АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
-------------------------------------------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва у
складі:

головуючого - судді
Рейнарт І.М.

суддів
Качана В.Я., Вербової І.М.

при секретарі
Кропивної К.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Громадського
об'єднання «Садівницьке товариство
«Олімпієць-80» на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 3 червня 2014р. по цивільній справі за
позовом Громадського об'єднання
«Садівницьке товариство «Олімпієць-80»
до Публічного акціонерного товариства
«Київоблгаз», ОСОБА_1

про визнання неійдсними технічних
умов на газопостачання житлового
будинку, визнання незаконними дій та
зобов'язання припинити газопостачання,

встановила:

у листопаді 2013р. позивач звернувся до
суду з позовом про визнання недійсними
технічних умов від 28 червня 2009р. на
газопостачання житлового будинку 2 по
вул. Польовій, 4, розташованому в
Громадському об'єднанні «Садівницьке
товариство «Олімпієць-80» в с. Шибене,
Бородянського району, які видані ПАТ
«Київоблгаз», про визнання незаконними
- самовільними дії ОСОБА_1 з підключення
газових приладів і пристроїв до
житлового будинку та про зобов'язання
ПАТ «Київоблгаз» припинити
газопостачання до вказаного житлового
будинку.

Мотивуючи позовні вимоги,
позивач зазначав, що є власником
газопроводу, який побудовано на
території садівничого товариства,
однак без його згоди ПАТ «Київоблгаз»
ОСОБА_1 були видані технічні умови для
підключення до газопроводу, а у
подальшому здійснено таке підключення,
хоча вона не зверталася із таким
проханням до власника газопроводу.

Рішенням суду від 3 червня 2014р. у
позові відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі
позивач просить рішення суду
скасувати, ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Апелянт посилається на неповне
з'ясування судом обставин справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, так як судом не
було надано оцінку доказам, які були
надані позивачем у підтвердження своїх
позовних вимог.

Апелянт, будучи належним чином
повідомленим про день та час розгляду
апеляційної скарги (с.с.192), не направив
у судове засідання представника, який
би мав документи, які підтверджували
його повноваження, тому причини неявки
апелянта були визнані неповажними і
відповідно до положень ст. 305 ЦПК
України колегія суддів провела судовий
розгляд у його відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення відповідача
ОСОБА_1, яка заперечувала проти
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи та обговоривши доводи

№ апеляційного провадження: №
22-ц/796/9429/2014 Головуючий у суді
першої інстанції: Кушнір С.І.Доповідач
у суді апеляційної інстанції: Рейнарт
І.М.апеляційної скарги, вважає, що вона
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Судом встановлено і матеріалами
справи підтверджено, що у 2009р. був
складний акт про прийняття внутрішньої
і зовнішньої мереж і систем
газопостачання садових будинків

- 2 -

садівничого товариства «Олімпієць» с.
Шибене Бородянського району Київської
області.

Сторонами не оспорювалося, що
вказаний газопровід був побудований за
рахунок коштів окремих членів
садівничого товариства, які
об'єдналися у Просте товариство «Газ»,
яке стало структурним підрозділом ГО
СТ «Олімпієць-80».

28 червня 2009р. філією
«Газ-техніка» ВАТ «Київоблгаз» на
підставі заяви ОСОБА_1 останній видані
технічні умови № 113 на газопостачання
житлового будинку АДРЕСА_1.

У подальшому були виконані
монтажні роботи Бородянською СМПК-15
управління технагляду «Київоблгаз», 21
листопада 2010р. складено акт прийняття
внутрішніх і зовнішніх мереж і систем
газопостачання житлового будинку
АДРЕСА_1.

23 грудня 2010р. між Макарівською філією
ВАТ «Київоблгаз» та ОСОБА_1 укладено
договір на постачання газу.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем обрано
невірний спосіб захисту порушених
прав, а вимоги про відключення від
газопостачання є безпідставними.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
так як він відповідає наявним
матеріалам справи та ґрунтується на
нормах матеріального права.

Стаття 15 ЦК України передбачає
право кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа також має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного судочинства.

