Справа № 482/2371/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 лютого 2014 року
м. Нова
Одеса

Новоодеський районний суд
Миколаївської області в складі:

головуючого судді - Ітріна М.В.,

при секретарі - Андреєвій Ю.В., за участю
позивача ОСОБА_1, представника третьої
особи Єфімової О.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду м. Нова Одеса цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа
без самостійних вимог: Реєстраційна
служба Новоодеського районного
управління юстиції Миколаївської
області (далі - реєстраційна служба),
про визнання права власності на
земельні ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

02 грудня 2013 р. позивач звернулася до
суду з зазначеним позовом до
відповідача. В обґрунтування своїх
вимог посилається на те, що 21 квітня 2006
р. за договорами купівлі-продажу вона
придбала у ОСОБА_3 земельну ділянку
площею 0,100 га, призначену для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, земельну ділянку
розміром 0,0175 га, призначену для ведення
особистого селянського господарства і
земельну ділянку площею 0,0300 га,
призначену для будівництва та
обслуговування будівель торгівлі, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1

Зазначила, що замовила виготовлення
технічної документації на ці земельні
ділянки і отримала витяги з державного
земельного кадастру, але 13 листопада 2013
р. реєстраційною службою відмовлено у
реєстрації прав на придбані земельні
ділянки. Підставою для відмови у
реєстрації стала відсутність
правовстановлюючих документів на
спірні земельні ділянки, тобто,
Державного акту про право власності на
них, що передбачено ст. 125 ЗК України.

Вказала, що внаслідок цього перехід
права власності від відповідачки до
неї не завершено, отже з посиланням на
п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» просила
визнати за нею право власності на
земельні ділянки за рішенням суду, що
стане підставою для реєстрації
придбаного нею нерухомого майна.

У судовому засіданні позивач цивільний
позов підтримала та просила його
задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 будучи своєчасно та
належним чином повідомленою про час і
місце розгляду справи у судове
засідання без поважних причин не
з'явилася.

Представник третьої особи у судовому
засіданні не заперечувала проти
задоволення вимог позивача, оскільки у
реєстраційної служби відповідно до
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» не існує правових
підстав для реєстрації права власності
на спірні земельні ділянки за
позивачем у зв'язку з відсутністю у неї
відповідних правовстановлюючих
документів, а рішення суду буде
підставою для здійснення такої
реєстрації.

Заслухавши пояснення позивача і
представника третьої особи, дослідивши
обставини справи і перевіривши їх
письмовими доказами, оцінивши
досліджені в судовому засіданні
докази, суд приходить до висновку, що
позовна заява ОСОБА_1 задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 21
квітня 2006 р. між ОСОБА_3 і ОСОБА_1
укладено нотаріально посвідчені
договори купівлі-продажу, за якими
позивач придбала у відповідача
земельну ділянку площею 0,100 га,
призначену для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
земельну ділянку розміром 0,0175 га,
призначену для ведення особистого
селянського господарства і земельну
ділянку площею 0,0300 га, призначену для
будівництва та обслуговування
будівель торгівлі, які розташовані за
адресою: АДРЕСА_1

Судом встановлено і ця обставина не
оспорюється позивачем, що ОСОБА_1
придбавши у відповідача за
вищезгаданими угодами спірні земельні
ділянки лише у жовтні місяці 2013 р.
виготовила на них технічну
документацію із землеустрою, тобто у
встановленому законом порядку до 01
січня 2013 р., часу, з якого вступив в дію
Закон України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», не отримала
правовстановлюючі документи, а саме,
Державні акти про право власності на
земельні ділянки.

З 1 січня 2013 р. правовстановлюючим
документом на земельну ділянку є витяг
з реєстру прав власності, що видається
зокрема реєстраційною службою на
підставі Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень».

13 листопада 2013 р., рішенням
реєстраційної служби ОСОБА_1
відмовлено у державній реєстрації
права власності на спірні земельні
ділянки, з підстав відсутності
правовстановлюючих документів на них.

Вказані рішення позивачем не
оскаржувались.

Згідно з положеннями статей 3, 4
ЦПК України право на звернення до суду
має особа, права, свободи чи інтереси
якої порушуються, не визнаються або
оспорюються, захист яких здійснюється
судом у спосіб, визначений законом
України.

Статтями 11, 328 ЦК України визначено, що
право власності набувається на
підставах, які не заборонені законом.
Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону, або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень - це
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, що
супроводжується внесенням
відповідних записів до державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
та їх обтяжень.

Тобто, реєстрація права
власності - це не виникнення самого
права, а визнання і підтвердження
такого права є його реєстрація. Отже
реєстрація права власності є похідною
від встановлення фактів виникнення,
переходу або припинення права.

Викладене свідчить про те, що
звернення ОСОБА_1 до суду з даним
позовом пов'язано не з оспоренням чи
запереченням її права власності
ОСОБА_3, яку вона визначила
відповідачем, як особу, що залишається
власником цього нерухомого майна, про
що йдеться у позові, а з відмовою
реєстраційної служби в реєстрації
права власності на належне їй нерухоме
майно, що не є правовою підставою для
визнання права власності на ці спірні
земельні ділянки.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні
позовних вимог до ОСОБА_3 про визнання
права власності на:

земельну ділянку площею 0,100 га,
призначену для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(кадастровий номер :02:022:0007), яка
розташована по АДРЕСА_1

земельну ділянку розміром 0,0175 га,
призначену для ведення особистого
селянського господарства (кадастровий
номер :02:022:0008), яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1

земельну ділянку площею 0,0300 га,
призначену для будівництва та
обслуговування будівель торгівлі
(кадастровий номер :02:022:0006), яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, - як
заявлені безпідставно.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Новоодеський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий