У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Рівненської області в складі:

головуючого судді Рожина Ю.М.,

судів - Максимчук З.М., Григоренко М.П.,

секретаря судового засідання Демчук
Ю.Ю.,

за участю

представника позивача ПАТ КБ
„Приватбанк" Станкевича В.О.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Рівненської області цивільну
справу за апеляційною представника
відповідача ПАТ КБ „Приватбанк" на
рішення Дубенського міськрайонного
суду від 19 лютого 2014 року у цивільній
справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку „Приватбанк" до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Колегія суддів заслухавши
суддю-доповідача, учасників судового
розгляду, що з'явились у судове
засідання, перевіривши рішення суду
першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дубенського
міськрайонного суду Рівненської
області від 19 лютого 2014 року відмовлено
ПАТ КБ „Приватбанку" у позові до ОСОБА_4
про стягнення заборгованості за
кредитним договором за пропуском
строку позовної давності звернення до
суду.

В апеляційній скарзі представник
позивача вказує на незаконність
рішення суду першої інстанції,
зазначає, що воно прийнято з порушенням
норм матеріального та процесуального
права. Доводить, що позивачем не
пропущено строк позовної давності за
тих обставин, що відповідачу видавався
картковий кредит строком на 12 місяців,
який пролонгується на той строк за
відсутності вимог сторін про його
припинення. Такі вимоги відповідачкою
не заявлялись, а тому позивач не
пропустив строк звернення до суду з тих
підстав, що відповідачка не виконує
свої зобов'язання за договором щодо
повернення кредиту та сплати відсотків
за його користування. За викладених
обставин просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 29
лютого 2008 року між ОСОБА_4, на підставі
поданої ним заяви, укладено договір б/н
з ПАТ КБ „Приватбанк", за яким
відповідач отримав кредит у розмірі 3000
грн. у вигляді кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 24%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Заборгованість за кредитним договором,
на час звернення позивача до суду,
станом на 10.10.2013 року, складається із
заборгованості за кредитом у сумі 2766
грн., заборгованості по відсотках за
користування кредитом у сумі 11955 грн. 34
коп., заборгованість по комісії за
користування кредитом 6930 грн. та
штрафних санкцій, відповідно до 8.6. умов
та правил надання банківського кредиту
у сумі 500 грн. (фіксована частина), 1082
грн. 57 коп. (процентна складова).

Дана обставина в судовому засіданні
відповідачем не спростована, а за таких
обставин позовні вимоги ПАТ КБ
„Приватбанк" є обґрунтованими.

Відмовляючи у позові суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що позивачем строк позовної
давності пропущено, про що наполягав
відповідач під час судового розгляду
виклавши доводи в запереченні (а.с.39).

Відповідно до ст.ст.257,261 ЦК України
встановлено загальну позовну давність
тривалістю три роки. Перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила.

Доводами апеляційної скарги не
спростована та обставина, яка
встановлена судом першої інстанції, що
строк дії договору закінчився 29 лютого
2009 року.

Не доведено доводами апеляційної
скарги про переривання позовної
давності за приписами ст.264 ЦК України.

Позовну заяву подано до суду першої
інстанції 30.10.2013 року, що стверджується
штемпелем (а.с.3), що свідчить про
пропуск позивачем позовної давності
тривалістю чотири роки вісім місяців.

Позивач не ставив перед судом першої
інстанції вимогу про поновлення
пропущеної позовної давності.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої було заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Відповідно до положень п.31 постанови
Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду
України від 30 березня 2012 року „Про
практику застосування сулами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув. У зв'язку із цим
позовна давність за позовом про
повернення споживчого кредиту
застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що рішення суду ухвалено
без порушень норм матеріального і
процесуального права, судом з'ясовано
обставини, що мають значення для
справи, в повній мірі, апеляційна
скарга не містить посилань на закон, з
порушенням якого ухвалено рішення, та
не спростовує правильності висновків
суду, а тому відсутні підстави для його
скасування.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.303,307,308,313,314,315,317,324,325 ЦПК України
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
відповідача публічного акціонерного
товариства комерційний банк
„Приватбанк" відхилити.

Рішення Дубенського міськрайонного
суду від 19 лютого 2014 року залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею чинності.

Головуючий:
Ю.М. Рожин

Судді:
З.М. Максимчук

М.П. Григоренко