Отже, об'єктом захисту є порушене,
невизнане або оспорене право чи
цивільний інтерес, саме вони є
підставою для звернення особи за
захистом свого права із застосуванням
відповідного способу захисту.

Крім того, ст. 16 ЦК України встановлено,
що кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути: 1)
визнання права; 2) визнання правочину
недійсним; 3) припинення дії, яка
порушує право; 4) відновлення становища,
яке існувало до порушення; 5) примусове
виконання обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9)відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Частинами 1 та 2 статті 27 Закону
України «Про планування і забудову
територій», який діяв на момент
виникнення спірних правовідносин,
визначено, що фізична чи юридична
особа, яка подала заяву (клопотання)
про намір забудови на земельній
ділянці, що перебуває її власності або
користуванні, має право на одержання
вихідних даних для проектування
об'єкта містобудування. Основними
складовими вихідних даних є:
містобудівні умови і обмеження
забудови земельної ділянки; технічні
умови щодо інженерного забезпечення
об'єкта містобудування; завдання на
проектування.

У частині 7 даної норми
визначено, що технічні умови щодо
інженерного забезпечення об'єкта
містобудування після отримання
містобудівних умов і обмежень забудови
земельної ділянки надаються
юридичними особами, які є власниками
відповідних елементів інженерної
інфраструктури або здійснюють їх
експлуатацію, у п'ятнадцятиденний
строк з дня реєстрації відповідного
клопотання замовника або
уповноваженої ним особи. Перелік осіб,
які надають технічні умови щодо
інженерного забезпечення об'єкта
містобудування, встановлюється
містобудівними умовами і обмеженнями
забудови земельної ділянки.

Відповідно до вказаної норми
закону Постановою Кабінету Міністрів
України від 20 травня 2009р. затверджено
Порядок надання вихідних даних для
проектування об'єктів містобудування,
в якому визначено, що технічні умови -
це комплекс умов та вимог до
інженерного забезпечення об'єкта
містобудування, які повинні
відповідати його розрахунковим
параметрам, зокрема водопостачання,
каналізації, тепло-, енерго- і
газопоста-

- 3 -

чання, радіофікації, зовнішнього
освітлення, відведення зливових вод,
телефонізації, телебачення,
диспетчеризації, пожежної та
техногенної безпеки.

Отже, технічні умови -це
необхідні умови та вимоги до проектної
документації, у даному випадку, для
будівництва газопроводу та приєднання
до мережі газопроводу, вони не є
правочином, а можуть бути тільки
доказом, який у разі виникнення спору,
повинен оцінюватися відповідно до
положень ст. 212 ЦПК України.

За таких обставин, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
прийшов до правомірного висновку, що
технічні умови не можуть визнаватися
недійсними відповідно до положень ст.
203 ЦК України.

При цьому, позивачем не
оскаржувалися у визначеному законом
порядку дії юридичних осіб, які
здійснювали затвердження проектної
документації, виготовленої на підставі
технічних умов та на підставі якої було
здійснено приєднання житлового
будинку ОСОБА_1 до газопроводу, а також
саме приєднання до газопроводу.

Доводи апелянта про те, що
технічні умови були видані без
погодження з ним, як власником
газопроводу, не можуть бути підставою
для визнання недійсними самих
технічних умов з підстав, викладених
вище.

Також колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог про
припинення газопостачання до будинку
ОСОБА_1, оскільки з наданих суду
документів вбачається, що остання не
здійснювала самовільного підключення
до газопроводу, дане підключення
виконане фахівцями, складений
відповідний акт про прийняття газових
мереж в експлуатацію та укладено
договір про постачання газу.

Судом першої інстанції повно
встановлені обставини справи, позовні
вимоги розглянуті відповідно до вимог
ст. 11 ЦПК України, застосування судом
норм Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», який не
діяв на момент виникнення спірних
правовідносин, не вплинуло на
правильність висновків суду, оскільки
вказані норми аналогічні нормам, які
регулюють правовідносини сторін,
Закону України «Про планування і
забудову територій», який діяв на 2009р.,
тому відповідно до положень ст. 308 ЦПК
України колегія суддів не вбачає
підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу Громадського
об'єднання «Садівницьке товариство
«Олімпієць-80» відхилити, рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 3 червня 2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: