

Власниками решти квартир у будинку
АДРЕСА_1 являються відповідачі. ОСОБА_5
належить квартира № 2, ОСОБА_6 належить
квартира № 4, ОСОБА_7. ОСОБА_8, ОСОБА_8,
ОСОБА_10 належить квартира № 5.

Вони з метою виділення їм у
користування частки земельної ділянки
виявили бажання визначити розмір
частки належної їм на праві власності
квартири № 3 у спільній власності
будинку АДРЕСА_1, у зв'язку з чим 06
вересня 2013 року звернулись до ЗМБТІ
листом про визначення частки квартири
в житловому будинку.

17 вересня 2013 року ТОВ ЗМБТІ повідомило
їм, що визначити частку об'єкту
нерухомого майна буде можливо після
проведення обстеження об'єкту
нерухомого майна в цілому за
замовленням та в присутності всіх
співвласників об'єкту нерухомості.

Оскільки відповідачі ухиляються від
надання заяви до ТОВ ЗМБТІ та не мають
наміру допустити техніка БТІ в належні
їм на праві власності квартири для
проведення інвентаризації, просили суд
усунути їм перешкоди в користуванні
власністю. Зобов'язати відповідачів
дати вільний доступ для ТОВ «ЗМБТІ» до
житловому будинку АДРЕСА_1, а саме:
ОСОБА_5 - доступ до квартири № 2; ОСОБА_6 -
доступ до квартири № 4.; ОСОБА_7 , ОСОБА_8,
ОСОБА_11 ОСОБА_10 - доступ до квартири № 5
для проведення технічної
інвентаризації будинку АДРЕСА_1 в
цілому з метою визначення частки
квартири № 3 у вказаному будинку.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 13 березня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 подали апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на допущені
судом першої інстанції порушення норм
матеріального та процесуального права,
просять рішення Жовтневого районного
суду міста Запоріжжя від 13 березня 2014
року скасувати, ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити.

Заслухавши у судовому засіданні
апеляційного суду Запорізької області
доповідь судді, вислухавши пояснення
представника апелянтів, заперечення
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції у відповідності
до статті 303 ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 307, статтею 308
ЦПК України передбачено, що за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін, якщо визнає, що його
постановлено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Відмовляючи ОСОБА_3, ОСОБА_4 у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що в ході
вирішення спору не знайшов
підтвердження факт порушення
відповідачами права власності
позивачів.

Вказаний висновок відповідає
фактичним обставинам справи, наданим
доказам, узгоджується з нормами
матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що
одноповерховий житловий будинок
АДРЕСА_1, складається з 5-ти житлових
квартир.

Квартира № 3 у вказаному житловому
будинку належить на праві власності
ОСОБА_3, ОСОБА_4 на підставі свідоцтва
про право власності на житло № 690 від 27
жовтня 2006 року, виданого Жовтневою
районною адміністрацією Запорізької
міської ради. Їх право власності на
квартиру зареєстроване в
установленому порядку.

Власниками решти квартир у будинку
АДРЕСА_1 являються відповідачі. ОСОБА_5
належить квартира № 2, ОСОБА_6 належить
квартира № 4, ОСОБА_7. ОСОБА_8, ОСОБА_8,
ОСОБА_10 належить квартира № 5.

У технічному паспорті на квартиру, який
видано позивачам, зазначено, що
житловий будинок АДРЕСА_1 розташований
на земельній ділянці площею 1498 га ( а. с.
5 ).

Статтею 42 ЗК України передбачено, що
земельні ділянки, на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинки, а також
належні до них будівлі, споруди та
прибудинкові території державної або
комунальної власності, надаються в
постійне користування підприємствам,
установам і організаціям, які
здійснюють управління цими будинками.
У разі приватизації громадянами багато
квартирного жилого будинку відповідна
земельна ділянка може передаватися
безоплатно у власність або надаватися
у користування об'єднанню власників.

Відповідно до статті 123 ЗК України
надання земельних ділянок державної
або комунальної власності у
користування здійснюється на підставі
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування.

Згідно вимог статті 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін, які мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
докази подаються сторонами.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін виникає
спір. Доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях.

У пункті 25 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 16
квітня 2004 року «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» зазначено, що сторони
зобов'язані подати свої докази чи
повідомити про них суд, зокрема, у
справах про встановлення порядку
користування земельною ділянкою
співвласників житлового будинку:
документи про надання її для
будівництва та обслуговування
житлового будинку й господарських
будівель та споруд; план земельної
ділянки, відведеної в натурі ( на
місцевості ), тощо.

При вирішенні спору не надано доказів,
які б свідчили, що земельна ділянка по
АДРЕСА_1 у встановленому законом
порядку була передана у користування
власників квартир цього
багатоквартирного будинку. Вказане
зазначено і у листі від 08 серпня 2013 року
Державної інспекції сільського
господарства в Запорізькій області ( а.
с. 32 ).

За статтею 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Оскільки будь-яких доказів, які б
свідчили, що відповідачі створюють
ОСОБА_3, ОСОБА_4 перешкоди у
користуванні належною їм на праві
власності квартирою № 3 у будинку
АДРЕСА_1, при вирішенні спору надано не
було, суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив у задоволенні
позову.

До того ж вимоги позивачів щодо
покладання на відповідачів обов'язку
дати вільний доступ працівникам ОП
ЗМБТІ до належних їм на праві власності
квартир не ґрунтуються на нормах
матеріального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують та не дають
підстав вважати, що справа вирішена
неправильно.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
м. Запоріжжя від 13 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: