Справа № 698/1110/13-ц
Провадження 2/698/54/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2014 р. Катеринопільський
районний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді
Кухаренко О.В.,

за участю секретаря
Гончар Т.О.,

позивача
ОСОБА_1,

представників позивача
ОСОБА_2,

відповідача
ОСОБА_3,

третьої особи
ОСОБА_10,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в смт.
Катеринопіль цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа
на стороні позивача Мокрокалигірська
сільська рада Катеринопільського
району Черкаської області про усунення
перешкод у здійсненні права
користування земельною ділянкою, суд -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1, звернувся до
суду і просить зобовязати ОСОБА_3,
усунути перешкоди у здійсненні його
правакористування земельною ділянкою
по АДРЕСА_1, що розташована між
будинковолодіннями АДРЕСА_2 і АДРЕСА_3,
відновити стан земельної ділянки по
АДРЕСА_1 між будинковолодіннями
АДРЕСА_2 і АДРЕСА_3, який існував до
порушення права, а сааме прибрати
огорожу. Також просить стягнути з
відповідачки судові витрати. На
підставу свої вимог позивач зазначив,
що він понад п'ятнадцяти останніх років
разом зі своєю дружиною ОСОБА_6
проживає АДРЕСА_3, у власному
приватному будинку. По сусідству з
позивачем проживає гр. ОСОБА_3 за
адресою АДРЕСА_2, яка згідно тверджень
позивача самовільно, без відповідного
на те дозволу, збільшила розміри своєї
присадибної земельної ділянки за
рахунок проїжджої частини вулиці
АДРЕСА_1, на межі якої збудувала огорожу
з шиферу та встановила металеві ворота.

Окрім того позивач зазначив, що факт
існування АДРЕСА_1 в с. Мокра Калигірка
підтверджується схематичним планом
вказаного села (датований 1987р.), який
зберігається в Мокрокалигірській
сільській раді. Позивач посилається на
те, що вулиця АДРЕСА_1 відноситься до
земель комунальної власності
Мокрокалигірської територіальної
громади і не може бути передана у
приватну власність. Позивач зазначив,
що ОСОБА_3, як і інші громадяни, має лише
право користування вказаною земельною
ділянкою та не має права отримати її у
приватну власність, більше того вона не
має права на її самовільний захват і
зобов'язана відновити стан земельної
ділянки, який існував до порушення
прав. Поряд з тим позивач вважає, що
ОСОБА_3, всупереч нормам Конституції
України, земельного та цивільного
законодавства, незаконно заволоділа
частиною вулиці АДРЕСА_1, що
знаходиться між будинковолодінням
АДРЕСА_2 і АДРЕСА_3. Збудувавши на
вказаній ділянці огорожу, ОСОБА_3
створила перешкоду на шляху до
будинковолодіння позивача, чим
порушила його права щодо користування
даною частиною вулиці відповідно до її
функціонального призначення. В зв'язку
з чим позивач звернувся з даним позовом
до суду.

Позивач і його представник в
судовому засіданні заявлені вимоги
підтримали повністю, посилаючись на
обставини викладені в позовній заяві,
просили суд їх задовольнити.

Представник третьої особи
підтримав позовні вимоги позивача,
оскільки вважає, що позивач
розташувала свою огорожу на частині
АДРЕСА_1, створивши перешкоди проїзду
до будинку позивача, а на їх вимоги про
усунення цих перешкод вона на реагує.

Відповідачка позовні вимоги
не визнала, просить відмовити у їх
задоволенні так як вважає, що докази
надані позивачем та третьою особою є
сфальшованими і в місці розташування
її паркану вулиці не існувало, а також
не було проїзду до двору позивача.

Свідок ОСОБА_7 показала суду, що
вона проживала по АДРЕСА_1 до 1966 року.
Дорога до позивача ОСОБА_1 була.
Загорожі біля відповідача ОСОБА_3 не
було, і було все розгороджене.

Свідок ОСОБА_8 показала суду, що
раніше дорога до будинку позивача
ОСОБА_1 була, ніякого паркану не було, а
коли він побудований вона не знає.

Свідок ОСОБА_10, як представник
сільської ради показала суду, що вона в
складі комісії тричі була присутня при
огляді даних будинковолодінь. Також
показала суду, що коли позивач ОСОБА_1
купив дане будинковолодіння він
загородив частину проїжджої частини по
АДРЕСА_1, також загородила частину
проїжджої частини по АДРЕСА_1 і
відповідач ОСОБА_3 В жовтня місяці 2013
року позивач прибрав збудований ним
паркан, а відповідачка ОСОБА_3
відмовилася прибрати збудований нею
паркан і відмовилася засипати викопані
нею ями на дорозі по АДРЕСА_1. Своїми
діями відповідачка створює перешкоди
позивачу, оскільки шина вулиці повинна
становити 4 метри, а відповідачка
збудувала паркан біля свого
будинковолодіння на ширину 3 метри, при
загальній довжині паркану 33 метри. При
цьому відповідачка, яка була присутня
при огляді даних будинковолодінь в
складі комісії, вини у своїх діях не
визнала.

Свідок ОСОБА_9, який працює на
посаді заступника начальника відділу
містобудування, архітектури і
житлово-комунального господарства
Катеринопільської РДА показав суду, що
18.02.2014 року він в складі комісії
сільської ради був присутній на
обстеженні будинковолодінь по АДРЕСА_3,
і АДРЕСА_2, за результатами якого було
складено акт. В ході перевірки було
встановлено, що на генеральному плані
згідно корегування в 1987 році є АДРЕСА_1.
Будинок позивача розташований в
тупіковій частині АДРЕСА_1. Ширина
вулиці згідно плану становить 4 метри.
Проте земельна ділянка відповідача
захвачує 2,5-3 метри АДРЕСА_1.

