Справа №242/6313/13-ц
Провадження №2/242/139/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року Селидівський міський
суд Донецької області у складі:
головуючого судді Ясинського О.В., при
секретарі Нарижній О. Г., за участю
позивача ОСОБА_1 розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
судових засідань № 5 приміщення
Селидівського міського суду Донецької
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
майнової шкоди завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною
заявою до ОСОБА_2 про відшкодування
майнової шкоди завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
відшкодування моральної шкоди, в якому
зазначив, що 14.09.2013 р. в м. Гірник по вул.
Репіна відбулася дорожньо-транспортна
пригода за участю автомобіля марки
«М-2140» д/н НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_2
та автомобіля марки «GEELY», д/н НОМЕР_5
під керуванням ОСОБА_1 Постановою
Селидівського міського суду Донецької
області від 18.10.2013 р. ОСОБА_2 визнано
винним в даному ДТП.

У зв'язку з тим, що цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_2 була
застрахована у ПАТ «Українська
акціонерна страхова компанія», тому
страхова компанія ПАТ «Українська
акціонерна страхова компанія»
відшкодувала позивачеві суму збитків,
в зв'язку з настанням страхового
випадку, але суму франшизи (частина
збитків, яка не відшкодовується
страховиком), згідно з договором
страхування та ч. 18 ст. 9 Закону України
"Про страхування", позивачем отримано
не було. В зв'язку тим, що позивач був
змушений їздити у м. Донецьк для
зверненням до страхової компанії,
позивачем було потрачені кошти на
придбання бензину у розмірі 431 грн.
Позивач просить стягнути з відповідача
на його користь суму франшизи в розмірі
1000 грн., вартість затрат на придбання
бензину в розмірі 431 грн., моральну
шкоду в сумі 3000 грн., та витрати
пов'язані з розглядом справи.

Позивач в судовому засіданні
підтримав заявлені позовні вимоги та
наполягав на їх задоволенні.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав та пояснив, що
його було 18.10.2013 р. притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст.. 124 КУпАП. Вважає, що матеріальну
шкоду в розмірі 1000 грн. йому було
сплачено страховою фірмою в якій
застраховано його автомобіль. Також
позивач не надав жодного доказу на
підтвердження придбання бензину в
розмірі 431 грн. та не надано жодного
доказу що позивач страждав морально.
Просив суд відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
відповідача, дослідивши матеріали
справи та наявні у справі докази,
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
свої вимог.

Відповідно до ст.213 ЦПК України
обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
дослідженні в судовому засіданні.

Так, у судовому засіданні встановлено,
що 14.09.2013 року о 10 год. 30 хв. у м. Гірник
Донецької області на вул. Репіна 1
ОСОБА_2 керуючи автомобілем «М-2140» д/н
НОМЕР_6 при русі заднім ходом не
переконався, що це буде безпечно та
скоїв наїзд на припаркований позаду
автомобіль «GEELY JL» 162 д/н НОМЕР_5, чим
порушив п.10,9 ПДР України, під
керуванням ОСОБА_1, за що був
притягнутий до адміністративної
відповідальності за ст. 124 КУпАП, що
підтверджується постановою судді
Селидівського міського суду Донецької
області від 18.10.2013 року, якою було
визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні
адміністративного правопорушення
передбаченого ст.. 124 КУпАП та накладено
на нього адміністративне стягнення у
вигляді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с.4).

Внаслідок зазначеної дорожньо -
транспортної пригоди позивачу ОСОБА_1
було завдано майнову шкоду, яка
виразилась пошкодженням його
транспортного засобу, вартість
відновлювального ремонту якого склала
2433,17 грн., з яких 1433,17 грн. - сума
страхового відшкодування, яка була
виплачена ОСОБА_1 ПАТ «Українська
акціонерна страхова компанія» згідно
розрахунку виплати наказу №944 від
11.10.2013 р. (а.с. 8).

