Справа № 638/3097/13-ц
11 квітня 2014 року. Дзержинський
районний суд міста Харкова
у складі: головуючого судді - Федосенко
при секретарі - Прядко Н. І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Дзержинського
районного суду м. Харкова цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про
Позивач ОСОБА_1 через представника
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про
стягнення боргу у розмірі 1 608 390,04 грн.,
інфляційне збільшення боргу в розмірі
201048,76 грн., три проценти річних в сумі
122942,69 грн., а всього - 1932381,49 грн., а також
позивач просила покласти на
відповідачів понесені нею судові
витрати, посилаючись на те, що
відповідачі позичили у ОСОБА_4 17 800
доларів США за договором позики від
29.04.2009 року. В забезпечення зобов'язань
відповідачів 29.04.2009 року позивачем із
ОСОБА_4 був укладений договір поруки,
згідно якого позивач поручилася перед
ОСОБА_4 за виконання відповідачами
зобов'язань з повернення ОСОБА_4 боргу в
відшкодування збитків та за сплату
неустойки. 23.09.2009 року відповідачі
додатково позичили у ОСОБА_4 2370 доларів
США за додатковим договором № 1 від
23.09.2009 року, збільшивши таким чином свій
які відповідачі зобов'язалися
повернути не пізніше 29.12.2009 року. Того ж
дня додатковим договором відповідні
зміни були внесені і до договору поруки
від 29.04.2009 року. У зв'язку з невиконанням
відповідачами зобов'язань щодо
повернення боргу за договором позики,
16.03.2010 року позивач змушена була
сплатити ОСОБА_4 борг відповідачів в
день сплати та неустойку за весь час
прострочення з розрахунку 6000,00 грн. за
кожен день прострочення, а всього -
1906890,04 грн., після чого як поручитель
який виконав зобов'язання боржників,
стала новим кредитором за договором
позики і має право вимагати від
відповідачів сплачені нею первісному
кредитору кошти в рахунок виконання
їхніх боргових зобов'язань.
Позивач зазначила також, що за
договором комісії від 29.04.2009 року
відповідач ОСОБА_3 доручила позивачу, а
позивач зобов'язалася продати і 16.03.2010
року продала квартиру АДРЕСА_1 за ціною
300000,00 грн., за що згідно умов договору з
відповідача ОСОБА_3 на її користь
підлягають стягненню 1500,00 грн.
комісійної винагороди. Належні
відповідачу ОСОБА_3 300000,00 грн. від
продажу позивачем її квартири за
договором комісії позивач вважала
зустрічними однорідними вимогами за
грошовими зобов'язаннями і на підставі
ст. 601 ЦК України зарахувала їх в
рахунок часткового погашення
відповідачами наявного в них перед нею
Позивач та її представник в судове
засідання не з'явилися, про розгляд
справи були повідомлені належним
чином. Представник позивача подав суду
заяву, в якій підтримав заявлені
позовні вимоги, просив розглядати
справу за відсутності позивача та її
представника, в разі неявки
відповідачів проти заочного розгляду
справи не заперечував.
Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, про час і місце розгляду
справи повідомлялися неодноразово і
належним чином, заперечень проти
позову не подали, про причини неявки
для участі в розгляді справи суду не
Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання
викликався належним чином, для участі у
справі не з'явився. 14.06.2013 року через
свого представника подав до суду
письмовий відгук на позовну заяву, в
якому просив розглядати справу за його
відсутності та за відсутності його
представника, вимоги позивача вважав
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено і підтверджується
матеріалами справи, що 29.04.2009 року між
відповідачами і ОСОБА_4 був укладений
договір позики, за яким відповідачі
солідарно отримали від ОСОБА_4 у борг
повернути їх частинами (з
розстроченням) у визначені договором
строки, але не пізніше 29.12.2009 року.
Договір позики укладений в письмовій
формі і посвідчений приватним
нотаріусом ХМНО ОСОБА_5 за № 1758.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суми позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
Зазначену в договорі суму валютних
цінностей відповідачі отримали в
повному обсязі ще до підписання
договору, що підтверджується змістом
підп. 1 п. 4 договору позики від 29.04.2009
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Положеннями норм ч. ч. 1, 2 ст. 551 ЦК
України передбачено, що предметом
неустойки може бути грошова сума,
рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.
Пунктом 5 договору позики від 29.04.2009
року сторони встановили, що за
прострочення будь-якого строку
виконання зобов'язання по поверненню
позики відповідачі, які є за договором
позичальниками, повинні сплатити
солідарно на користь позикодавця
неустойку в розмірі 6000,00 гривень за
кожен день прострочення, починаючи з
шостого дня прострочення.
Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України,
виконання зобов'язання може
забезпечуватися, в тому числі, порукою.
