Справа № 1326/126/11
Головуючий у 1 інстанції: Гулієва М.І.
Провадження № 22-ц/783/1466/14
Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 року
м. Львів

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області в складі:
головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Богонюка М.Я., Шашкіної С.А.

при секретарі: Цар М.М.

за участю: позивача ОСОБА_2 та його
представника - адвоката ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5, її
представника - адвоката ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 та апеляційну скаргу
ОСОБА_4 на рішення Франківського
районного суду м.Львова від 1 квітня 2013
року,-

в с т а н о в и л а :

25.11.2008р. позивач ОСОБА_2 звернувся в суд
із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання останніх
втратившими право на користування
житловим приміщенням в квартирі
АДРЕСА_1.

06.02.2009р. позивачі ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 звернулись в суд із позовом до
ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні квартирою в якому, із
урахуванням уточнених позовних вимог
просили усунути перешкоди у
користуванні приміщенням квартири
АДРЕСА_1 та зобов'язати відповідача -
Франківську районну адміністрацію ЛМР
укласти окремий договір найму з ОСОБА_5
на склад сім'ї ОСОБА_7, ОСОБА_8 - донька,
ОСОБА_9 - донька на кімнати під індексом
14-5 пл.16 кв.м., 14-6 пл.8,80 кв.м., згідно
поверхового плану квартири АДРЕСА_1, а
коридор під індексом 14-1 пл.6,90 кв.м.,
туалет - 14-2 пл.1,1 кв.м., ванну 14-3 пл.2,2
кв.м., кухню 14-4 пл.7,40 кв.м., залишити у
спільному користуванні позивачів та
ОСОБА_2, ОСОБА_4.

Ухвалою суду від 14.04.2009р. вищезгадані
позови були об'єднані в одне
провадження.

Рішенням Франківського районного суду
м. Львова від 1 квітня 2013р. позов ОСОБА_2
задоволено. Визнано ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 такими, що
втратили право на користування
приміщенням квартири АДРЕСА_1. В
задоволенні позову ОСОБА_5, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ОСОБА_2,
Франківської районної адміністрації,
третя особа - ОСОБА_4, про усунення
перешкод у користуванні приміщенням,
укладення окремого договору найму
відмовлено.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_5, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_4 в частині
задоволення позовної вимоги про
визнання їх, таким, що втратили право на
користування приміщенням квартири
АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 стверджують про
порушення норм матеріального та
процесуального права. Вважають
неналежними доказами акти, складені
ЛКП «Листопадове», оскільки такі
складені зі слів свідків ОСОБА_12,
ОСОБА_13, з чого випливає, що спірна
квартира на предмет проживання
відповідачів належним чином не
обстежувалася. Зазначають, що у разі
присутності у спірній квартирі ОСОБА_2
вони не могли потрапити до свого житла,
так як останній закривав внутрішні
двері квартири на замок. Посилаються на
те, що між ними та позивачем виникали
конфлікти, що призводило до
неодноразових звернень в
правоохоронні органи. А тому,
наполягають на тому, що позивач
чинить їм перешкоди у постійному
проживанні у спірній квартирі.
Стверджують, що в квартирі знаходяться
їх особисті речі, частково ними
здійснювалася оплата комунальних
послуг, ними отримувалася
кореспонденція. Щодо квартири АДРЕСА_5,
то зазначають, що така належить ОСОБА_14
одноосібно, оскільки придбана за кошти,
які подарували йому батьки. Факт
чинення перешкод позивачем, на думку
апелянтів, підтверджується
наявністю довготривалих неприязних
стосунків на побутовому рівні з
приводу користування спірною
квартирою, встановленням позивачем у
внутрішніх вхідних дверях замка,
провокація сварок та конфліктів
позивачем разом з ОСОБА_4, що створює
неможливі умови проживання. Вважають,
що єдиним виходом та способом захисту
житлових прав є укладення окремого
договору найму на окремі ізольовані
кімнати. Просять рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні первісного позову
відмовити, зустрічний позов
задовольнити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 стверджує
про порушення норм матеріального та
процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи. Зазначає, що
після народження дитини він з дружиною
проживав в будинку її батьків, в с.
Чишки Путомитівського району, однак
періодично проживав і в спірній
квартирі. Стверджує, що ніколи не був
відсутній в спірній квартирі понад 6
місяців. Зазначає, що в квартирі
знаходяться його особисті речі, меблі,
одяг, є окрема кімната. Крім цього,
стверджує, що надавав позивачу, який є
його батьком, гроші на оплату
комунальних послуг. Звертає увагу, що
іншого житла він не має. Просить
рішення суду скасувати та відмовити
в задоволенні позову в частині
визнання його таким, що втратив право
користування приміщенням квартири
АДРЕСА_1.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення ОСОБА_5, її представника
ОСОБА_6 на підтримання своєї
апеляційної скарги та заперечення
доводів апеляційної скарги ОСОБА_4,
пояснення ОСОБА_4 на підтримання своєї
апеляційної, пояснення позивача
ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 про
заперечення доводів апеляційних скарг,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9
підлягає до часткового задоволення, а
апеляційна скарга ОСОБА_4 до повного
задоволення.

