Справа № 2-133/12 Головуючий у І
інстанції Коваленко К.В.Провадження №
22-ц/780/1298/14 Доповідач у 2 інстанції
СержанюкКатегорія 26
РІШЕННЯ

Іменем України

18 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі головуючого - судді Сержанюка
А.С., членів колегії - суддів Білоконь
О.В., Коцюрби О.П., із участю секретарів
Антіпова Я.А., Лопатюк В.Ю., Ромашини І.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Києві матеріали
цивільної справи за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Баришівського районного суду
Київської області від 04 грудня 2013 року
у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

В С Т А Н О В И Л А :

18 січня 2012 року Публічне акціонерне
товариство «Комерційний банк
«ПриватБанк» звернулось до суду із
позовом про стягнення заборгованості
за кредитним договором від 08 серпня 2005
року в розмірі 399 447,99 грн., посилаючись
на невиконання відповідачем умов
правочину щодо своєчасного повернення
грошових коштів.

Рішенням Баришівського районного суду
Київської області від 04 грудня 2013 року
позов Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «ПриватБанк» 399 447,99
грн. заборгованості за кредитним
договором та 3 219 грн. судового збору, а
всього 402 666, 99 грн.

На обґрунтування ухваленого рішення
суд першої інстанції зазначив, що
відповідач не виконав належним чином
взяті на себе зобов'язання за кредитним
договором, в результаті чого виникла
зазначена заборгованість перед банком.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу,
посилаючись на його незаконність та
необґрунтованість, неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вваждав встановленими,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення
матеріального та процесуального права
при його ухваленні.

Просить рішення Баришівського
районного суду Київської області від 04
грудня 2013 року скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову у задоволення
позову.

Суд, з'ясувавши обставини та
перевіривши їх доказами у межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
вислухавши учасників процесу в судових
дебатах, вважає за необхідне
апеляційну скаргу задовольнити
частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтвердженими тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що також
підтверджується і матеріалами справи,
08 серпня 2005 року Закрите акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк», правонаступником якого є
позивач по справі, та ОСОБА_1 уклали
договір №SAMDN0071 про відкриття
картрахунку та обслуговування
платіжної картки ( а.с. 10 т. 1).

Згідно умов вказаного правочину ( п. 1.1 ),
банк відкриває клієнту картковий
рахунок із кредитним лімітом
«Фінансовий» 250 000 грн.

У відповідності до п. 9.2, договір діє
необмежений період часу, за
виключенням п. 9.4 .

10 листопада 2005 року сторони уклали
додаткову угоду №01, згідно якої були
внесені зміни до п. 1.1 правочину, за
якими відповідачу був встановлений
кредитний ліміт «фіксований
фінансовий» в 10 000 доларів США з базовою
процентною ставкою 12,0% річних із
розрахунку 360 днів на рік ( а.с. 11 т. 1 ).

Свої зобов'язання банк виконав у
повному обсязі.

Проте, відповідач не виконав умов
договору про відкриття картрахунку та
обслуговування платіжної картки,
унаслідок чого в останнього виникла
заборгованість за кредитним
договором, яка, станом на 19 жовтня 2011
року становить 379 581,05 грн., з яких:
заборгованість за кредитом - 200 390 грн.;
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 141 549,45 грн.;
несплачені проценти на поточну
заборгованість - 2 753.85 грн.; несплачені
проценти на прострочену
заборгованість - 138 795,60 грн.;
прострочена комісія - 37 641,60 грн. ( а.с. 4-9
т. 2 ).

За таких обставин, суд першої
інстанції, з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
зокрема, ст.ст. 526, 527, 530, 599, 629, 1049, 1054,
1056-1 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 212-215,
ЦПК України, ухвалив законне і
обґрунтоване рішення по заявленим
позовним вимогам.

При цьому, дав відповідну оцінку
належних і допустимих доказів у справі
згідно положень ст. 212 ЦПК України.

Однак, при визначенні заборгованості
за кредитним договором вказав суму,
зазначену в позовній заяві, яка, як
з'ясувалось в суді другої інстанції,
була відмінною від дійсною і загалом
була завищеною - 399 447,99 грн.

Відтак, апеляційний суд вважає за
необхідне стягнути дійсну
заборгованість за правочином,
зазначену в додатках до заяви
представника позивача від 14 квітня 2014
року ( а.с. 1, 2, 4-9 т. 2 ).