Згідно ст. 553 ЦК України, за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
Судом встановлено, що в забезпечення
виконання зобов'язань відповідачів за
договором позики перед ОСОБА_4, 29.04.2009
року ним із позивачем в письмовій формі
укладений договір поруки, згідно умов
якого позивач поручилася перед ОСОБА_4
за виконання зобов'язань відповідачів
щодо повернення йому боргу за
Частиною другою статті 554 ЦК України
визначено, що поручитель відповідає
перед кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.
Відповідно до п. 3.1 договору поруки від
29.04.2009 року, відповідальність
поручителя перед кредитором не
доларів США, а поширюється також на
відшкодування завданих боржниками
збитків та за сплату неустойки за
основним договором (договором позики).
Судом також встановлено, що 29.04.2009 року
відповідач ОСОБА_3 доручила позивачу
здійснити продаж належної їй на праві
власності квартири АДРЕСА_1 за ціною,
яка повинна бути не менше 300000,00 грн., що
підтверджується умовами договору
комісії, укладеного між ними в
письмовій формі та посвідченого
нотаріально ПН ХМНО ОСОБА_5 за № 1763.
Згідно умов пунктів 1, 5, 6 договору
комісії, ОСОБА_1 діє за дорученням
ОСОБА_3 та за її рахунок, але від свого
імені, створюючи для ОСОБА_3 певні
юридичні наслідки (виникнення, зміну
або припинення прав та обов'язків), а
саме здійснює продаж вказаної вище
квартири за ціною не менше 300000,00 грн., за
що ОСОБА_3 зобов'язалася сплатити
ОСОБА_1 комісійну винагороду 1500 грн.
Матеріали справи також свідчать, що
23.09.2009 року відповідачі додатково
солідарно позичили у ОСОБА_4 2370 доларів
США, у зв'язку з чим сума наданої
відповідачам позики була збільшена до
зобов'язалися повернути частинами (з
розстроченням) у визначені договором
порядку та строки, але не пізніше 29.12.2009
року, що підтверджується додатковим
договором № 1 до договору позики від
29.04.2009 року, посвідченим ПН ХМНО ОСОБА_5
за № 3591.
Відповідно до п. ІV додаткового
договору № 1 від 23.09.2009 року до договору
позики від 29.04.2009 року, позикодавець
передав гроші в сумі 2370 доларів США
позичальникам ще до підписання цього
додаткового договору. А в цілому
позичальники отримали від позикодавця
умови договору позики від 29.04.2009 року за
№ 1758 були залишені незмінними і
сторони підтвердили за ними свої
У зв'язку з укладенням відповідачами із
ОСОБА_4 додаткового договору № 1 до
договору позики, відповідні зміни були
внесені 23.09.2009 року і в укладений ОСОБА_4
із позивачем договір поруки від 29.04.2009
року, в результаті чого ними був
укладений додатковий договір № 1 до
договору поруки від 29.04.2009 року, яким
були внесені зміни до умови п. 2.2
договору щодо загального розміру
основного зобов'язання відповідачів
перед ОСОБА_4 за договором позики, за
виконання якого поручилася позивач.
Відповідно до п. 4 додаткового договору
№ 1 від 23.09.2009 року до договору поруки
від 29.04.2009 року, в цілому позивач
поручилася перед ОСОБА_4 за повернення
доларів США, а також за компенсацію
завданих неналежним виконанням ними
своїх зобов'язань збитків і сплату
неустойки відповідно до умов договору.
Згідно з ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Відповідачі не виконали свої
зобов'язання з повернення боргу за
договором позики та додатковим
договором до нього, у зв'язку з чим
ОСОБА_4 звернувся з вимогою про
виконання їхніх зобов'язань до
16.03.2010 року позивач виконала перед
ОСОБА_4 свої зобов'язання за договором
поруки в редакції відповідно до
додаткового договору № 1 і виплатила
йому борг відповідачів за договором
позики та додатковим договору № 1 до
нього в повному обсязі в сумі 1906890,04
грн., яка складалася із гривневого
еквіваленту основного зобов'язання в
НБУ на дату виконання 7,9767 грн. за 1 долар
США становило 160890,04 грн., та
передбаченої умовами договору позики
неустойки з розрахунку 6000 грн. за
кожний день прострочення в період з
29.05.2009 року по 16.03.2010 року на загальну
суму 1746000,00 грн., що підтверджується
письмовим актом приймання-передачі
грошових коштів від 16.03.2010 року.
Відповідно до змісту п. 3 акту, він є
підтвердженням повного виконання
поручителем своїх зобов'язань перед
кредитором за договором поруки, а також
зобов'язань боржників за основним
Положенням частини першої ст. 556 ЦК
України передбачено, що після
виконання поручителем зобов'язання,
забезпеченого порукою, кредитор
повинен вручити йому документи, які
підтверджують цей обов'язок боржника.