Судом та матеріалами справи
встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані: ОСОБА_2(основний
квартиронаймач), ОСОБА_5 (дочка), ОСОБА_4
(син), ОСОБА_15 (внучка), ОСОБА_7 (зять),
ОСОБА_8 (внучка), що підтверджується
довідкою з місця проживання про склад
сім'ї і прописку ЛКП «Листопадове».
(а.с.10)

Актами від 26.03.2008 року, 24.04.2008 року, 20.08.2008
року, 03.11.2008 року складеними ЛКП
«Листопадове», встановлено, що
відповідачі не проживають в спірній
квартирі понад 6 місяців. (а.с.6-9)

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачі без поважних причини не
проживають в спірній квартирі понад
шість місяців, жодні перешкоди у
користуванні такою їм не чинилися, а
тому останні втратили право на
користування жилим приміщенням.

Проте, з таким висновком суду
погодитись не можна так як він не
відповідає обставинам справи і вимогам
закону.

Згідно з положеннями ст. ст. 71, 72 ЖК
України особа може бути визнана судом
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням, якщо не проживає в
ньому понад шість місяців без поважних
причин. Якщо наймач був відсутнім з
поважних причин понад шість місяців,
цей строк за заявою відсутнього може
бути продовжено наймодавцем, а в разі
спору - судом.

Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто
не може бути обмежений у праві
користуватися жилим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом. Пленум
Верховного Суду України в п. 10
постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України» із наступними змінами
роз'яснив судам, що у справах про
визнання наймача або члена його сім'ї
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно
з'ясовувати причини відсутності
відповідача понад встановлені строки.
В разі їх поважності (перебування у
відрядженні, у осіб, які потребують
догляду, внаслідок неправомірної
поведінки інших членів сім'ї тощо) суд
може продовжити пропущений строк.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених законом.

Із наявних у справі доказів(а.с.46)
беззаперечно встановлено і не
заперечується сторонами, що між ними
тривалий час існують неприязні
відносини.

Відповідачам ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 та ОСОБА_4 протягом тривалого
часу чинились перешкоди позивачем
ОСОБА_2 у користуванні квартирою
АДРЕСА_1

Як наслідок, відповідачі ОСОБА_5,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 змушені
тимчасово проживати у АДРЕСА_5, яка
належить ОСОБА_7, а ОСОБА_4 в с.Чишки
Пустомитівського району Львівської
області, що підтверджує доводи
апеляційних скарг ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про
те, що вони не мали наміру зніматися з
реєстрації у спірній квартирі, а їх
відсутність за вказаною адресою
зумовлена лише неприязними
відносинами та чиненням перешкод
ОСОБА_2. А відтак, у спірній квартирі
відповідачі не проживають із поважних
причин.

Із долучених позивачем(відповідачем)
ОСОБА_5 до матеріалів справи доказів,
вбачається, що такі інтерес до спірного
житла не втрачали та користувались
спірним житлом про що свідчить
часткова оплата за житлово-комунальні
послуги за 2008р.(а.с.41-45) та отримання
відповідачами поштової кореспонденції
за адресою АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_4
також надавав кошти на оплату
житлово-комунальних послуг, що визнав в
суді апеляційної інстанції позивач
ОСОБА_2

Крім того, за цією ж адресою
знаходяться особисті речі ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9.

