Справа №250/398/14-ц
Номер провадження2/250/527/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року
м.
Ясинувата

Ясинуватський міськрайонний суд
Донецької області у складі:

головуючий суддя
Бичков П.Ю.,

при секретарі
Костенко Ю.О .,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в приміщенні Ясинуватського
міськрайонного суду Донецької області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розподіл майна, яке є
спільною власністю подружжя, -

В С Т А Н
О В И В:

12 лютого 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулась до Ясинуватського
міськрайонного суду Донецької області
з позовом до ОСОБА_2 про розподіл майна,
яке є спільною власністю подружжя,
мотивуючи свої вимоги тим, що вона в
теперішній час є членом житлово -
будівельного кооперативу ім. 1-го
травня м. Ясинувата згідно протоколу
уповноважених зборів ЖБК і травня від 20
грудня 2000 року. Щє до 1988 року вона
повністю сплатила вартість квартири
АДРЕСА_1. Ця квартира була викуплена за
час подружнього життя з колишнім на
теперішній час чоловіком -
відповідачем у справі. Зважаючи на те,
що вищевказана квартира була викуплена
за ії особисті кошти, у 2000 році вони з
колишнім чоловіком домовилися, що він
вийшовши з членів житлово-
будівельного кооперативу та
добровільно змінивши місце проживання
- залишив квартиру ій. У 2005 році, вже не
будучи членом ТВК ім. 1-ГО травня, ії
колишній чоловік ОСОБА_2 сумісно з ії
синами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримав на своє
ім'я Свідоцтво про право власності на
квартиру, видане Ясинуватською міською
радою Донецької області 11.02.2005 року на
підставі рішення виконкому
Ясинуватської міської ради від 19.01.2005
року за № 34. З часом, у судовому порядку
рішення виконкому Ясинуватської
міської ради від 19.01.2005 року за № 34 було
визнане недійсним згідно постанови
Ясинуватського міськрайонного суду
Донецької по адміністративній справі
№ 2-А-28/2011 від 11 березня 2011р., яку Ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 30 вересня
2011 р. було залишено без змін. Крім того,
Рішенням Ясинуватського
міськрайонного суду Донецької області
у цивільній справі № 2/0555/38/2012 від 22
травня 2012р. Свідоцтво про право
власності на квартиру, видане
Ясинуватською міською радою Донецької
області 11.02.2005 року також було визнано
незаконним та скасоване. Крім цього, в
межах зазначеної справи, судом було
визнано недійсним договір купівлі-
продажу квартири, укладений 23 липня 2008
р. між відповідачем - ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
посвідчений державним нотаріусом
Ясинуватської державної нотаріальної
контори Грачовою Л.І., зареєстрований у
реєстрі за № 2291. Також рішенням
Ясинуватського міськрайонного суду у
цивільній справі № 0555/1423/2012 від 19 липня
2013р. було визнано недійсними прилюдні
торги по реалізації майна, яка належить
ОСОБА_3, а саме квартири, що розташована
за адресою: квартал АДРЕСА_1, результати
яких оформлені протоколом № 0-05087 від 22
листопада 2010р. Також визнано недійсним
свідоцтво про право власності, видане 09
грудня 2010р. приватним нотаріусом
Ясинуватського МНО на вказану квартиру
на ім'я ОСОБА_8. Ухвалою Апеляційного
суду Донецької області від 24 жовтня
2013р. вказане рішення залишено без змін.
Таким чином, в теперішній час квартира,
розташована за адресою: АДРЕСА_1
викуплена у житлово-будівельного
кооперативу ім. 1-го травня м. Ясинувата
нею за час перебування у шлюбі з
відповідачем та потенційно є спільною
власністю подружжя.

Від позивача надійшла заява про
розгляд справи у ії відсутність,
підтримала позовні вимоги, просила
позов задовольнити.

Відповідач надав суду заяву про
розгляд справи без його участі, позовні
вимоги визнав в повному обсязі.

Суд, розглянувши заяви позивача і
відповідача про розгляд справи у їх
відсутність, керуючись ч. 2 ст. 158 ЦПК
України, ухвалив: розглядати справу у
відсутність сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у
разі, якщо розгляд справи здійснюється
судом за відсутністю осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального засобу не
здійснюється.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи суд находить позовні
вимоги обґрунтованими та підлягаючими
задоволенню, з наступних підстав:

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Ст. 10 ч. 3 та
ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що
кожна із сторін зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх позовних вимог та
заперечень. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 58 ч. 1, 3 ЦПК України
належними є докази, що містять
інформацію щодо предмета спору.

Вирішуючи питання щодо до поділ майна,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, визнання права
власності на частку житлової квартири
виходить з наступного:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно
довідки №136 від 28.03.2014 року в
теперішній час є членом житлово -
будівельного кооперативу ім. 1-го
травня м. Ясинувата (арк.. справи 43).

Щє до 1988 року ОСОБА_1 повністю сплатила
вартість квартири АДРЕСА_1. Ця квартира
була викуплена за час подружнього
життя з колишнім на теперішній час
чоловіком - відповідачем у справі.

У 2005 році, вже не будучи членом ТВК ім.
1-ГО травня, колишній чоловік
відповідача ОСОБА_2 сумісно з синами
відповідачки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримав
на своє ім'я Свідоцтво про право
власності на квартиру, видане
Ясинуватською міською радою Донецької
області 11.02.2005 року на підставі рішення
виконкому Ясинуватської міської ради
від 19.01.2005 року за № 34.

Згідно постанови Ясинуватського
міськрайонного суду Донецької по
адміністративній справі № 2-А-28/2011 від 11
березня 2011 року, рішення виконкому
Ясинуватської міської ради від 19.01.2005
року за № 34 було визнане недійсним
(арк.. справи 11-12).

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 30 вересня
2011 року постанову Ясинуватського
міськрайонного суду Донецької області
від 11 березня 2011 року № 2-А-28/2011 було
залишено без змін. (арк.. справи 13-14).

Крім того, Рішенням Ясинуватського
міськрайонного суду Донецької області
у цивільній справі № 2/0555/38/2012 від 22
травня 2012р. свідоцтво про право
власності на квартиру, видане
Ясинуватською міською радою Донецької
області 11.02.2005 року також було визнано
незаконним та скасоване. Крім цього, в
межах зазначеної справи, судом було
визнано недійсним договір купівлі-
продажу квартири, укладений 23 липня 2008
р. між відповідачем - ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
посвідчений державним нотаріусом
Ясинуватської державної нотаріальної
контори Грачовою Л.І., зареєстрований у
реєстрі за № 2291 (арк. справи 15-17).

Також рішенням Ясинуватського
міськрайонного суду у цивільній справі
№ 0555/1423/2012 від 19 липня 2013р. було визнано
недійсними прилюдні торги по
реалізації майна, яка належить ОСОБА_3,
а саме квартири, що розташована за
адресою: квартал АДРЕСА_1, результати
яких оформлені протоколом № 0-05087 від 22
листопада 2010р. Також визнано недійсним
свідоцтво про право власності, видане 09
грудня 2010р. приватним нотаріусом
Ясинуватського МНО на вказану квартиру
на ім'я ОСОБА_8. Ухвалою Апеляційного
суду Донецької області від 24 жовтня 2013р
(арк. справи 18-20 ).

Ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 24 жовтня 2013 року рішення
Ясинуватського міськрайонного суду
Донецької області від 19 липня 2013 року
було залишено без змін. (арк.. справи
21-23).

Відповідно до ст. 29 Кодексу про шлюб та
сім`ю України існує можливість поділу
майна подружжя за взаємною згодою.

Крім того, відповідно до п 3 ч. 1 ст. 57
Сімейного кодексу України особистою
приватною власністю дружини, чоловіка
є майно, набуте нею, ним за час шлюбу,
але за кошти, які належали їй, йому
особисто.

