Справа №289/441/14-ц
У Х В А Л А

16.04.2014 року

Радомишльський районний суд
Житомирської області у складі:

судді Свінцицького Л. В.

при секретарі Горай .

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ПАТ КБ "Приват Банк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ "Приват Банк" звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості.

Представник відповідача надав
до суду клопотання про забезпечення
доказів, в якому просить в порядку
забезпечення доказів витребувати у ПАТ
КБ«Приват Банк» кредитну справу по
кредитному договору № б/н від 05.03.2007
року, який укладений між ПАТ КБ «Приват
Банк» та відповідачем ОСОБА_1.

Представник позивача в судове
засідання не з"явився, надіслав до суду
заяву, в якій просить слухати справу в
попередньому судовому засіданні без
його участі, позовні вимоги підтримав у
повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК
України, у випадках, коли щодо
отримання доказів у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі, є
складнощі, суд за їх клопотанням
зобов'язаний витребувати такі докази.

Відповідно до п.п.1-3 ч.1 ст.60
Закону України "Про банки і банківську
діяльність" до банківської таємниці
відносяться відомості про банківські
рахунки клієнтів, про
фінансово-економічний стан клієнтів,
про операції, які були проведені на
користь чи за дорученням клієнта,
здійснені ним угоди.

Відтак, відомості щодо
укладання кредитного договору між ПАТ
КБ «Приват Банк"» та ОСОБА_1,
відносяться до інформації, що містить
банківську таємницю.

Ст.61 Закону України "Про банки
і банківську діяльність" покладає на
банки обов'язок забезпечити збереження
банківської таємниці, зокрема, шляхом
обмеження кола осіб, що мають доступ до
інформації, яка становить банківську
таємницю.

Згідно з п.1 ч.1 ст.62 Закону
України "Про банки і банківську
діяльність" інформація щодо юридичних
та фізичних осіб, яка містить
банківську таємницю, розкривається
банками на письмовий запит або з
письмового дозволу власника такої
інформації.

Порядок розкриття банками
інформації, що містить банківську
таємницю, на запит власника такої
інформації визначається Правилами
зберігання, захисту, використання та
розкриття банківської таємниці,
затвердженими постановою Правління
Національного банку України від
14.07.2006 року №267. Так, п.3.1. Правил
встановлено, що письмовий запит та/або
дозвіл клієнта про розкриття
інформації, що містить банківську
таємницю і власником якої є такий
клієнт, складається за довільною
формою. Письмовий запит фізичної особи
- клієнта банку про розкриття
інформації, що містить банківську
таємницю, має бути підписаний цією
особою, а її підпис має бути
засвідчений підписом керівника банку
чи уповноваженою ним особою та
відбитком печатки банку або
нотаріально. На письмовий запит
власника інформації, що становить
банківську таємницю або з його
письмового дозволу, банк розкриває
таку інформацію в обсязі, визначеному в
письмовому запиті або дозволі.

За ч.3 ст. 137 ЦПК України,
докази, які вимагає суд,
направляються до суду безпосередньо.
Суд може також уповноважити
заінтересовану особу, яка бере участь у
справі, одержати доказ для
представлення його суду.

За таких обставин, суд вважає, що
клопотання представника відповідача
про забезпечення доказів підлягає
задоволенню.

Керуючись ст. 137
ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача
про забезпечення доказів -
задовольнити у повному обсязі.

Витребувати з ПАТ КБ «Приват Банк»,
кредитну справу за кредитним договором
№ б/н від 05.03.2007 року, який укладений між
ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідачем
ОСОБА_1.

Вищезазначені документи надати суду в
строк до 07 травня 2014 року, 10-30 год.

Ухвала оскарженню не підлягає, так як
не перешкоджає подальшому провадженню
у справі .

СУДДЯ:
Л. В. Свінцицький