Справа № 581/205/14-ц
Провадження № 2/581/100/14
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 квітня 2014 року
Липоводолинський районний суд
Сумської області у складі:

головуючого судді - Сізова Д.В.,

з участю секретаря - Самілик Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Липоводолинської селищної
ради Сумської області, третя особа:
відділ Держземагенства в
Липоводолинському районі Сумської
області,

про визнання недійсними рішення та
державного акту,

в с т а
н о в и в :

01 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом.

Вимоги мотивувала тим, що будучи
спадкоємцем за законом після смерті
своєї баби ОСОБА_2, яка настала
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, вона належним чином
прийняла спадщину і на підставі
сертифікату про право власності на
земельну частку (пай), виданого на ім'я
баби, вона отримала свідоцтво про право
на спадщину.

Однак звернувшись до реєстраційної
служби, вона виявила, що на належну
померлій земельну ділянку вже існує
державний акт на право приватної
власності на землю від 16 листопада 1999
року, який у свою чергу було
виготовлено на підставі рішення 5-ої
сесії 23-го скликання Липоводолинської
селищної ради від 02 вересня 1999 року.

У зв'язку з тим, що за свідоцтвом про
право на спадщину правовстановлюючим
документом на земельну ділянку є
сертифікат, а фактично на вказану
земельну ділянку мається державний акт
на померлу особу, вона позбавлена
можливості зареєструвати на своє ім'я
зазначене нерухоме майно.

Вважаючи вказані рішення та державний
акт незаконними, оскільки видані після
смерті баби, просила рішення скасувати
у частині надання її бабі земельної
ділянки, а державний акт визнати
недійсним.

Позивач у судове засідання не
з'явилась, про час та місце розгляду
справи повідомлена належним чином, у
заяві позовні вимоги підтримала,
просила розглядати справу за її
відсутності.

Представник відповідача на жодне
судове засідання не з'явився, про час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, від нього надійшла
заява про розгляд справи за його
відсутності.

Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином.

За таких обставин, суд вважає можливим
розглянути справу за відсутності
вказаних учасників процесу.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, 31 травня 1996 року
ОСОБА_2 отримала сертифікат серії СМ
№026796 на право на земельну частку (пай),
у розмірі 3,53 умовних кадастрових га
(а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 померла (а.с.8).

Рішенням 5-ої сесії 23-го скликання
Липоводолинської селищної ради від 02
вересня 1999 року померлій ОСОБА_2
передано у приватну власність земельну
ділянку для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

На підставі вказаного рішення 16
листопада 1999 року на ім'я ОСОБА_2
виготовлено державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку (серії ІV-СМ №043322), площею 3,44 га,
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
на території Липоводолинської
селищної ради (а.с.11).

18 серпня 2000 року ОСОБА_1 отримала
свідоцтво про право на спадщину,
успадкувавши належне бабі на підставі
сертифікату право на земельну частку
(пай), площею 3,53 в умовних кадастрових
га (а.с.10).

На підставі свідоцтва про право на
спадщину 27 березня 2001 року до вказаного
сертифікату серії СМ №026796 на право на
земельну частку (пай) внесено зміни, у
зв'язку з передачею права на земельну
частку (пай) ОСОБА_1 (а.с.9).

Статтею 3 ЦК України, зокрема,
передбачено, що загальними засадами
цивільного законодавства є:
неприпустимість позбавлення права
власності, крім випадків, встановлених
Конституцією України та законом;
судовий захист цивільного права та
інтересу; справедливість,
добросовісність та розумність.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно з ч.4 ст.17 ЗК України (1990 року)
відповідна Рада народних депутатів
розглядає заяву і у разі згоди передати
земельну ділянку у власність
громадянину замовляє землевпорядній
організації розробку проекту її
відведення. Проект відведення
земельної ділянки погоджується з
сільською (селищною) Радою народних
депутатів, з районними (міськими)
землевпорядним, природоохоронним і
санітарним органами, органом
архітектури і подається до районної
(міської) Ради народних депутатів для
прийняття рішення про передачу
громадянину земельної ділянки у
власність.

За заявою сторони, яка не погоджується
з рішенням органу місцевого
самоврядування чи органу виконавчої
влади щодо земельного спору, суд
перевіряє правильність цього рішення і
вирішує спір по суті.

Зважаючи на те, що на час ухвалення
селищною радою оспорюваного рішення
про передачу земельної ділянки у
приватну власність ОСОБА_2, вона
внаслідок своєї смерті перестала бути
її власником, це рішення повинно було
стосуватись іншого власника цієї
земельної ділянки (спадкоємця), тому
рішення в цій частині є незаконним.
Оскільки наслідком такого рішення
стало виготовлення державного акту на
земельну ділянку, його суд також вважає
таким, що виготовлений без відповідних
на те законних підстав.

Враховуючи роз'яснення п.п.2, 7, 8
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ» від 16 квітня
2004 року №7, та вимог ст.152 ЗК України,
належним способом захисту права на
земельну ділянку є визнання рішень
органу місцевого самоврядування та
державних актів недійсними.

Керуючись вимогами ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача слід
стягнути 243 грн. 60 коп. в рахунок
повернення судового збору.

Керуючись ст.ст.10, 212-215 ЦПК України, суд,

в и
р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недійсним рішення 5-ої сесії
23-го скликання Липоводолинської
селищної ради від 02 вересня 1999 року в
частині передання у приватну власність
ОСОБА_2 земельної ділянки для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, видачі їй державного акту
на право приватної власності на землю.

Визнати недійсним виданий 16 листопада
1999 року ОСОБА_2 державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку (серії ІV-СМ №043322), площею 3,44 га,
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
на території Липоводолинської
селищної ради.

Стягнути з Липоводолинської селищної
ради Сумської області на користь
ОСОБА_1 243 грн. 60 коп. в рахунок
повернення судового збору.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Сумської області
через Липоводолинський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особи, які брали участь
у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, мають
право подати апеляційну скаргу
протягом 10 десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Д. В. Сізов