інстанції Левченко А.В.Провадження №
22-ц/780/2049/14 Доповідач у 2
інстанції МатвієнкоКатегорія 56
УХВАЛА

Іменем України

17 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Волохова
Л.А., Сушко Л.П.,

при секретарі: Микитенко
Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Києві
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 28 січня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2013 року ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в
якому просила стягнути з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 636,04 грн. матеріальної та
5000 грн. моральної шкоди, посилаючись на
те, що вона, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є
співвласниками та проживають в одному
будинку за АДРЕСА_1. 05.09.2013 року дочка
ОСОБА_4 ОСОБА_3 пошкодила сокирою чотири
листа паркану ОСОБА_2, який був змушений
купляти нові листи за свою мінімальну
пенсію. На звернення ОСОБА_2 до
правоохоронних органів йому було
рекомендовано звернутися до суду, в
зв»язку з чим ОСОБА_1, як піклувальник
ОСОБА_2, звернулася до суду з позовом
про стягнення на його користь
матеріальної шкоди в розмірі 636,04 грн.
та 5000 грн. моральної шкоди, яка полягає
в тому, що внаслідок неправомірної
поведінки ОСОБА_3 у ОСОБА_2, який є
літньою людиною, піднявся кров»яний
тиск, стало погано із серцем, він
одержав нервовий і психологічний зрив.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 28 січня 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_1 подала на нього апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просила рішення суду скасувати та
ухвалити по справі нове рішення по суті
позовних вимог.

Заслухавши доповідь доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 проживають в АДРЕСА_1,
власниками якого являються (ОСОБА_1 на
праві власності належить ? частина
домоволодіння, ОСОБА_2 - ?, ОСОБА_4 - ?
частина).

Також встановлено, що між ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 виникають конфлікти з приводу
користування земельною ділянкою.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з його недоведеності
та необґрунтованості, і колегія суддів
погоджується з такими висновками суду,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної чи юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27.03.1992 року
за №6 «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» шкода, заподіяна
особі і майну громадянина або
заподіяна майну юридичної особи,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв»язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, незалежно від наявності
вини.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Оскільки позивачем позовну заяву
подано з підстав, передбачених ст.ст.
1166, 1167 ЦК України, для задоволення
позову їй необхідно було довести факт
неправомірності дій відповідача
ОСОБА_3, факт завдання внаслідок цих
неправомірних дій шкоди ОСОБА_2,
безпосередній причинний зв»язок між
діями ОСОБА_3 та шкодою, завданою
ОСОБА_2, та вину ОСОБА_3 у заподіянні
йому матеріальної та моральної шкоди.

Разом з тим належних та допустимих
доказів на підтвердження обставин,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги,
суду надано не було, а відповідно до ч. 1
ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов»язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Враховуючи обставини справи,
положення вищенаведених правових норм,
зважаючи на недоведеність позивачем
підстав позову, законним та
обґрунтованим є висновок суду першої
інстанції про відсутність підстав для
задоволення позову та стягнення на
користь ОСОБА_2 матеріальної та
моральної шкоди.

Доводів, які б спростували законність
та обґрунтованість ухваленого судом
першої інстанції рішення, апеляційна
скарга ОСОБА_1 не містить.

Оскільки судом першої інстанції
повно і всебічно з'ясовані всі
обставини справи, дана належна правова
оцінка доказам, висновки суду
відповідають фактичним обставинам
справи, а ухвалене рішення відповідає
вимогам матеріального і
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315
ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 28 січня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: