АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22 -ц/796/4577/2014 року
Головуючий у 1-й інстанції:Захарчук С.С.
Доповідач: Чобіток А.О.
Ухвала

Іменем України

10 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - судді Чобіток А.О..

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

при секретарі - Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Подільського
районного суду м.Києва від 06 лютого 2014
року в справі за позовом ОСОБА_1 до
комунального підприємства «Притулок
для тварин»,спеціалізованої школи № 94
«Еллада» про визнання недійсними актів
прийому-передач,-

в с т а
н о в и л а:

У вересні 2013 року позивач
пред»явив вказаний позов до
відповідачів та зазначав, що акти
прийому-передачі тварин під опіку
після стерилізації від 09 жовтня 2012
року та від 11 жовтня 2012 року нібито
підписані з одного боку комунальним
підприємством «Притулок для тварин», а
з другого боку спеціалізованою школою
№ 94 «Еллада»,є недійсними,оскільки
фактично не були підписані
уповноваженою на це особою зазначеної
школи.

Визнання вказаних актів ,які на думку
позивача є правочинами, недійсними
необхідно для підтвердження
неправомірних дій КП «Притулок для
тварин» стосовно жорстокого вбивства
безпритульних тварин та безпідставні
витрати коштів бюджету, направлених на
відлов, стерилізацію, лікування,
харчування та повернення собак до
притулку або новим власникам.

Рішенням Подільського районного
суду м. Києва від 06 лютого 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 до
комунального підприємства «Притулок
для тварин»,спеціалізованої школи № 94
«Еллада» про визнання недійсними актів
прийому-передач відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач
просить скасувати рішення суду першої
інстанції як таке,що постановлено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права,та ухвалити нове
про задоволення позову.

Вислухавши доповідь судді,
пояснення представника
спеціалізованої школи № 94 «Еллада»,
обговоривши доводи апеляційної скарги
, обставини справи , колегія суддів
приходить до наступного.

Встановлено, що пред»явивши
даний позов ОСОБА_1 зазначав, що акт
передачі тварин під опіку після
стерилізації від 09.10.2012 року та акт
передачі тварин під опіку після
стерилізації від 11.10.2012 року, укладені
між КП «Притулок для тварин» та
спеціалізованою школою № 94 «Еллада»
Пчерського району м.Києва є недійсними,
як за формою (ніколи не підписувалися
однією із сторін), так і за суттю ( школа
не може бути опікуном) приймання тварин
під опіку школою неможливе, з огляду на
вимоги законодавства про
санітарно-епідеміологічну безпеку
населення.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК
України, законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1, суд першої
інстанції встановив та виходив з того,
що вказані позивачем акти
приймання-передачі за своїми ознаками
до правочинів не відносяться, а тому не
можуть бути визнані судом недійсними.

Таке рішення суду є законним та
обґрунтованим, відповідним обставинам
справи та нормам матеріального та
процесуального права, висновків якого
доводи апеляційної скарги не
спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК
України, правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов»язків.

Як вбачається з матеріалів
справи, то предметом спору є акти
прийому-передачі тварин під опіку
після стерилізації від 09 жовтня 2012
року та від 11 жовтня 2012 року, підписані
з одного боку комунальним
підприємством «Притулок для тварин», а
з другого боку спеціалізованою школою
№ 94 «Еллада», які самі по собі цивільні
права не порушують, а можуть лише бути
за відповідних умов доказом такого
порушення.

Тобто, в суді не може бути
пред»явлена вимога про визнання
недійсним акта, що має значення лише
доказу у цивільній та /або
адміністративній, кримінальній справі
та є документом звітності, оскільки в
суді, за загальним правилом,
захищаються права, що порушені, не
визнаються або оспорюються, а не
фіксуються докази, і не встановлюється
їх доказове значення поза спором про
право, що такими доказами
підтверджується чи оспорюється.

При цьому питання про
можливість визнання доказової сили
таких документів може вирішуватись
лише в справі за позовом про захист
права, якщо позовні вимоги
підтверджуються або спростовуються
названими документами.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Звернувшись з вказаним позовом,
ОСОБА_1 не зазначив , яке саме його право
порушено, доказом чого є оспорювані
акти, враховуючи ту обставину, що
відповідно до Закону України «Про
прокуратуру», нагляд за додержанням і
застосуванням законів в Україні,
покладено на органи прокуратури .

На підставі викладеного рішення
суду є законним та обґрунтованим,
підстави до скасвуання якого відсутні .

Керуючись ст.ст.304,307,308,313-315,319 ЦПК
України,колегія суддів,-

у х в
а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Подільського районного
суду м.Києва від 06 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий -
Судді -