Вислухавши пояснення
позивача і його представника,
відповідачку, представника третьої та
свідків, дослідивши письмові докази по
справі, суд вважає, що позов підлягає до
задоволення.

Судом встановлено, що
позивач ОСОБА_1, є власником будинку в
АДРЕСА_3, і за ним рахується земельна
ділянка площею 0,52 га., (0,26 га для
будівництва та обслуговування даного
житлового будинку, господарських
будівель та споруд та 0,27 га., для
ведення особистого селянського
господарства. (а.с.6,34).

Відповідачка ОСОБА_3, є власником
будинку в АДРЕСА_2, і за нею рахується
земельна ділянка площею 0,44 га., (0,26 га
для будівництва та обслуговування
даного житлового будинку,
господарських будівель та споруд та 0,18
га., для ведення особистого селянського
господарства. (а.с. 42).

Як вбачається з акту,
складеного з участю землевпорядника,
депутата та сільського голови
Мокрокалигірської сільської ради від 24
жовтня 2013 року, було встановлено що
власники будинків в АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3,
ОСОБА_1 та ОСОБА_3., встановивши огорожі
біля своїх будинків, перегородили
проїжджу частину дороги, яка АДРЕСА_1,
яка згідно схематичного плану сіл
Мокра Калигірка та с. Любисток
проходить між їх будинками. В зв'язку з
чим комісія зобов'язала їх відновити
дорогу згідно схематичного плану.( а.с.9)

Відповідно до даних акту від 05
листопада 2013 року вбачається, що
ОСОБА_1, виконав вищезазначені вимоги
комісії прибравши огорожу, а ОСОБА_3, не
виконала вимоги комісії.(а.с.10)

Як вбачається з акту обстеження
земельної ділянки від 18 лютого 2014 року
складених з участю сільського голови,
землевпорядника, депутата сільської
ради та представника відділу
містобудування та архітектури ними
було виявлено в селі АДРЕСА_2,
встановлена на самовільно зайнятій
земельній ділянці, на дорозі. (а.с. 34) та
відповідно до даних сільської ради
(а.с.42) при комісійному обстеженні було
виявлено, що фактично відповідачка
використовує більшу за площею земельну
ділянку чим їй віфдведено, а ширина
поперечного профілю дорожнього
покриття,між вулиці АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3
становить 1 метр, замість визначених
згідно плану 4 метрів в зв'язку з
самовільним розташуванням ОСОБА_3,
огорожі вздовж повз дорожньої осі
дорожнього покриття від власного
домоволодіння у напрямку
домоволодіння ОСОБА_1, і довжиною 33
метри, самовільно зайнявши земельну
ділянку сільської ради площею 0,0099 га.-
частини дорожнього покриття
зазначеної вулиці тобто порушення і
зміщення відбулося в з боку земельної
ділянки відповідачки в бік земельної
ділянки позивача шляхом перекриття
вулиці і проїзду до його будинку
внаслідок чого останній позбавлений
користування вулицею, що змушує його
робити об'їзд.

Внаслідок таких дій відповідачки нею
було безпідставно зайнято земельна
ділянка площею 0,0099 га, яка є частиною
АДРЕСА_1, яка належить які належать на
праві власності територіальній
громаді села Мокра Калигірка і є
комунальною власністю.

Відповідно до ч.1 ст.91 Земельного
кодексу України власники земельних
ділянок зобов'язані не порушувати прав
власників суміжних земельних ділянок
та землекористувачів, дотримуватися
правил добросусідства.

Відповідно до ч.2 ст. 95 Земельного
кодексу України порушені права
землекористувачів підлягають
відновленню в порядку, встановленому
законом.

За таких обставин суд вважає, що
оскільки порушення права власності
третьої особи на земельну ділянку, яка
самовільно була занята шляхом
перекриття частини АДРЕСА_1 та
порушення права користування позивача
цією вулицею та створення йому таким
чином перешкод до проїзду до судинку
відбулося з вини відповідачки, які
фактично захопила частину
вищезазначеної земельної ділянки,
поставивши паркан та безпідставно
перегородивши дорогу тому позов
необхідно задовольнити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
з відповідачки на користь позивача
необхідно стягнути на відшкодування
витрат по сплаті судового 229 грн. 40 коп.,
сплачених ним при поданні заяви.

На підставі ст.ст. 78,91,95,152,153,158 ЗК
України, керуючись ст.ст. 10,60,84, ч.4 ст. 174,
213,214,215,218,367 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа
на стороні позивача Мокрокалигірська
сільська рада Катеринопільського
району Черкаської області про усунення
перешкод у здійсненні права
користування земельною ділянкою,-
задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3, не чинити
ОСОБА_1 перешкод в користуванні
земельною ділянкою, а саме частиною
вулиці АДРЕСА_1, що розташована між
будинковолодіннями АДРЕСА_2 і
АДРЕСА_3, власниками яких відповідно
вони являються, шляхом відновлення
АДРЕСА_1 привівши її поперечний профіль
у розмірі 4 метри, перенісши свій
паркан в межі наданої їй в користування
земельної ділянки для обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд в розмірі 0,25 га. та
для ведення особистого селянського
господарства в розмірі 0,18 га. та
звільнити частину вулиці земельної
ділянку, яка є частиною АДРЕСА_1, від
перешкод у її використанні у вигляді
безпідставно встановленої ОСОБА_3
огорожі у вигляді паркану довжиною 33
метри і виносом на вказану вулиці 3
мери.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
229 грн. 40 коп., на відшкодування витрат
по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Черкаської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Головуючий:
О. В. Кухаренко