Як вбачається з полісу № АВ/4503394
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів відповідач ОСОБА_2
застрахував свою цивільно-правову
відповідальність перед третіми
особами у ПАТ «Українська акціонерна
страхова компанія». З зазначеного
полісу також вбачається, що франшиза
при страховому відшкодуванні за шкоду,
заподіяну майну потерпілих осіб
зменшується на суму 1000 грн., і строк
дії договору страхування склав 1 рік, а
саме з 17.07.2013 р. по 16.07.2014 р.

Відповідно до п.9 ст.7 Закону України
"Про страхування" страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів в Україні є обов'язковим.

Згідно ст. 3 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної
життю, здоров'ю та/або майну потерпілих
наслідок дорожньо-транспортної
пригоди та захисту майнових інтересів
страхувальників.

Згідно п.12.1 ст.12 цього Закону
передбачено, що розмір франшизи при
відшкодуванні шкоди, заподіяної
майну потерпілих, встановлюється
при укладанні договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності і
не може перевищувати 2 відсотки від
страхової суми, в межах якого
відшкодовується збиток, заподіяний
майну потерпілих. Страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цього підпункту.

Як встановлено у судовому
засіданні між страховиком та
страхувальником визначено розмір
франшизи в сумі 1000 грн., на яку зменшено
відшкодування майнової шкоди
позивачу при виплаті страхового
відшкодування в цій частині, а тому суд
вважає, що зазначену суму слід стягнути
з винної особи у ДТП, а саме з
відповідача ОСОБА_2 на користь
позивача ОСОБА_1 задовольнивши позовні
вимоги в цій частині.

Що стосується позовних вимог про
відшкодування компенсації моральної
шкоди, то згідно із ч.1 ст.23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК України
зазначеної статті моральна шкода
полягає: 1) у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у принижені
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.2 ст.1167 ЦК України
моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини фізичної або
юридичної особи, яка її завдала якщо
шкоди завдано каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки.

Згідно із ст.1187 ЦК України джерелом
підвищеної небезпеки є діяльність,
пов'язана з використанням, зберіганням
або утриманням транспортних засобів.
Шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
володіє транспортним засобом.

Проте, суд вважає, що позивачу
спричинено моральну шкоду, яка полягає
у душевних стражданнях, яких він зазнав
у зв'язку із пошкодженням його майна.
Виходячи з розумності та
справедливості відшкодування,
враховуючи, що в зв'язку із
пошкодженням транспортного засобу
життєвий уклад позивача був
порушений, що потребує від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, суд приходить до висновку,
що компенсація моральної шкоди
позивачу становить суму в розмірі 1000
грн., яка підлягає стягненню на його
користь з відповідача ОСОБА_2, що є
розумним та справедливим.

Щодо позовних вимог про відшкодування
вартості затрат на придбання бензину в
розмірі 431 грн., суд вважає, в зазначеній
частині позовних вимог необхідно
відмовити, так як зазначене не знайшло
свого підтвердження в судовому
засіданні, позивачем не надано жодного
доказу в підтвердження зазначених
позовних вимог та що суперечить
вимогам ст..60 ЦПК України..

Доводи відповідача про те, що ним було
сплачено штраф у розмірі 340 грн., та те
що ПАТ «Українська акціонерна страхова
компанія» в якій він застрахований
погасила в повному обсязі позивачу
понесені пошкодження в наслідок
дорожньо-транспортна пригода, суд не
може прийняти до уваги, так як ПАТ
«Українська акціонерна страхова
компанія» сплатила позивачу частину
матеріальної шкоди а саме у розмірі
1433,17 грн., тобто згідно зі ст.. ст. 3
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", коли загальна
вартість матеріальної шкоди у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу «GEELY
JL» 162 д/н НОМЕР_5 складає 2433,17 грн.

Згідно зі ст.88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 993, 1166, 1167, 1191 ЦК
України, ст. ст. 57, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування майнової шкоди завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та відшкодування моральної
шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН
№НОМЕР_7) на користь ОСОБА_1 суму
франшизи у розмірі 1000 (одна тисяча) грн..
00 коп., моральну шкоду у розмірі 1000 (одна
тисяча) грн.. та судовий збір за подання
позовної заяви у розмірі 229 (двісті
двадцять дев'ять) грн. 40 коп.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Донецької області через Селидівський
міський суд протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя