АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

17 квітня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого -
Немировської О.В.

суддів - Шкоріної О.І.,
Чобіток А.О.

при секретарі -
Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві цивільну
справу за позовом Приватного
акціонерного товариства
«ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_1, третя
особа: Відкрите акціонерне товариство
«Національна акціонерна страхова
компанія «Оранта» про відшкодування
шкоди в порядку регресу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Дніпровського районного суду
м.Києва від 17 лютого 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

позивач у жовтні 2013 року звернувся до
суду з позовом, в якому просив стягнути
з відповідача в порядку регресу суму
страхового відшкодування - 4 512 грн. 52
коп., яка була сплачена ОСОБА_2 за
Договором добровільного страхування
транспортних засобів, укладеного між
ними 02.03.2012 р., посилаючись на те, що ДТП,
в результаті якої було ушкоджено
належний ОСОБА_2 автомобіль, сталась з
вини відповідача.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 17 лютого 2014 року позов
було задоволено частково - стягнуто з
відповідача 4 467 грн. 52 коп. та судовий
збір.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить рішення суду змінити та
стягнути з нього на користь позивача 510
грн., посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин по справі.

Заслухавши доповідь судді
Немировської О.В., пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

При зверненні до суду позивач
посилалася на те, що між ним та ОСОБА_2
02.03.2012 р. було укладено Договір
добровільного страхування
транспортних засобів, предметом якого
є майнові інтереси ОСОБА_2, пов'язані з
користуванням та розпорядженням
належним йому автомобілем марки «Subaru
Forester», держномер НОМЕР_1.

29.03.2012 р. на вул. Полярній у м. Києві
сталась ДТП, в результаті якої було
ушкоджено вказаний автомобіль.

За зверненням ОСОБА_2 співробітниками
ПрАТ «ПРОСТО-страхування» було
обчислено розмір страхового
відшкодування в сумі 13 682 грн. 78 коп.,
яке було виплачено 25.06.2012 р.
Спеціалізованій СТО СААБ, на якій
здійснювався відновлювальний ремонт.

Оскільки вказана ДТП сталась з вини
ОСОБА_1, що було встановлено постановою
судді Оболонського районного суду м.
Києва від 26.04.2012 р., позивач звертався
до ВАТ «Національна акціонерна
компанія «Оранта», як до страховика,
яким застрахована цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_1

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 30 січня 2013 р. було стягнуто на
користь позивача 9 170 грн. 26 коп.
страхового відшкодування. В зв'язку з
цим позивач просив стягнути на його
користь з відповідача різницю між
вартістю відновлювального ремонту та
стягнутою сумою - 4 512 грн. 52 коп.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 17 лютого 2014 року позов
було задоволено частково - стягнуто з
відповідача 4 467 грн. 52 коп. та судовий
збір.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивач сплатив ОСОБА_2 страхове
відшкодування відповідно до умов
договору, а на його користь було
стягнуто страхове відшкодування з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу та з утриманням розміру франшизи
- 510 грн.

Однак повністю з таким висновком суду
першої інстанції погодитись не можна,
оскільки він не відповідає
встановленим по справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно
застосував норми матеріального права
та послався на положення Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», ст. 993, 1187, 1191, 1194 ЦК України.

Суд першої інстанції, визначаючи
розмір страхового відшкодування, яке
підлягає стягненню з відповідача в
порядку регресу, помилково визначив як
різницю між виплаченим ним ОСОБА_2 та
отриманим від страховика, яким було
застраховано цивільно-правову
відповідальність ОСОБА_1

Як видно з матеріалів справи, за
зверненням позивача, суб'єктом
оціночної діяльності ОСОБА_3 було
складено Звіт з оцінки транспортного
засобу від 04.04.2012 р., в якому було
визначено, що вартість
відновлювального ремонту належного
ОСОБА_2 автомобіля становить 12 826 грн. 82
коп., а з урахуванням коефіцієнту
фізичного зносу - 9 680 грн. 26 коп.

Вказаний висновок було покладено в
основу рішення Господарського суду м.
Києва м. Києва від 30 січня 2013 р. та
визначено суму страхового
відшкодування з урахуванням
безумовної франшизи - 510 грн.,
передбаченої умовами Договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, яким була застрахована
відповідальність ОСОБА_1

Таким чином, рішення суду першої
інстанції слід змінити та зменшити
суму страхового відшкодування в
порядку регресу до 510 грн., а в іншій
частині вимог - відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду
м.Києва від 17 лютого 2014 року змінити
та стягнути з ОСОБА_1 на користь
страхове відшкодування у сумі 510 грн. та
судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5082/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Винниченко Л.М.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Немировська О.В.