Справа № 513/366/14-ц
Провадження № 4-с/513/1/14
Саратський районний суд Одеської
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2014 року Саратський районний
суд Одеської області у складі: судді
Бучацької А.І., при секретарі Златіній
О.І., за участю: державного виконавця
Лінивого С.І., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
смт.Сарата скаргу стягувача Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Провідна", заінтересована
особа: боржник ОСОБА_1, про визнання дій
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Саратського районного управління
юстиції Одеської області
неправомірними та скасування постанов
про повернення виконавчих документів,

В С Т
А Н О В И В:

у березні 2014 року стягувач Приватне
акціонерне товариство "Страхова
компанія "Провідна" звернулось до суду
з вищезазначеною скаргою, мотивуючи
тим, що два виконавчі листи по справі №
2-92/12 про стягнення на користь ПрАТ
"Страхова компанія "Провідна" з ОСОБА_1
5679 гривень на відшкодування шкоди в
порядку регресу, а також 176,79 гривень
судового збору та 120 гривень витрат на
ІТЗ, були направлені на примусове
виконання до відділу державної
виконавчої служби Саратського
районного управління юстиції Одеської
області. Однак, були повернуті
стягувачу 25 червня 2012 року, після чого
були подані на виконання вдруге.

24 лютого 2014 року на адресу стягувача
надійшли постанови державного
виконавця від 31 грудня 2013 року по ВП №
35057454 та по ВП № 35216791 про повернення
виконавчого документа стягувачу на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України
"Про виконавче провадження" з мотивів
відсутності у боржника майна, на яке
може бути звернуто стягнення.

Стягувач зазначив, що винесені
державним виконавцем Лінивим С.І.
постанови є незаконними, оскільки в
ході проведення виконавчих дій
державним виконавцем встановлено, що
боржник отримує пенсію і 13 березня 2013
року винесено постанову про звернення
стягнення на пенсію боржника, копію
якої надіслано до Управління
Пенсійного фонду України у Саратському
районі для подальшого виконання.

На звернення стягувача до УПФУ в
Саратському районі 21 травня 2013 року
надійшла відповідь, що у зв'язку з
вибуттям ОСОБА_1 до Дергачівського
району Харківської області постанови
державного виконавця були повернуті до
відділу ДВС Саратського РУЮ 12 квітня 2013
року.

Стягувач зазначає, що отримавши від
УПФУ в Саратському районі цю
інформацію, державний виконавець
відповідно до п.10 ч.1 ст.49 Закону України
"Про виконавче провадження" мав
направити виконавчі документи до
відділу ДВС Дергачівського РУЮ
Харківської області. Однак, виконавчі
листи були повернуті стягувачу. Крім
того, у постановах державного
виконавця не зазначено, які дії були
вжиті державним виконавцем для розшуку
майна боржника та для забезпечення
виконання рішення суду іншими
способами.

Посилаючись на ці обставини, стягувач
просив суд поновити строк на звернення
зі скаргою, який пропущений з поважних
причин, оскільки постанови від 31 грудня
2013 року ПрАТ "СК "Провідна" отримало
лише 24 лютого 2014 року; визнати дії
державного виконавця неправомірними
та скасувати постанови державного
виконавця Саратського РУЮ від 31 грудня
2013 року по ВП № 35216791 та від 31 грудня 2013
року по ВП № 35057454.

Представник стягувача, який був
належним чином повідомленим про день,
час та місце розгляду справи, до суду не
прибув, надав заяву про розгляд справи
за його відсутності, підтримав скаргу
та просив її задовольнити.

Старший державний виконавець Лінивий
С.І., діючий від свого імені, та на
підставі довіреності від імені відділу
ДВС Саратського РУЮ, скаргу не визнав,
заперечував проти її задоволення,
посилаючись на те, що стягувач не
повідомив державного виконавця про те,
що боржник виїхав до Дергачівського
району Харківської області. Крім того,
оскільки сума стягнення перевищує три
мінімальні розміри заробітної плати,
то згідно до ч.2 ст.68 Закона України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець має право звернути
стягнення на пенсію боржника без
застосування заходів примусового
звернення стягнення на майно боржника
за письмовою заявою стягувача, а
стягувач такої заяви не надав.

Боржник ОСОБА_1 був належним чином
повідомленим про день, час та місце
розгляду справи. Однак, до суду не
з'явився, не повідомив про поважні
причини неявки.

Заслухавши заперечення державного
виконавця, дослідивши матеріали справи
та матеріали виконавчого провадження,
суд приходить до таких висновків.

Ст.6 Закону України «Про виконавче
провадження» гарантує, а ст.12 цього ж
Закону закріплює право сторін
виконавчого провадження оскаржувати
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця у встановленому
цим Законом порядку.

Згідно ст. 82 Закону України «Про
виконавче провадження» рішення, дії
чи бездіяльність державного
виконавця або іншої посадової особи
державної виконавчої служби щодо
виконання судового рішення можуть бути
оскаржені сторонами до суду, який видав
виконавчий документ, а іншими
учасниками виконавчого провадження та
особами, які залучаються до проведення
виконавчих дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця
чи іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

За змістом ст.ст.386-387 ЦПК України
скарга розглядається у десятиденний
строк у судовому засіданні за участю
заявника і державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби, рішення, дія чи
бездіяльність якої оскаржуються. У
разі встановлення обґрунтованості
скарги суд визнає оскаржувані
рішення, дії чи бездіяльність
неправомірними і зобов'язує
державного виконавця або іншу посадову
особу державної виконавчої служби
задовольнити вимогу заявника та
усунути порушення або іншим шляхом
поновлює його порушені права чи
свободи.

Згідно ст. 385 ЦПК України скаргу на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби може бути подано до суду у
десятиденний строк, а при оскарженні
постанови про відкладення провадження
виконавчих дій - у триденний строк, які
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав чи свобод.

Постанови по ВП № 35057454 та по ВП № 35216791
про повернення виконавчого документа
стягувачу були винесені державним
виконавцем 31 грудня 2013 року і були
направлені стягувачу 18 лютого 2014 року,
шо підтверджується списком № 54
згрупованих поштових відправлень
(рекомендованих листів) відділу ДВС
Саратського РУЮ та квитанцією про
оплату зазначених відправлень
(а.с.61-62).

Зазначені постанови державного
виконавця від 31 грудня 2013 року
стягувач отримав лише 24 лютого 2014
року, що підтверджено конвертом та
вхідним номером на супровідному листі
(а.с. 30, 33).

Оскільки про порушення своїх прав
стягувач дізнався лише 24 лютого 2014
року, то згідно ст.385 ЦПК України саме
з цієї дати належить обчислювати
десятиденний строк на звернення зі
скаргою. Скаргу на дії державного
виконавця стягувач подав до
Саратського районного суду 05 березня
2014 року, що підтверджено поштовим
штемпелем на конверті ( а.с. 15).

У зв'язку з чим, суд приходить до
висновку, що стягувач не пропустив
строк, встановлений ст.385 ЦПК України, а
тому відсутні підстави для поновлення
зазначеного строку. Тому скарга
стягувача в цій частині задоволенню
не підлягає.

Рішенням Саратського районного суду
Одеської області від 13 лютого 2012 року у
цивільній справі № 2-92/12 задоволено
позов ПрАТ "Страхова компанія
"Провідна" до ОСОБА_2 і з нього
стягнуто 5679 гривень на відшкодування
шкоди у порядку регресу; 176,79 гривень
судового збору та 120 гривень витрат на
ІТЗ.

На виконання зазначеного рішення 23
квітня 2012 року Саратським районним
судом Одеської області було видано
два виконавчі листи.

25 жовтня 2012 року стягувач ПрАТ
"Страхова компанія "Провідна"
звернувся до відділу ДВС Саратського
РУЮ із заявою про відкриття
виконавчого провадження (а.с.50-51).