Житловий кодекс України, зокрема ст. 146,
закріплює, що поділ квартири в будинку
житлово-будівельного кооперативу між
членом кооперативу і його дружиною
допускається в разі розірвання шлюбу
між ними, якщо пай є спільною власністю
подружжя і якщо кожному з колишнього
подружжя є можливість виділити
ізольоване жиле приміщення в займаній
ними квартирі. Поділ квартири
провадиться за згодою між колишнім
подружжям, а в разі відсутності згоди -
за рішенням суду.

Зважаючи на те, що квартира була
викуплена за кошти, позивача ОСОБА_1, ії
колишній чоловік знав про це у 2000 році
коли між ними усно відбувся розподіл
майна за взаємною згодою і квартира
залишилась позивачу.

Відповідно до п. 1.5. Тимчасового
положення про порядок державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно
державній реєстрації підлягають право
власності та інші речові права, зокрема
на квартиру. Згідно п. 8.1 зазначеного
Тимчасового положення, оформлення
права власності на нерухоме майно
проводиться з видачею свідоцтва про
право власності за заявою про
оформлення права власності на нерухоме
майно органами місцевого
самоврядування членам житлового,
житлово-будівельного, дачного,
гаражного чи іншого відповідного
кооперативу, які повністю внесли свої
пайові внески.

Аналогічну норму містить і Закон
України «Про власність». Так, ст. 15
зазначеного Закону регламентує, що
член житлового, житлово-будівельного,
дачного, гаражного чи іншого
кооперативу або товариства, який
повністю вніс свій пайовий внесок за
квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або
приміщення, надані йому в користування,
набуває права власності на це майно.

З прийняттям Цивільного кодексу
України, який вступив в законну силу з і
січня 2004 року, статтею 384
регламентовано, що у разі викупу
квартири член житлово-будівельного
(житлового) кооперативу стає її
власником.

Крім того, згідно листа № 10-1387/0/4-12 від
27.09.2012 р. Вищім спеціалізованим судом
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, визначені
обов'язкові для всіх судів України
правові позиції застосування окремих
норм законодавства про власність та
спадкування при розгляді зазначеної
категорії справ.

Згідно рекомендацій, викладених у
вказаному Листі, право власності до
набрання чинності Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» від 2004
року, набувається в порядку, який
існував на час його придбання, а не
виникає у зв'язку із здійсненням
державної реєстрації права власності
на нього в порядку, передбаченому цим
законом, яка є лише офіційним визнанням
державою такого прав, а не підставою
його виникнення.

Зважаючи на те, що розподіл майна у
судовому порядку відбувається саме
зараз, до цих правовідносин, крім
вищезазначеного, слід застосовувати
також норми діючого сімейного кодексу
України.

Відповідно до ч.1 ст. 60 Сімейного
кодексу України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловіку на праві спільної
сумісної власності.

Відповідно до ч.1 ст. 68 Сімейного
кодексу України розірвання шлюбу не
припиняє права спільної сумісної
власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст. 70 Сімейного
кодексу України у разі поділу майна, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
подружжя є рівними, якщо інше не
визначено домовленістю між ними або
шлюбним договором.

За таких обставин суд визнає, що вимоги
ОСОБА_1 про про розподіл майна, яке є
спільною власністю подружжя, є
обґрунтованими і підлягають
задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись
статтями 319, 355, 368, 369, 370, 372, Цивільного
кодексу України, статтями 10, 11, 57, 58, 59, 209,
212, 214-215, 217, 218, 224-228 Цивільно
процесуального кодексу України, суд, -

В И Р
І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розподіл майна, яке є спільною
власністю подружжя - задовольнити
повністю.

Поділити спільне майно набуте під час
шлюбу і визнати право приватної
власності на квартиру, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 56,9
кв. м за ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, який зареєстрований
за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати у розмірі 2401 грн. 82 коп.
та вартість послуг адвоката в розмірі 2
000 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суд Донецької області
через Ясинуватський міськрайонний суд
Донецької області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається Апеляційному суду Донецької
області через Ясинуватський
міськрайонний суд Донецької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом десяти дні в дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: П. Ю. Бичков