А тому, доводи апелянта про
незаконність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи при
його ухваленні, недоведеність обставин
справи, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими,
порушення матеріального та
процесуального права при його
ухваленні, на думку апеляційного суду,
за винятком розміру заборгованості, не
знайшли свого підтвердження при
розгляді справи у суді другої
інстанції і, навпаки - спростовуються
матеріалами справи, зокрема, договором
про відкриття картрахунку та
обслуговування платіжної картки та
розрахунком заборгованості за даним
правочином.

Інші доводи апеляції, зокрема, про
відсутність доказів видачі та
перерахування грошових коштів в
зазначеному розмірі, неналежність та
недоспутимість розрахунку
заборгованості як доказу по справі,
відсутність доказів на підтвердження
заборгованості, а також про сплив
строку позовної давності, недійсність
правочину, ненадання судом правової
оцінки доказів по справі та
обґрунтування заявлених позовних
вимог щодо штрафних санкцій,
відсутність у рішенні встановлених
судом обставин і визначених
правовідносин, мотивів, якими
обґрунтовувалася б сума
заборгованості, на переконання
апеляційного суду, не спростовують
висновок суду першої інстанції про
правомірність заявлених позовних
вимог і не є підставою, у силу
зазначеного, для задоволення
апеляційних вимог, за винятком зміни
розміру заборгованості за правочином.

При цьому, твердження апелянта про
недійсність правочину спростовується
рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 16 серпня 2012 року, залишеним
без змін ухвалою Апеляційного суду м.
Києва від 21 листопада 2012 року, згідно
якого ОСОБА_1 було відмовлено у
визнанні недійсним кредитного
договору №SAMDN0071 від 08 серпня 2005
року ( а.с. 95-97, 98-101 ).

В задоволенні аналогічних вимог було
відмовлено рішенням Баришівського
районного суду Київської області від 09
квітня 2013 року і дружині відповідача по
справі - ОСОБА_3 ( а.с. 117-121 т. 1 ).

Отримання відповідачем коштів за
правочином також підтверджується
власноруч підписаною позовною заявою
від 20 червня 2012 року, згідно якої ОСОБА_1
підтвердив отримання 250 000 грн. ( а.с.
78-82 т. 1 ).

Цю обставину підтвердила в позовній
заяві і ОСОБА_3 ( а.с. 117-121 т. 1 ).

Відсутність правових підстав для
застосування строку позовної давності
згідно положень ст. 257 ЦК України, про що
відзначив суд першої інстанції,
обґрунтовується розпечаткою
проведених ОСОБА_1 грошових операцій,
згідно якої відповідач проводив
розрахунки за допомогою картки у
квітні 2009 року ( а.с. 29-67 т. 2 ), що свідчить
про переривання його перебігу згідно
положень ст. 264 ЦК України.

Окрім цього, Публічне акціонерне
товариство «Комерційний банк
«ПриватБанк» 30 грудня 2011 року
звернулось до цього ж суду із позовними
вимогами про стягнення із відповідача
частини заборгованості, що також
свідчить про переривання строку
позовної давності у відповідності до
положень ст. 264 ЦК України ( а.с. 137-140 т. 1,
а.с. 68, 69-72 т. 2 ).

Відповідно, позивач не пропустив строк
позовної давності, надіславши позовну
заяву до суду 13 січня 2012 року ( а.с. 2, 20 т.
1 ).

Не заявлені до відповідача позовні
вимоги про стягнення неустойки (
штрафу, пені ), а відтак не може бути
застосований строк позовної давності
до інших вимог, передбачений ст. 258 ЦК
України.

ОСОБА_1 не надав суду ні першої, ні
апеляційної інстанцій, і будь-яких
доказів на спростування зазначеного
розміру заборгованості за правочином
чи обґрунтоване його зменшення.

В решті рішення, зокрема, про стягнення
судового збору, ухвалено з додержанням
вимог ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону
України «Про судовий збір».

Таким чином, викладені у апеляції
доводи суд другої інстанції відносить
до числа формальних, а тому оскаржуване
рішення в зазначеній частині, ухвалене
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, не може бути
скасоване у відповідності до положень
ст. 308 ЦПК України.

Окрім цього, згідно вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК
України, порушення норм процесуального
права можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення, якщо
порушення призвело до неправильного
вирішення справи, чого судом не
виявлено у названій його частині.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
303, 304, 307, 308, 309 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково. Рішення Баришівського
районного суду Київської області від 04
грудня 2013 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, у частині розміру
заборгованості, змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 379 581,05 грн.

У решті рішення залишити без змін

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.

Головуючий
А.С. Сержанюк

Судді:
О.В. Білоконь

О.П. Коцюрба