Постановами державного виконавця
відділу ДВС Саратського РУЮ Лінивого
С.І. від 05 листопада 2012 року було
відкрито два виконавчих провадження ВП
№ 35057454 та ВП № 35216791 щодо примусового
виконання зазначених виконавчих
листів про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ПрАТ "Страхова компанія
"Провідна" боргу у сумі 5679 гривень та
судових витрат у загальній сумі 296, 79
гривень.

У березні 2013 року стягувач оскаржив
бездіяльність державного виконавця
до управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Одеській області.

З відповіді управління ДВС Головного
управління юстиції в Одеській області
убачається, що в ході проведення
виконавчих дій державним виконавцем
встановлено, що боржник отримує пенсію,
у зв'язку з чим, 13 березня 2012 року
винесено постанову про звернення
стягнення на пенсію боржника, копію
якої надіслано до Управління
пенсійного фонду України в Саратському
районі Одеської області для
подальшого виконання (а.с.11).

29 березня 2013 року державним
виконавцем складено акт, згідно якого
ним проведено перевірку майнового
стану боржника ОСОБА_1. В акті
зазначено, що боржник отримує пенсію.
Звернути стягнення не можливо, борг
перевищує три мінімальних заробітних
плати (а.с.56).

На звернення стягувача 21 травня 2013
року УПФУ в Саратському районі
повідомив, що у зв'язку з вибуттям
ОСОБА_1 до Дергачівського району
Харківської області постанови
державного виконавця були повернуті до
відділу ДВС Саратського РУЮ 12 квітня 2013
року. (а.с.12,13).

Відповідно до п.10 ч.1 ст.49 Закону
України "Про виконавче провадження"
державному виконавцю належало
закінчити виконавче провадження та
направити виконавчий документ за
належністю до відділу ДВС
Дергачівського РУЮ Харківської
області.

Незважаючи на це, 31 грудня 2013 року
державний виконавець складає ще один
акт перевірки майнового стану
боржника в с.Зоря Саратського району
(без зазначення назви вулиці та номеру
будинку), згідно якого у боржника
ОСОБА_1 не виявлено майна, підлягаючого
опису та конфіскації ( а.с.57).

В цей же день 31 грудня 2013 року
державний виконавець виносить дві
постанови по ВП № 35057454 та по ВП № 35216791
про повернення виконавчого документа
стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47
Закону України "Про виконавче
провадження" з мотивів відсутності у
боржника майна, на яке може бути
звернуто стягнення (а.с.30-31, 34-35).

П.2 ч.1 ст. 47 Закону України "Про
виконавче провадження" встановлює, що
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо у боржника
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними. Однак, у постановах
державного виконавця не зазначено, які
саме дії ним вжито для розшуку майна
боржника.

Всупереч вимогам ч.4 ст. 47 Закону
України "Про виконавче провадження" у
постанові державного виконавця
відсутнє мотивування підстав її
винесення.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що скарга в частині визнання
дій державного виконавця
неправомірними та скасування постанов
державного виконавця про повернення
виконавчого документа стягувачу
підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.32, 47, ч.1 ст. 82 Закону
України "Про виконавче провадження",
ст.ст.3-8, 10-11, 212-215, 386-388 ЦПК України,

суд

У Х В
А Л И В:

Скаргу задовольнити частково. Визнати
постанови від 31 грудня 2013 року по ВП №
35216791 та по ВП № 35057454 державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Саратського
районного управління юстиції Одеської
області Лінивого Сергія Івановича про
повернення стягувачу ПрАТ "СК
"Провідна" виконавчих листів № 2-92/12,
виданих 23 квітня 2012 року Саратським
районним судом Одеської області -
неправомірними та скасувати зазначені
постанови державного виконавця.

У задоволенні решти скарги -
відмовити.

Стягнути з відділу державної
виконавчої служби Саратського
районного управління юстиції Одеської
області на користь держави судовий
збір у сумі сто двадцять одна гривня 80
копійок.

Ухвалу можливо оскаржити до
апеляційного суду Одеської області
через Саратський районний суд
Одеської області протягом п'яти днів
з дня проголошення ухвали, а особами,
які не були присутніми під час
проголошення ухвали - протягом п'яти
днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя
А. І. Бучацька