В п. 2 акту приймання-передачі грошових
коштів від 16.03.2010 року зазначено, що на
виконання вимог норм ст. 556 ЦК України,
кредитор передав поручителеві всі
документи, що підтверджують
зобов'язання боржника перед кредитором
по поверненню визначеної договором
На час розгляду справи судом договір
позики від 29.04.2009 року і додатковий
договір № 1 до нього від 23.09.2009 року
знаходяться у позивача, до матеріалів
справи долучені копії цих документів.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 512 ЦК України,
внаслідок виконання обов'язку боржника
поручителем, поручитель стає новим
кредитором у зобов'язанні з усіма
правами, передбаченими договором або
Згідно ч. 2 ст. 556 ЦК України, до
поручителя, який виконав зобов'язання,
забезпечене порукою, переходять усі
права кредитора у цьому зобов'язанні, в
тому числі й ті, що забезпечували його
Нормою ч. 1 ст. 514 ЦК України передбачено,
що до нового кредитора переходять
права первісного кредитора у
зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
Таким чином, оскільки позивач як
поручитель за договором поруки виконав
зобов'язання відповідачів за договором
позики, суд прийшов до висновку, що до
позивача перейшли всі права первісного
кредитора за договором позики та
додатковим договором до нього в обсязі
і на умовах, що існували на момент
переходу цих прав, в тому числі й ті, що
забезпечували його виконання.
Із наявних в матеріалах справи доказів
вбачається, що 16.08.2010 року позивач
надіслала відповідачам письмове
повідомлення про виконання нею
зобов'язань боржників та про перехід до
неї усіх прав кредитора за договором
позики. Листи із зазначеним
повідомленням не були отримані
відповідачами і були повернуті
позивачеві з відміткою про закінчення
В підп. 5 п. 4 договору позики від 29.04.2009
року відповідачі погодилися з тим, що
будь-яка кореспонденція на їхнє ім'я
має надсилатися на адресу їхнього
мешкання, вказану в цьому договорі, і
така кореспонденція має вважатися
отриманою ними через п'ять днів з
моменту її надходження на поштове
відділення, що обслуговує будинок за
Оскільки позивач надсилала письмове
повідомлення на адресу відповідачів,
яку вони зазначили в договорі позики та
додатковому договорі до нього, з огляду
на вказану вище умову підп. 5 п. 4
договору позики, суд вважає
відповідачів такими, що належним чином
повідомлені позивачем про виконання
нею як поручителем їхніх зобов'язань з
повернення позики первісному
З викладеного вище вбачається, що
належний до стягнення з відповідачів
на користь позивача борг за договором
позики, обрахований станом на 16.03.2010
року, складає 1 906 890,04 грн., з яких 160 890,04
грн. - це основна сума боргу, а 1746000,00
грн. - це нарахована відповідачам
Враховуючи те, що позивач не довела
факт завдання їй збитків в результаті
невиконання відповідачами свого
обов'язку за договором позики, але
враховуючи тривале прострочення
боржників понад чотири роки, абсолютне
невиконання зобов'язання та істотне
знецінення позичених коштів, суд
вважає за необхідне зменшити розмір
належної до стягнення неустойки до
розміру основної суми заборгованості і
задовольняє її у розмірі
Окрім зазначеного вище, судовим
розглядом також встановлено, що після
виконання зобов'язань відповідачів з
повернення первісному кредитору боргу
за договором позики від 29.04.2009 року, в
цей же день 16.03.2010 року на виконання
договору комісії позивач продала
належну відповідачу ОСОБА_3 квартиру
АДРЕСА_1 за 300000,00 грн., про що свідчить
договір купівлі-продажу квартири,
укладений письмово і посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_6 за № 850.
Квартира, продана за дорученням
відповідача ОСОБА_3 на підставі
договору комісії, була спільною
сумісною власністю подружжя
відповідачів ОСОБА_3 і ОСОБА_2, у зв'язку
з чим задля здійснення продажу
відповідач ОСОБА_2 надав своїй дружині
ОСОБА_3 згоду на відчуження вказаної
квартири заявою, справжність підпису
на якій засвідчено 29.04.2009 року
приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_5, що
підтверджується змістом п. 7 договору
купівлі-продажу квартири від 16.03.2010
Відповідно до ч. 1 ст. 1022 ЦК України,
після вчинення правочину за дорученням
комітента комісіонер повинен надати
комітентові звіт і передати йому все
одержане за договором комісії.
Додатково цей обов'язок позивача
сторони погодили в умові підп. 8 п. 8
договору комісії від 29.04.2009 року.