Вказані обставини підтвердив та не
заперечив в судовому засіданні в
апеляційній інстанції
позивач(відповідач) ОСОБА_2.

Враховуючи, що згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК
України обставини, визнані сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню, суд
вважає доведеним, що ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 з поважних
причин не могли користуватись спірним
приміщенням квартири через неприязні
відносини із ОСОБА_2 та чиненням
останнім перешкод.

Відтак, колегія суддів відкидає, як
необґрунтовані Акти від 26.03.1008 року,
24.04.2008 року, 20.08.2008 року, 3.11.2008 року
складеними ЛКП «Листопадове» про те, що
відповідачі не проживають в спірній
квартирі понад 6 місяців, оскільки такі
не відповідають встановленим
обставинам справи.

Аналіз зазначених доказів в їх
сукупності свідчить про надуманість
позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про
визнання останніх такими, що втратили
право на користування спірним
приміщенням квартири АДРЕСА_1.

Тому, порушене право ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 підлягає захисту
судом.

Щодо позовних вимог ОСОБА_5, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 про зобов'язання
відповідача - Франківську районну
адміністрацію ЛМР укласти окремий
договір найму з ОСОБА_5 на склад сім'ї,
то такі задоволенню не підлягають,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 63 ЖК України
предметом договору найму жилого
приміщення в будинках державного і
громадського житлового фонду є окрема
квартира або інше ізольоване жиле
приміщення, що складається з однією чи
кількох кімнат, а також одноквартирний
жилий будинок.

Не можуть бути самостійним предметом
договору найму: жиле приміщення, яке
хоч і є ізольованим, проте за розміром
менше від встановленого для надання
одній особі, частина кімнати або
кімната, зв'язана з іншою кімнатою
спільним входом, а також підсобні
приміщення (кухня, коридор, комора
тощо).

Відповідно до ч.1 ст. 104 ЖК України член
сім'ї наймача вправі вимагати, за
згодою інших членів сім'ї, які
проживають разом з ним, укладення з ним
окремого договору найму, якщо жилу
площу, що припадає на нього, може бути
виділено у вигляді приміщення, яке
відповідає вимогам ст. 63 цього Кодексу.

Зміна договору найму жилого приміщення
та укладення окремого договору найму
погіршить житлові умови сторін та
призведе до штучного погіршення їхніх
житлових умов і викличе необхідність
постановки на облік як таких, що
потребують поліпшення житлових умов.
За таких обставин вказана позовна
вимога не підлягає до задоволення.

В порушення вимог ст. ст. 212- 214 ЦПК
України суд першої інстанції
зазначених вище вимог закону не
врахував, належним чином не з'ясував
характер правовідносин, який виник між
сторонами, не дав належної оцінки
доказам, які підтверджують факт не
проживання за спірною адресою з
поважних причин, а тому рішення суду в
частині задоволення позову ОСОБА_2 про
визнання осіб такими, що втратили право
на користування житловим приміщенням
підлягає скасуванню з ухваленням
апеляційним судом нового рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 та про задоволення позовних
вимог ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в
частині усунення перешкод в
користуванні спірним житлом з
наведених вище мотивів.

Керуючись п.3 ч.1 ст.307 , ст.ст. 309,313, ч.2
ст.314, ст.ст.316,317 ЦПК України, колегія
суддів ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_5, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 задовольнити частково, а
апеляційну скаргу ОСОБА_4 -
задовольнити повністю.

Рішення Франківського районного суду
м.Львова від 1 квітня 2013 року
скасувати частково та в цій частині
ухвалите нове, яким в позові ОСОБА_2 про
визнання ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_4 втративши ми право на
користування житловим приміщенням
квартири АДРЕСА_1 - відмовити, а позов
ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про
усунення перешкод в користуванні
житловим приміщенням, укладення
окремого договору найму задовольнити
частково та зобов'язати ОСОБА_2 не
чинити перешкод ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 у користуванні квартирою
АДРЕСА_1

В задоволенні позовних вимог про
укладення окремих договорів найму -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подання касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
рішенням апеляційного суду законної
сили.

Головуючий:
Ванівський О.М.

Судді:
Богонюк М.Я.

Шашкіна С.А.