Справа №2/311/365/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІMЕНЕM УКРАЇНИ

14.04.2014 року
місто
Василівка

Василівський районний суд Запорізької
області

у складі головуючого судді
Степаненко Ю.А.

при секретареві
Шак О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Василівка цивільну
справу за позовом:

Приватного підприємства «Промінь» до
ОСОБА_1, про стягнення безпідставно
отриманої грошової суми,-

В С Т А Н О В И В:

В позовній заяві Приватне підприємство
«Промінь» вказує, що 29 грудня 2006 року
між ним та ОСОБА_1 було укладено договір
оренди земельної ділянки площею 6,38 га,
яка є приватною власністю ОСОБА_1.
Зазначена земельна ділянка
розташована на території
Підгірненської сільської ради
Василівського району Запорізької
області.

Вказаний договір оренди укладено
строком на п'ять років. У договорі
оренди землі зазначено, що він набуває
чинності з моменту його державної
реєстрації. Державна реєстрація цього
договору оренди відбулася 17.03.2008 року.

Таким чином, початком строку дії
вказаного вище договору оренди зе
мельної ділянки є 17.03.2008 року, а
закінчення строку дії договору - 17.03.2013
року.

У жовтні 2010 року до ПП «Промінь»
звернулася ОСОБА_1 з проханням надати
їй грошові кошти в рахунок майбутніх
платежів за оренду її земельної
ділянки, оформленої договором оренди
землі від 29.12.2006 року, а також грошові
кошти в рахунок майбутніх орендних
платежів за оренду землі, договір
оренди якої вона має намір переукласти
з ПП «Промінь» вже після закінчення
строку дії чинного договору оренди
землі, укладеного 29.12.2006 року.

18 жовтня 2010 року із коштів підприємства
ОСОБА_1 передано 8000,00 гривень в рахунок
майбутніх орендних платежів за оренду
землі, а саме : 2000,00 грн. за 2011 рік, 2000,00
грн. за 2012 рік, 2000,00 грн. за 2013 рік, 2000,00
грн. за 2014 рік.

Передачу грошових коштів оформлено
видатковими касовими ордерами № 14, 15, 16,
17 від 18 жовтня 2010 року.

Факт отримання ОСОБА_1 грошових коштів
у розмірі 8000,00 грн. було також
зафіксовано розпискою від 18 жовтня 2010
року.

Після закінчення строку дії договору
оренди землі від 29.12.2006 року, тобто,
після 17.03.2013 року, ОСОБА_1 відмовилась
переукладати з ПП «Промінь» договір
оренди своєї земельної ділянки на
новий строк і відмовилась повернути
підприємству майно у вигляді грошових
коштів в розмірі 4000,00 грн., отриманих
наперед за 2013-2014 роки в якості орендної
плати.

Той факт, що між Приватним
підприємством «Промінь» та ОСОБА_1
після березня 2013 року не виникло
договірних відносин, оформлених
відповідним договором оренди землі,
має розглядатися, виходячи з положень
ст.1212 ЦК України, як обставина, яка
свідчить про те, що ОСОБА_1 є особою, яка
набула майно у вигляді 4000,00 грн. без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно).

Враховуючи викладене, позивач просить
суд стягнути з ОСОБА_1 на користь
Приватного підприємства «Промінь» 4000,00
грн. та 243,60 грн., які були витрачені
підприємством на оплату судового
збору.

В судовому засіданні представник
позивача в особі Заворотного В.І.
підтримав позовні вимоги з підстав,
викладених у позові, просить суд їх
задовольнити. Також представник
пояснив, що договір оренди, який є
предметом даного спору, не
оскаржувався відповідачкою, його не
було розірвано чи визнано незаконним.

В судовому засіданні відповідачка не
визнала позовні вимоги, пояснивши, що
не заперечує того факту, що 29 грудня 2006
року між нею та позивачем було
укладено договір оренди належної їй
земельної ділянки площею 6,38 га, яка
розташована на території
Підгірненської сільської ради
Василівського району Запорізької
області. Не заперечує й того, що 18
жовтня 2010 року позивач передав їй
кошти в сумі 8000,00 гривень в рахунок
майбутніх орендних платежів за оренду
землі, а саме : 2000,00 грн. за 2011 рік, 2000,00
грн. за 2012 рік, 2000,00 грн. за 2013 рік, 2000,00
грн. за 2014 рік. Крім того, позивач
щорічно видавав їй в рахунок орендної
плати: по 3 тони зерна, 40 літрів олії,
тюки, а також виконував земельні
роботи. Договір оренди вона укладала
добровільно. Після спливу терміну дії
зазначеного договору, вона вирішила не
продовжувати його дію та передала
вказану земельну ділянку у оренду
іншій особі.

Визнає, що не повернула позивачеві 4000
грн., які брала наперед в якості
орендної плати за 2013-2014 роки, однак,
вважає, що не повинна їх повертати,
оскільки у неї немає коштів, а також
тому, що представник позивача в особі
Заворотного В.І. після закінчення
терміну дії договору оренди сказав їй,
що вона позивачеві нічого не винна,
заборгованості не має.

Договір оренди землі від 29 грудня 2006
року, укладений між нею та позивачем,
нею не оскаржувався, вона не зверталася
до позивача з проханням чи вимогою
внести у нього зміни.

В судовому засіданні представник
відповідачки в особі ОСОБА_2 позовні
вимоги вважає безпідставними, а тому
просить суд в їх задоволенні відмовити.

Суд, вислухавши пояснення учасників
процесу, оцінивши надані докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів,
прийшов до висновку про те, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав:

як було встановлено в судовому
засіданні та як видно із матеріалів
справи, на підставі Державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії ІІІ-ЗП № 006120, копія якого є у
справі, ОСОБА_1 є власницею земельної
ділянки площею 6,38 га, розташованої на
території Підгірненської сільської
ради Василівського району Запорізької
області, виданої їй для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва.