17.08.2010 року позивач надіслала на
зазначену в договорах адресу
відповідачів звіт комісіонера, в якому
повідомила їх про виконання нею
договору комісії і продаж квартири за
300000,00 грн., а також заявила про
зарахування отриманих від продажу
квартири 300000,00 грн. зі своїми
зустрічними однорідними (грошовими)
вимогами про відшкодування їй
сплаченого нею як поручителем
первісному кредитору боргу в сумі
1906890,04 грн. та про сплату їй комісійної
винагороди в 1500,00 грн., і враховуючи це
просила відповідачів повернути борг в
сумі 1608390,04 грн.
Згідно ст. 601 ЦК України, зобов'язання
припиняється зарахуванням зустрічних
однорідних вимог, строк виконання яких
настав, а також вимог, строк виконання
яких не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги.
Зарахування зустрічних вимог може
здійснюватися за заявою однієї із
Встановлені статтею 602 ЦК України
обмеження щодо недопустимості
зарахування зустрічних вимог на
зустрічні вимоги позивача і
відповідачів не розповсюджуються.
Надісланий позивачем звіт комісіонера
відповідачі не отримали, і конверти
повернулись позивачу за закінченням
терміну зберігання, що підтверджується
отриманими позивачем цінними листами
від 17.08.2010 року з відмітками про
закінченням строку їх зберігання,
копії лицевих сторін конвертів листів
наявні в матеріалах справи.
Таким чином, суд приходить до висновку
про законність і обґрунтованість вимог
позивача щодо солідарного стягнення з
відповідачів на її користь боргу в
розмірі сплаченої нею первісному
кредитору за відповідачів суми 1906890,04
грн. за договором позики, яка зменшена
судом до 160 890,04 грн. основного боргу,
160890,04 грн. неустойки та комісійної
винагороди в сумі 1500,00 грн., за
вирахуванням виручених від продажу на
виконання договору комісії квартири
коштів в сумі 300 000,00 грн., що в підсумку
дорівнює 23 280,08 грн.
Крім того, з огляду на умову підп. 5 п. 4
договору позики, суд вважає
відповідачів такими, що належним чином
повідомлені позивачем про наявні в них
зобов'язання перед нею, з 23.08.2010 року.
Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства.
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).
Відповідачі не виконали свого
обов'язку зі сплати позивачеві боргу, а
отже порушили зобов'язання.
Згідно ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
З огляду на викладене, суд приходить до
висновку про обґрунтованість вимог
позивача про стягнення з відповідачів
трьох процентів річних від
простроченої поверненням суми боргу за
період з 24.08.2010 року по 11.03.2013 року.
Позивач заявила вимогу про стягнення з
відповідачів трьох процентів річних
від простроченої поверненням ними суми
заборгованості в розмірі 122942,69 грн.
Оскільки належна до стягнення
прострочена поверненням сума боргу
відповідачів перед позивачем зменшена
вимогу слід задовольнити лише частково
виходячи з наступного розрахунку:
прострочення = 1779,49 грн.
У зв'язку з тим, що основне зобов'язання
за договором позики виражене в
іноземній валюті, суд не знаходить
підстав для задоволення вимоги
позивача про стягнення інфляційного
збільшення простроченої суми боргу.
Отже, загальна сума задоволених
позовних вимог складає суму доданків
основного боргу відповідачів перед
процентів річних в сумі 1779,49 грн., а
Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України,
пропорційно частковому задоволенню
позовних вимог підлягають стягненню на
користь позивача понесені нею судові
витрати на сплату судового збору в
На підставі ст. ст. 512, 514, 526, 541, 543, 546, 553,
554, 556, 601, 625, 1013, 1022, 1046, 1047, 1049 ЦК України
та керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214 - 215, 224
- 226 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути солідарно з відповідачів
ОСОБА_2 (податковий номер НОМЕР_1) та
ОСОБА_3 (податковий номер НОМЕР_2) на
користь позивача ОСОБА_1 (податковий
номер НОМЕР_3) борг у розмірі 25 059
(двадцять п'ять тисяч п'ятдесят дев'ять)
Стягнути з відповідачів ОСОБА_2
(податковий номер НОМЕР_1) та ОСОБА_3
(податковий номер НОМЕР_2) на користь
позивача ОСОБА_1 (податковий номер
НОМЕР_3) судові витрати зі сплати нею
судового збору в сумі 44,38 грн. - по 22,19
В іншій частині позовних вимог -
Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданої протягом
десяти днів з дня отримання копії
Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Харківської області через
Дзержинський районний суд міста
Харкова в 10-денний строк з дня
проголошення рішення, а разі якщо
рішення було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення

Суддя:
Федосенко В.В.