АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/521/14
Категорія: договірні
Доповідач-Гальянова І.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого-судді:
Гальянової І.Г.

суддів:
Колтунової А.І.

Костенко Т.М.

при секретарях:
Галушко Т.С., Сватенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Московського районного
суду м.Харкова від 26 листопада 2013 року
по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства акціонерний
банк «Укргазбанк» до ОСОБА_4, треті
особи у справі : ОСОБА_5 , ОСОБА_6,
приватний нотаріус Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
про звернення стягнення на предмет
іпотеки,-

ВСТАНОВИЛА:

15.07.2013 року позивач звернувся у суд
з позовом в якому просив в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором № 20 від 26.12.2007 року
позичальника ОСОБА_8 в розмірі 3 664 801,
99 доларів США та 23 800 945, 13 грн. пені ,
яка складається з простроченої
заборгованості по кредиту у сумі 2 382796,
72 доларів США, простроченої
заборгованості по процентам - 1282005, 27
доларів США ,пені за несвоєчасну сплату
процентів - 16956 872,78 грн.,заборгованості
по пені за несвоєчасну сплату
процентів- 6844072, 35 грн., звернути
стягнення на предмет іпотеки- квартиру
АДРЕСА_2 в м.Харкові яка належить ОСОБА_4
на підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого приватним нотаріусом
ХМНО ОСОБА_7 13.10.2009 року за реєстровим №
5027,шляхом проведення прилюдних торгів
в межах процедури виконавчого
провадження, передбаченого Законом
України «Про виконавче провадження»,з
дотриманням вимог цього закону. Свої
вимоги обгрунтовував тим, що 26.12.2007 р.
між позивачем та ОСОБА_8 був укладений
кредитний договір, відповідно до якого
останній отримав від банку кредит в
розмірі 2 644 000 доларів США зі строком
повернення до 25.12.2012 р., та сплатою
відсотків за користування кредитом у
порядку та розмірах, встановлених в
кредитному договорі.

Позивач зазначає, що для
забезпечення виконання цього договору
09.06.2008 р. між Банком та ОСОБА_8, ОСОБА_6
було укладено договір іпотеки за
№16/08-Б, відповідно до п.2.1.1 якого
предметом іпотеки є багатоквартирний
житловий будинок літ. В-5, розташований
по АДРЕСА_3, в м. Харкові, загальною
площею 6422,9 кв.м, житловою площею 2285, 6
кв.м.. Відомості про іпотеку внесені до
реєстру іпотек, на відчуження
нерухомого майна накладено заборону
.Рішенням Московського райсуду
м.Харкова від 13.05.2010 року за №2-1404/10 на
користь Банку з ОСОБА_8 та ОСОБА_6
стягнуто 1664543, 02 грн. та 2630252, 33 долара
США; рішення суду не виконано.11.09.2009
року Московським судом постановлено
рішення, якім договір іпотеки,
укладений 09.06.2008 р. між Банком та ОСОБА_8,
ОСОБА_6 визнаний недійсним, запис про
іпотеку виключений з реєстру іпотек та
04.04.2012 р. судовою колегією по цивільним
справам апеляційного суду Харківської
області вказане судове рішення
скасовано; в задоволенні позову ОСОБА_8,
ОСОБА_6 до ПАТ «Укргазбанку» про
визнання договору іпотеки недійсним
відмовлено.

Позивач також зазначає, що під
час існування судового рішення
районного суду від 11.09.2009 року квартира
АДРЕСА_2 в м.Харкові ОСОБА_8 та ОСОБА_6
13.10.2009 року була відчужена ОСОБА_4 на
підставі договору купівли-продажу. Як
на підставу своїх вимог позивач з
посиланням на вимоги ст. 23 Закону
країни «Про іпотеку» ст.ст. 525, 575 ЦК
України, умов кредитного та іпотечних
договорів посилається на те, що до
відповідача вказує на те, що іпотечний
договір є дійсним для набувача
вказаної квартири.

В судовому засіданні суду першої
інстанції представник позивача
підтримав вказані позовні вимоги з
зазначених підстав та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача в
судовому засіданні суду першої
інстанції позов не визнав. Свої
заперечення обґрунтовував тим, що на
час укладання договору купівли-продажу
(тобто, з 11.09.2009 року по 14.05.2012 року )
спірна квартира під забороною
відчуження не перебувала та з
Державного реєстру іпотек була
виключена. Представник зазначив, що
перешкод для укладання угод стосовно
цього нерухомого майна не існувало,
ОСОБА_4 набула право власності на
квартиру законним шляхом і є
добросовісним набувачем. Кредитний
договір з Банком укладено ОСОБА_8та
відповідач у цивільно-правових
відносинах з Банком не перебуває.
Представник відповідача також
зазначив, що в іпотеці перебував
багатоквартирний будинок В-5, загальною
площею 6422,9 м2, жилою площею 2285, 6 кв.м.(в
будинку розташовано 123 квартири), а ряд
квартир з дозволу Банку боржниками
виведено з іпотеки та реалізовано, у
зв»язку з чим представник відповідача
вважає , що предмет іпотеки фактично
був втрачений, а правовідносини щодо
іпотеки є припиненими. Представник
відповідача також вказує на
відсутність доказів того, що стягнути
заборгованість з ОСОБА_8, ОСОБА_9 іншим
шляхом, крім реалізації предмету
іпотеки неможливо, а також зазначає, що
позивач намагається стягнути одну і ту
же суму заборгованості двома
способами: шляхом стягнення
заборгованості та шляхом продажу
квартири з прилюдних торгів.

Відповідно до пояснень, які надала
приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_7.13.09.2013
року, її дії щодо посвідчення 09.06.2008 р.
за №2836 договору іпотеки, внесення
відомостей про виключення запису з
реєстру іпотек, зняття заборони
відчуження нерухомого майна
відповідно рішення Московського суду
м.Харкова від 11.09.2009 р. та поновлення цих
відомостей на підставі рішення
апеляційного суду Харківської області
від 14.04.2012 р. ґрунтуються на положеннях
чинного законодавства, зокрема ст.14 ЦПК
України щодо обов»язковості судових
рішень, що набрали законної сиди ,
Закону України «Про нотаріат» та
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої наказом МЮ України від
30.03.2004 р. за №20/5. Просила справу
розглянути за її відсутності( т.1
а.с.74-76).

Справу розглянуто судом першої
інстанції за відсутності третіх осіб.

Рішенням Московського районного
суду м.Харкова від 26 листопада 2013 року
позовні вимоги позивача задоволені.
Суд звернув стягнення на предмет
іпотеки: квартиру АДРЕСА_2, в м.Харкові,
що на праві власності зареєстрована за
ОСОБА_4 на підставі договору дарування
від 17.06.2011 р. в рахунок погашення
заборгованості по кредитному договору
№20 від 26.12.2007 р. позичальника ОСОБА_8 у
розмірі 3 664 801,99 доларів США та 23 800 945,13
грн. пені на користь ПАТ Укргазбанку» ,
шляхом проведення прилюдних торгів в
межах процедуру виконавчого
провадження, передбаченого Законом
України «Про виконавче провадження» та
вирішив питання щодо розподілу судових
витрат.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати вказане рішення суду
та ухвалити нове рішення, яким
відмовити позивачу в задоволенні
позовних вимог посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та наявним у справі
доказам, порушенням судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права. Наводить ті ж
доводи ,що і її представник в судовому
засіданні суду першої інстанції.

В запереченнях на апеляційну
скаргу представник позивача,
посилаючись на законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції та безпідставність доводів
апеляційної скарги, просить рішення
суду першої інстанції залишити без
змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які з»явились,
перевіривши доводи апеляційної скарги
та заперечень на апеляційну скаргу,
судова колегія приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги
позивача та звертаючи стягнення на
предмет іпотеки - зазначену квартиру,
суд першої інстанції, з посиланням на
ст..ст.23, 38, 39, 41 Закону України «Про
іпотеку» умови вказаних кредитного та
іпотечного договорів, виходив з
доведеності позивачем зазначених вище
вимог.

При цьому судом першої інстанції
встановлено та підтверджено наявними у
справі доказами, що 26.12.2007 між ПАТ
„Укргазбанком" та ОСОБА_8 був укладений
кредитний договір, відповідно до якого
ОСОБА_8 отримав від банку кредит в
розмірі 2644000 доларів США, зі строком
повернення до 25.12.2012 р., та сплатою
відсотків за користування кредитом у
порядку та розмірах, встановлених в
кредитному договорі та зі строком дії
такого договору до 26 грудня 2013 року( п.
6.4. умов) ( т.1 а.с.13-17).

Пунктом 3.2.8 умов вказаного
кредитного договору передбачено, що «в
разі невиконання Позичальником
зобов»язань, передбачених цим
договором відшкодування
заборгованості здійснюється Банком
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки, згідно договору іпотеки».

Судом першої інстанції також
встановлено та підтверджено наявними у
справі доказами, що з метою
забезпечення повного і своєчасного
виконання боргових зобов'язань перед
Банком 09.06.2008 р. між Банком з одного боку
та ОСОБА_8, ОСОБА_6 з іншого боку
укладено договір іпотеки №16/08-Б.
Відповідно до п.2.1.1 цього договору
предметом іпотеки виступив
багатоквартирний житловий будинок літ
В-5, розташований по АДРЕСА_3, в м.
Харкові, загальною площею 6422,9 м2,
житловою площею 2285, 6 кв.м., що має 123
квартири. Відомості про іпотеку
нотаріусом внесені до реєстру іпотек,
на відчуження нерухомого майна
накладено заборону ( т.1 а.с.18-23)

Пунктом 3.1.6 Договору іпотеки
визначено, що Іпотекодержатель/Банк
має право звернути стягнення на
предмет іпотеки у випадку одноразового
чи неодноразового прострочення
Іпотекодавцем сплати процентів за
користування кредитними коштами,
неповернення кредиту або порушення
інших умов кредитного договору, за
рахунок коштів, виручених від
реалізації предмету іпотеки одержати
задоволення своїх вимог на свій розсуд
переважно перед іншими кредиторам.

Як свідчить сам зазначений вище
договір іпотеки та рішення
Московського районного суду м.Харкова
від 16 квітня 2008 року право власності у
іпотекодавців на вказане іпотечне
майна виникло саме на підставі
вказаного рішення суду, відповідно до
якого за ОСОБА_6 та ОСОБА_8 визнано право
власності на зазначений
багатоквартирний будинок в якому
знаходилось 123 квартири( т.2 а.с. 45).

Судом першої інстанції також
встановлено та підтверджено наявними у
справі доказами, що Боржником ОСОБА_8
належним чином грошові зобов'язання
перед Банком не виконані, про що
свідчить рішення Московського райсуду
м.Харкова від 13.05.2010 р. за №2-1404/10 про
стягнення на користь Банку з ОСОБА_8 та
ОСОБА_6 1664543, 02 гр. та 2630252,33 доларів США в
рахунок погашення заборгованості по
кредитному договору від 26.12.2007року та
рішення суду не виконано ( т.1 а.с. 27-29).

Як свідчать матеріали
справи, заочним рішенням Московського
районного суду м.Харкова від 11.09.2009
року вказаний договір іпотеки,
укладений 09.06.2008 р. між Банком та ОСОБА_8,
ОСОБА_6 визнано недійсним, запис про
іпотеку виключений з реєстру іпотек .
Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 04.04.2012 року
вказане судове рішення скасовано та в
задоволенні позову ОСОБА_8, ОСОБА_6 до
ПАТ «Укргазбанку» про визнання
договору іпотеки недійсним відмовлено
та 14.05.2012 року реєстрацію обтяжень на
спірну квартиру поновлено( т.1 а.с.
24-26,30-36).

Матеріали справи також свідчать
про те, що рішенням господарського суду
від 26.04.2011 року право власності на
спірну квартиру разом з іншими
квартирами зазначеного вище житлового
будинку, було визнано за ТОВ «Атлант Т»
та постановою Харківського
апеляційного господарського суду від 10
травня 2012 року , вказане рішення суду
було скасовано та в задоволенні
позовних вимог ТОВ «Атлант Т » було
відмовлено ( т.1 а.с. 78-87).