ОСОБА_1, як власниця зазначеної
земельної ділянки, має право,
відповідно до ст.41 Конституції
України, ст.ст.317, 321 ЦК України, ст.ст.78,
81,90 ЗК України, володіти, користуватися
і розпоряджатися своєю власністю, її
право приватної власності є
непорушним. При цьому, відповідно до ч.1
ст.152 ЗК України, держава забезпечує
громадянам та юридичним особам рівні
умови захисту прав власності на землю.

ОСОБА_1 уклала 29 грудня 2006 року з
Приватним підприємством «Промінь»
договір оренди, копія якого є у справі,
строком на 5 років.

Відповідно до ст.ст.13- 20 Закону України
«Про оренду землі» в редакції станом на
29.12.2006 року, договір оренди землі - це
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства. Договір
оренди землі укладається у письмовій
формі і за бажанням однієї із сторін
може бути посвідчений нотаріально. При
цьому, договір оренди землі повинен
містити всі істотні умови, передбачені
цим Законом, повинен бути укладений у
порядку, передбаченому ним та набуває
чинності після його державної
реєстрації.

Право та порядок оренди земельної
ділянки передбачені також ст.ст.93, 124-126
ЗК України. Зокрема, відповідно до ст.125
ЗК України, право оренди земельної
ділянки виникає з моменту державної
реєстрації цього права. Це ж право було
закріплено в зазначеній статті і
станом на час укладення договору
оренди, який є предметом даного спору.

Крім того, ст.210 ЦК України також
передбачає, що правочин підлягає
державній реєстрації лише у випадках,
встановлених законом. Такий правочин є
вчиненим з моменту його державної
реєстрації.

Договір оренди, який є предметом
позову, було зареєстровано у
Василівському районному відділі
Запорізької регіональної філії
Державного підприємства «Центр
земельного кадастру при Державному
комітеті України по земельних
ресурсах» 17.03.2008 року, про що свідчить
реєстраційний напис на самому
Договорі.

Судом встановлено, що на даний час
зазначений договір не змінено, не
скасовано, не розірвано, його
незаконність не встановлено рішенням
суду, відповідно до положень параграфа
2 ЦК України (ст.ст.215-236).

У жовтні 2010 року до ПП «Промінь»
звернулася ОСОБА_1 з проханням надати
їй грошові кошти в рахунок майбутніх
платежів за оренду її земельної
ділянки, оформленої договором оренди
землі від 29.12.2006 року, а також грошові
кошти в рахунок майбутніх орендних
платежів за оренду землі, договір
оренди якої вона мала намір
переукласти з ПП «Промінь» вже після
закінчення строку дії чинного договору
оренди землі, укладеного 29.12.2006 року. 18
жовтня 2010 року із коштів підприємства
ОСОБА_1 отримала 8000,00 гривень в рахунок
майбутніх орендних платежів за оренду
землі, а саме : 2000,00 грн. за 2011 рік, 2000,00
грн. за 2012 рік, 2000,00 грн. за 2013 рік, 2000,00
грн. за 2014 рік. Вказані факти
підтверджуються: видатковими касовими
ордерами № 14, 15, 16, 17 від 18 жовтня 2010
року, розпискою від 18 жовтня 2010 року,
копії яких є у справі, поясненнями
представника позивача та не
заперечуються й самою відповідачкою.

Судом також встановлено, що після
закінчення строку дії зазначеного
договору у березні 2013 року, сторони не
продовжили дію цього договору, у
зв'язку з небажанням цього
відповідачки. Але, разом з тим,
відповідачка безпідставно до
теперішнього часу не повернула
позивачеві 4000 грн., які отримала в
рахунок орендної плати за 2013-2014 роки, що
нею не заперечується, однак, провернути
ці кошти відповідачка у позасудовому
порядку відмовляється.

Відповідно до вимог ст.. 1212 ЦК України
особа, яка набула майно без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуто, згодом
відпала.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях. Таким
чином, позивач не надав суду належні та
достатні докази на підтвердження своїх
позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
позовні вимоги обґрунтованими та
такими, що знайшли своє підтвердження в
судовому засіданні та підлягають
задоволенню, а тому, вважає необхідним
стягнути з ОСОБА_1 на користь
Приватного підприємства «Промінь» -
кошти в сумі 4000 грн..

Відповідачка не надала суду належні та
достатні докази на підтвердження своїх
заперечень. Її невизнання позову суд
вважає способом уникнути
цивільно-правової відповідальності.

Також, згідно ст. 88 ЦПК України та
Закону України «Про судовий збір», з
відповідачки на користь позивача
підлягають стягненню судові витрати в
сумі 243,60 грн., які підтверджені
квитанцією, яка є у справі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
Конституцією України, Законом України
«Про оренду землі», ст.ст.78, 81, 90, 93, 124-126,
141, 152, 153,158, 160, 210, 211 ЗК України, ст.ст.202,
203, 205, 207, 208, 210, 211, 212, 215-236, 316, 317, 319, 321, 526
ЦК України, ст.ст.10, 11, 56, 57, 58, 59, 60, 64, 84, 88,
208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Приватного підприємства «Промінь» -
кошти в сумі 4000 грн. та судові витрати в
сумі 243,60 грн., а всього-4243,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особи які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час його
проголошення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається
апеляційному суду Запорізької області
через Василівський районний суд
Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не буде подано. Якщо буде подано
апеляційну скаргу, рішення, якщо його
не буде скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Василівського

районного суду
Ю.А. Степаненко