АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Провадження № 22-ц/774/671/К/14
Головуючий в суді першої
Справа № 0413/1696/2012
інстанції - Ваврушак Н.М.
Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2014 року
м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

при секретарі - Булах К.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі в порядку
ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у
справі матеріалами, за відсутності
осіб, які беруть участь у справі,
належним чином повідомлених про дату
судового засідання, та без фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
цивільну справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«ЄВРАЗ Суха Балка» на рішення
Жовтневого районного суду м. Кривого
Рогу від 04 лютого 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «ЄВРАЗ Суха
Балка» про стягнення недоплаченої
заробітної плати за час відпусток та
компенсації втрати частини заробітної
плати у зв'язку із порушенням строків
її виплати, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Євраз Суха
Балка» ( надалі - ПАТ "Євраз Суха
Балка") про стягнення недоплаченої
заробітної плати за час відпусток з
31.01.1995 року по 24.07.2009 року, компенсації
втрати частини заробітної плати у
зв'язку з порушенням строків її виплати
та середній заробіток за частину часу
затримки виплати недоплаченої
заробітної плати за період з дня
звільнення до відкритті провадження у
справі. В обґрунтування позовних
вимог послався на те, що він працював у
ПАТ "Євраз Суха Балка" з 31.01.1995 року по
24.07.2009 року на різних посадах, на
підприємстві неодноразово
наказами підвищувались тарифні ставки
і посадові оклади всім працівникам
підприємства, при цьому нарахування
та виплата заробітної плати за час
відпусток здійснювалась в порушення
Законів України "Про відпустки" та
"Оплату праці", а також Порядку
обчислення заробітної плати,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 і
вказані порушення визнані ПАТ "Євраз
Суха Балка" у спільній Постанові від
06.02.2012 року № 3.

Ухвалою суду від 10 грудня 2013 року
частину позовних вимог ОСОБА_3 про
стягнення з ПАТ "Євраз Суха Балка"
на користь позивача середнього
заробітку за час затримки виплати
втраченої заробітної плати залишено
без розгляду.

У зв'язку із вищезазначеним, після
уточнення позовних вимог у січні
2014 року, представник позивача ОСОБА_4
просив стягнути з відповідача на
користь позивача недоплачену
заробітну плату за час відпусток в сумі
3222 грн. 12 коп., компенсацію втрати
частини заробітної плати у зв'язку з
порушенням строків її виплати
відповідно до індексу зростання цін на
споживчі товари і тарифів на послуги на
день звільнення у сумі 2264 грн. 36 коп.

Рішенням Жовтневого районного суду
м. Кривого Рогу від 04 лютого 2014 року
позов задоволено частково. Стягнуто з
ПАТ "Євраз Суха Балка" на користь
ОСОБА_3 недоплачену заробітну плату
за час відпусток у сумі 3168 грн. 10 коп. та
на користь держави судовий збір в сумі
243,60 грн.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ
"Євраз Суха Балка" ставить питання про
скасування рішення суду в частині
стягнення заборгованості по
заробітній платі за час відпусток у
розмірі 3168 грн. 10 коп. та ухвалення в цій
частині нове рішення про задоволення
позовних вимог у сумі 1461 грн. 53 коп.,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин справи, що призвело до
порушення норм матеріального права.

Так, з положень п. 10 Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого 08.02.1995 року ПКМУ №100 та
введеного в дію з 01.01.1995 року,
вбачається, що коригування на
коефіцієнт підвищення при обчисленні
середньої заробітної плати є
обов'язковим у випадках підвищення
тарифних ставок і посадових окладів на
підприємстві, в установі, організації
відповідно до актів законодавства, а
також за рішеннями, передбаченими в
колективних договорах (угодах).

Суд, стягуючи суму заборгованості без
урахування положень спільної
постанови профспілкових комітетів та
генерального директора № 3 від 06 лютого
2012 року, не врахував, що за період
роботи відповідачем ОСОБА_3 згідно
наказів № 191 від 28.02.1995 року, № 462 від
28.06.1996 року, № 522 від 24.07.1997 року, № 312 від
25.04.2000 року, № 1252 від 19.12.2001 року, № 637 від
29.07.2003 року, № 717 від 20.08.2003 року, № 391 від
21.04.2004 року, № 952 від 15.09.2004 року, № 83 від
24.01.2005 року, №331 від 21.03.2005 року, № 92 від
31.01.2006 року, № 367 від 05.04.2006 року, № 1117
від 02.10.2006 року, № 23 від 05.01.2007 року, № 624
від 08.05.2007 року, № 1432 від 10.10.2007 року, № 103
від 22.01.2008 року, № 614 від 18.04.2008 року
підвищувалися тарифні ставки і
посадові оклади, однак вони не
встановлювали корегуючих коефіцієнтів
для розрахунку середнього заробітку
при оплаті відпусток, виходячи з
фінансових можливостей підприємства,
та не містили приписів про
незастосування п. 10 Порядку.

Суд не врахував, що незастосування ПАТ
«Євраз Суха Балка» коефіцієнтів 1,5 з
01.06.1996 року відповідно до наказу № 462
від 28.06.1996 року та 2,5 з 01.01.1996 року
відповідно до наказу № 84 від 31.01.1996 року
було скориговано наказом № 114 від
12.02.1996 року, яким було визначено порядок
застосування коефіцієнтів підвищення
при розрахунку середнього заробітку за
розрахункові місяці 1995 та 1996 років.

Крім того, судом не взято до уваги, що на
госпрозрахункових підприємствах і в
організаціях коригування заробітної
плати та інших виплат провадиться з
урахуванням їх фінансових можливостей,
та не враховано, що підприємство на
власний розсуд вже визначило корегуючи
коефіцієнти для визначення середньої
заробітної плати у випадках підвищення
тарифних ставок і посадових окладів у
відповідності з актами законодавства і
прийняло рішення про розрахунок цих
сум за формулою: Корегуючий коефіцієнт
= 1 + розмір підвищення тарифних ставок
та окладів (в частках одиниці) Х 0,71, а
тому незастосування судом цієї формули
є незаконним.

Судом не взято до уваги порушення
позивачем тримісячного строку для
звернення до суду за захистом свого
порушеного права у період з 31.01.1995 року
по 01.08.2001 року.

Також, судом порушено норми
процесуального права та не враховано,
що згідно положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України
сторони звільняються від доведення
обставин, встановлених судовим
рішенням у цивільній справі, яка
стосується однієї зі сторін спору, а
рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 06.02.2012
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_5 до ПАТ «Євраз Суха Балка» про
стягнення недоплаченої заробітної
плати за час відпусток, компенсації
втрати частини заробітної плати у
зв'язку з порушенням строків її
виплати, яке набрало законної сили та
на теперішній час є чинним, встановлено
правомірність дій ПАТ «ЄВРАЗ Суха
Балка» при застосуванні корегуючого
коефіцієнта за формулою: 1 + розмір
підвищення тарифних ставок та окладів
(в частках одиниці) Х 0,71.

В своїх запереченнях на апеляційну
скаргу представник позивача ОСОБА_4
зазначає, що оскаржуване судове
рішення є законним та обґрунтованим, в
процесі розгляду справи суд не порушив
норм ні матеріального, ні
процесуального права, а тому рішення
суду слід залишити без змін, а
апеляційну скаргу відхилити.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог, доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у період з 31.01.1995
року по 24.07.2009 року позивач ОСОБА_3
працював на підприємстві ПАТ "Євраз
Суха Балка" на різних професіях і
посадах.

Наказами по підприємству № 191 від 28.02.1995
р., № 462 від 28.06.1996 року, № 522 від 24.07.1997 р.,
№ 312 від 25.04.2000 р„ № 1252 від 19.12.2001р, № 637
від 29.07.2003р, № 717 від 20.08.2003р., № 391 від
21.04.2004р, № 952 від 15.09.2004р„ № 83 від
24.01.2005р„ № 331 від 21.03,2005р., № 92 від
31.01.2006р., № 367 від 05.04.2006р„ № 1117 від
02.10.2006р„ № 23 від 05.01.2007р., № 624 від
08.05.2007р., № 1432 від 10.10.2007р., № 103 від
22.01.2008р„ № 614 від 18.04.2008р., № 1269 від 30.07.2008
року, № 1705 від 13.10.2008 року неодноразово
підвищено тарифні ставки і посадові
оклади працівникам підприємства.

Позивач неодноразово у період роботи
на підприємстві перебував у
відпустках, отримував заробітну плату,
йому нараховувалися та виплачувалися
відпускні.

Спір виник з приводу невірного
визначення розміру середньої
заробітної плати при нарахуванні сум
оплати за час відпусток.

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідачем в період роботи ОСОБА_3
підвищувались тарифні ставки і
посадові оклади на підставі наказів №84
від 31.01.1996р. на коефіцієнт 2,5; № 462 від
28.06.1996р. на коефіцієнт 2,5; №522 від
29.07.1997р. на коефіцієнт 1,15; №312 від
25.04.2000р. на коефіцієнт 1,3; №1252 від
19.12.2001р. на коефіцієнт 1,61; № 637 від 29
липня 2003 р. на коефіцієнт 1,7, проте ці
коефіцієнти не застосовувались при
визначені розміру середньої
заробітної плати для нарахування сум
оплати за час відпусток.

Частково задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із
доведеності позову у зв'язку з
порушенням відповідачем п.п. 2, 10
Порядку обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№100 від 08.02.1995 року (далі - Порядок), що
призвело до неправильного нарахування
заробітної плати за час відпусток та
несвоєчасного проведення розрахунку.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 21 Закону України
«Про відпустки» порядок обчислення
заробітної плати працівникам за час
відпусток, додаткових відпусток у
зв'язку з навчанням, творчої відпустки,
додаткової відпустки працівникам, які
мають дітей та компенсації за
невикористані відпустки
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Кабінетом Міністрів України
Постановою №100 від 08.02.1995р. затверджено
Порядок обчислення середньої
заробітної плати, який застосовується
при наданні працівникам відпусток.

Пунктом 10 цього Порядку передбачено, що
у випадках підвищення тарифних ставок
і посадових окладів на підприємстві, в
установі, організації відповідно до
актів законодавства, а також за
рішеннями, передбаченими в колективних
договорах (угодах), як у розрахунковому
періоді, так і в періоді, протягом якого
за працівником зберігається середній
заробіток, заробітна плата, включаючи
премії та інші виплати, що враховуються
при обчисленні середньої заробітної
плати, за проміжок часу до підвищення
коригується на коефіцієнти підвищення.
На госпрозрахункових підприємствах і в
організаціях коригування заробітної
плати та інших виплат провадиться з
урахуванням їх фінансових можливостей.

Госпрозрахункові підприємства,
виходячи із своїх фінансових
можливостей самостійно визначають
зростання коефіцієнтів тарифних
ставок (посадових окладів) та терміни
їхнього запровадження відповідно до
фінансових можливостей та граничного
розміру коефіцієнтів підвищення
тарифних ставок та посадових окладів,
вказаних в Постановах КМУ за
погодженням із профспілковими
органами підприємства, що відповідно
відзначалося в Спільних Постановах
адміністрації та профспілкових
організацій, які встановлювали розмір
підвищення тарифних ставок та
посадових окладів.

Спільною постановою Генерального
директора ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» та
профспілкових комітетів №3 від 06.02.2012р.
та наказом №295 від 16.02.2012р.,
відповідачем визнано порушення п.10
Порядку ( а.с.6; 140).

Таким чином суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про
необхідність коригування заробітної
плати при розрахунку середнього
заробітку для нарахування оплати часу
відпусток.

Доводи апеляційної скарги щодо
відсутності підстав для застосування
коефіцієнтів 1,5 з 01.06.1996 року відповідно
до наказу №462 від 28.06.1996 року та 2,5 з
01.01.1996 року відповідно до наказу №84 від
31.01.1996 року з посиланням на наказ №114
від 12.02.1996 року, яким було визначено
інший порядок застосування
коефіцієнтів підвищення при
розрахунку середнього заробітку за
розрахункові місяці 1995 та 1996 років,
колегією суддів не можуть бути взятими
до уваги, оскільки згідно з переліком
коефіцієнтів підвищення тарифних
ставок по ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» з
липня 1994 року по січень 2010 року у січні
1996 року тарифні ставки підвищились
на коефіцієнт 2,50 у відношенні до
діючих тарифів на підставі наказу №84
від 31.01.1996 року, у червні 1996 року - на
1,50 на підставі наказу №462 від 28.06.1996
року, а наказом №114 від 12 лютого 1996 року
не було здійснено їх зміну чи
скасування (а.с.132).

Доводи апеляційної скарги щодо
невірного розрахунку сум, належних до
виплати ОСОБА_3, такоє є безпідставними,
оскільки ПАТ «Євраз Суха Балка»
визнано порушення п. 10 Постанови при
нарахування та виплати відпусток
працівникам у період з 1995 року по
березень 2010 року, а визначення
корегуючого коефіцієнта, який підлягає
застосуванню для проведення
розрахунку заборгованості, у вигляді: 1
+ розмір підвищення тарифних ставок та
окладів (в частках одиниці) Х 0,71, без
скасування раніше визначених
підприємством коефіцієнтів тарифних
ставок (посадових окладів) та термінів
їхнього запровадження, є незаконним.

Не заслуговують на увагу і посилання
представника відповідача на рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 06.02.2012 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_5 до ПАТ «ЄВРАЗ
Суха Балка» про стягнення недоплаченої
заробітної плати за час відпусток,
компенсації втрати частини заробітної
плати у зв'язку з порушенням строків її
виплати, як на підставу звільнення від
доказування, оскільки згідно ч. 3 ст. 61
ЦПК України обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи, або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини. Отже, даною нормою
встановлено преюдиціальність певних
фактів, встановлених при розгляді
справи, а не визначених судом у порядку
ст. 215 ЦПК України правовідносин
відповідно до встановлених фактів.

Таким чином, преюдиціальним фактом,
встановленим рішенням апеляційного
суду Дніпропетровської області від
06.02.2012 року, може бути факт застосування
ПАТ «Євраз Суха Балка» корегуючого
коефіцієнту при визначенні розміру
недоплаченої заробітної плати за час
відпусток, однак не висновки суду щодо
оцінки таких дій та їх правомірності.

Обов'язковими ж для суду є лише
висновки Верховного Суду України,
викладені у рішеннях, прийнятих за
результатами розгляду заяв про
перегляд судового рішення з підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України (ч. 2 ст. 214 ЦПК
України).

Не може погодитись колегія суддів і з
доводами апеляційної скарги щодо
пропуску позивачем строку для
звернення до суду за захистом свого
порушеного права з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 261 ЦПК України
перебіг позовної давності починається
від дня коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач дізнався про порушення свого
права лише із Спільної постанови
Генерального директора та
профспілкових комітетів від 06.02.2012
року, і саме з цього часу починається
перебіг позовної давності, а підстави
для застосування до правовідносин
сторін обмеженого строку позовної
давності тривалістю три місяці у
відповідності до трудового
законодавства, яке було чинне на час
порушення ПАТ «Євраз Суха Балка»
трудових прав позивача щодо оплати
праці, відсутні.

Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України, в
редакції чинній станом на 06.02.2012 року, у
разі порушення законодавства про
оплату праці працівник має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення належної йому заробітної
плати без обмеження будь-яким строком.

Рішенням Конституційного Суду України
від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 у справі
за конституційним зверненням
громадянки ОСОБА_6 щодо офіційного
тлумачення положень частини другої
статті 233 Кодексу законів про працю
України, статей 1, 12 Закону України "Про
оплату праці", визнано, що у разі
порушення роботодавцем законодавства
про оплату праці не обмежується
будь-яким строком звернення працівника
до суду з позовом про стягнення
заробітної плати, яка йому належить,
тобто усіх виплат, на які працівник має
право згідно з умовами трудового
договору і відповідно до державних
гарантій, встановлених законодавством,
зокрема й за час простою, який мав місце
не з вини працівника, незалежно від
того, чи було здійснене роботодавцем
нарахування таких виплат.

Отже, доводи, викладені в апеляційній
скарзі, фактично зводяться до
переоцінки доказів та незгодою з
висновками суду по їх оцінці. Проте,
відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України,
оцінка доказів є виключною
компетенцією суду.

Судом першої інстанції повно та
всебічно досліджені обставини справи,
перевірені письмові докази та надано
їм належну оцінку.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції в достатньо повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін,
обставини по справі, перевірив доводи і
дав їм належну правову оцінку, ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені письмовими матеріалами
справи та поясненнями учасників
процесу.

Згідно з вимогами частини 1 статті 303
ЦПК України і зважаючи на роз'яснення,
викладені в п. 15 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008
р., - під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, а тому колегією
суддів не перевіряється правильність
висновків суду та законність рішення
суду в частині відмови в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 та проведення
розрахунків в іншій частині позовних
вимог.

За таких обставин підстав для
задоволення апеляційної скарги
колегія суддів не вбачає, у зв'язку з
чим рішення суду необхідно залишити
без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Євраз Суха
Балка» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 04 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий :
І.Є.Ляховська

Судді:
А.П.Барильська

Л.В.Михайлів