Судом першої інстанції також
встановлено та підтверджено наявними у
справі доказами, що право власності на
квартиру АДРЕСА_2 в м.Харкові ОСОБА_4.
набула двічі: 13.10.2009 року на підставі
договору купівли-продажу; 17.06.2011року на
підставі договору дарування та на час
укладання угод зазначена квартира під
забороною відчуження не перебувала та
з Державного реєстру іпотек була
виключена на підставі рішення
Московського районного суду м. Харкова
від 11.09.2009 року.

При цьому, як свідчить зазначений
вище договір купівлі-продажу,
укладений між відповідачем та третіми
особами у справі, при відчуженні
спірної квартири право -установчим
документом на спірну квартиру
слугувало зазначене заочне рішення
Московського районного суду м.Харкова
16 квітня 2008 року , а при укладанні
договору дарування , укладеного між
відповідачем та ТОВ «Атлант Т » 17.06. 2011
року, таким правоустановчим документом
слугувало рішення господарського суду
від 26.04.2011 року, яке було скасовано
Харківським апеляційним господарським
судом 10 травня 2012 року ( т.2 а.с.48-50).

Згідно о вимог с. 5 Закону України
«Про Іпотеку», предметом іпотеки може
бути один або декілька об»єктів
нерухомого майна за таких умов :

- нерухоме майно належить
іпотекодавцю на праві власності;

- нерухоме майно може бути
відчужене у встановленому законом
порядку як окремий виділений в натурі
об»єкт права власності, якщо інше не
встановлено цим Законом;

- частина нерухомого майна може
бути предметом іпотеки лише після її
виділення в натурі і реєстрації права
власності;

- нерухоме майно передається в
іпотеку разом з усіма його
приналежності ми, якщо інше не
встановлено іпотечним договором.

Зазначені вище обставини справи
та вимоги норм матеріального права
свідчать про те, що спірна квартира при
передачі в іпотеку вказаного вище
багатоквартирного будинку входила в
склад іпотечного майна та як окремий
об»єкт права власності не виділялась
та на неї окремо право власності не
реєструвалось.

З огляду на наведене, суд першої
інстанції прийшов до обгрунтованого
висновку про те, що дія зазначеного
іпотечного договору розповсюджується
і на спірну квартиру № 13, як складову
багатоквартирного житлового будинку
АДРЕСА_2 м. Харкова, з єдиним
реєстраційним номером, якій при її
відчуженні , як і іншим квартирам, які
були продані з дозволу позивача, був
присвоєний номер.

В ст. 23 Закону України «Про
іпотеку» передбачено, що у разі
переходу права власності на предмет
іпотеки від іпотекодавця до іншої
особи, у тому числі, в порядку
спадкування чи правонаступництва,
іпотеки є дійсною для набувача
відповідного нерухомого майна, навіть
у випадку, якщо до його відома не
доведена інформацію про обтяження
майна іпотекою.

Оскільки заочне рішення суду від
11. 09.2009 року, яким було визнано договір
іпотеки № 16/08-Б від 09.06.2008 року
недійсним та знято заборону на його
відчуження було скасовано рішенням
апеляційного суду Харківської області,
як було скасовано і рішення
господарського суду від 26.04.2011 року ,
яким право власності на спірну
квартиру було визнано за ТОВ «Атлант
Т», а реєстрація обтяжать була
поновлена ( а.с.35-36), то суд першої
інстанції прийшов до обгрнутованого
висновку про дійсність з часу
укладання договору іпотеки №16/08-Б.від
09.06.2008 року. Факт наявності у ОСОБА_8
заборгованості за зазначеним вище
кредитним договором та не виконанням
рішення суду від 13.06.2010 року
підтверджена наявними у справі
доказами та відповідачем не
спростована.

За таких обставин, суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про задоволення позовних
вимог позивача. Доводи, викладені
відповідачем в апеляційній скарзі
висновків суду не спростовують, були
предметом їх розгляду в суді першої
інстанції, яким суд дав належну оцінку
та не дають підстав для скасування чи
зміни ухваленого у справі рішення.

З огляду на наведене судова
колегія приходить до висновку про
залишення рішення суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст. ст.303, 308, 216, 317, 319, 218
ЦПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Московського районного
суду м.Харкова від 26 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий, суддя :

Судді :