Справа №295/3218/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2014 року
м. Житомир

БОГУНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ЖИТОМИРА у
СКЛАДІ:

Головуючого - судді Комісарчук
О.В.

З участю
секретаря Содель А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Житомира
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення додаткових
витрат на утримання дитини , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, в
якому просила стягнути з відповідача
на утримання сина додаткові витрати,
пов'язані з його навчанням, а саме - 50%
витрат на навчання на кафедрі офіцерів
запасу в сумі 6590, 00 грн. В обґрунтування
позову вказала, що відповідач є батьком
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який навчається в
Житомирському Військовому Інституті
Національного авіаційного
університету. Навчання на кафедрі
офіцерів запасу є платним, крім того,
позивач придбала сину за власні кошти
військову форму. Зазначає, що батьки
несуть рівні обов'язки щодо
матеріального забезпечення дитини, а
тому просить стягнути з відповідача
половину коштів, необхідних на
утримання сина у зв'язку з його
навчанням.

В подальшому позивач уточнила заявлені
вимоги на просила стягувати з
відповідача 50% витрат на навчання сина
на кафедрі офіцерів запасу, починаючи з
травня 2014 року по липень 2015 року по 400,00
грн. щомісячно, а також стягнути 50%
вартості військової форми в сумі 690, 00
грн. (а.с. 27-28).

В судовому засіданні позивач заявлені
вимоги про стягнення коштів
підтримала. Уточнила, що просить
стягнути з відповідача додаткові
витрати, пов'язані з навчанням сина, на
підставі ст. 185 Сімейного кодексу
України. Зазначила, що отримує від
відповідача аліменти, які стягуються з
нього на підставі рішення суду на
навчання. Вказала, що ці кошти вона
витрачає на одяг, харчування хлопця та
задоволення побутових потреб. А кошти
на оплату навчання є додатковими
витратами і підлягають стягненню з
відповідача.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав, просив
відмовити в задоволенні позову. В
обґрунтування заперечень зазначив, що
на підставі рішення суду сплачує
аліменти на повнолітнього сина у
зв'язку з навчанням, на його утриманні
перебуває неповнолітня донька та
пасинок, він працює вчителем в школі, а
тому немає можливості сплачувати
додаткові витрати, пов'язані з
навчанням сина. Письмові заперечення
приєднані до справи (а.с.29-34).

Вислухавши сторін, дослідивши
матеріали справи, оцінивши надані
сторонами докази в їх сукупності за
своїм внутрішнім переконанням, суд
приходить до наступного висновку.

Відповідач є батьком ОСОБА_3, що
підтверджується змістом свідоцтва про
народження (а.с. 6).

Згідно договору № 312/19 від 12.08.2011 року
про навчання студентів, фінансування
підготовки яких проводиться за рахунок
державного бюджету, ОСОБА_3 є студентом
Житомирського Військового Інституту
Національного авіаційного
університету. Зі змісту контракту від
01.09.2013 року вбачається, що ОСОБА_3
навчається на кафедрі офіцерів запасу,
вартість освітньої послуги становить
11800 грн. (а.с. 11, 16).

Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного
кодексу України, якщо повнолітні дочка,
син продовжують навчання і у зв'язку з
цим потребують матеріальної допомоги,
батьки зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. Право на
утримання припиняється у разі
припинення навчання.

Зі змісту постанови про відкриття
виконавчого провадження від 04.04.2012 року
вбачається, що на підставі виконавчого
листа № 2-1532/12, виданого 23.03.2012 року
Богунським районним судом м. Житомира,
з відповідача стягуються аліменти на
користь ОСОБА_3, який продовжує
навчання, з 13.01.2012 року до закінчення
навчання - 30.06.2015 року, в розмірі ?
частини всіх видів доходу відповідача
щомісячно (а.с. 35).

В судовому засіданні позивач не
заперечувала, що з відповідача
стягуються аліменти на період
навчання, але наголосила, що просить
стягнути з відповідача додаткові
витрати, пов'язані з навчанням, на
підставі ст. 185 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов'язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами (розвитком здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Зі змісту вказаної статті вбачається,
що додаткові витрати підлягають
стягненню на утримання дитини. Частина
1 статті 6 СК України визначає, що
правовий статус дитини має особа до
досягнення нею повноліття - 18 років.

Правове регулювання обов'язку батьків
утримувати повнолітніх дочку, сина та
його виконання визначено в ст.ст. 198-201
СК України. Нормами вказаних статей не
передбачено стягнення додаткових
витрат на утримання повнолітньої
дитини у зв'язку з наявністю особливих
обставин. Стаття 201 СК України
регламентує, що до відносин між
батьками і дочкою, сином щодо надання
їм утримання застосовуються норми
статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.
Стаття 185 СК України, на яку посилається
позивач, в даному переліку відсутня.

З урахуванням викладеного, позовні
вимоги позивача про стягнення з
відповідача додаткових витрат,
пов'язаних з навчанням сина, на
підставі ст. 185 СК України, є
безпідставними, а тому задоволенню не
підлягають.

Підстави для закриття провадження у
справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК
України відсутні, оскільки позивач
заявила вимогу про стягнення
додаткових витрат на навчання на
підставі ст. 185 СК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення додаткових витрат на
утримання дитини - відмовити в повному
обсязі.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Житомирської
області через Богунський районний суд
міста Житомира шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя
О.В. Комісарчук