Провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16.04.2014 року Автозаводський районний
суд м. Кременчука Полтавської області в
складі:

головуючого судді - Савiчева В.О.

при секретарі - Стрижак С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кременчуці цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Комунального підприємства
«Кременчукводоканал» про порушення
комунальним підприємством
«Кременчукводоканал» прав споживача
та про зобов'язання повернути майно,
набуте без достатньої правової
підстави,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з
позовом до Комунального підприємства
«Кременчукводоканал» про порушення
комунальним підприємством
«Кременчукводоканал» прав споживача
та про зобов'язання повернути майно,
набуте без достатньої правової
підстави, посилаючись на обставини і
підстави викладені в позовній заяві,
просила суд стягнути з комунального
підприємства «Кременчукводоканал» на
користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі
4696,48 грн., отримані без достатньої
правової підстави, зобов'язати
комунальне підприємство
«Кременчукводоканал» підготувати та
надати ОСОБА_1 проект договору щодо
надання послуги з централізованого
постачання холодної води та
водовідведення, заборонити
комунальному підприємству
«Кременчукводоканал» нараховувати к
оплаті грошові кошти до встановлення
ціни на послугу з централізованого
постачання холодної води органом
місцевого самоврядування відповідно
до вимог діючого законодавства.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3 позовні вимоги свого
довірителя підтримав, просив суд
позовні вимоги задовольнити з підстав
та обставин викладених в позовній
заяві.

Представник відповідача Комунального
підприємства «Кременчукводоканал»
Стрельцова Т.А. в судовому засіданні
проти позову заперечувала посилаючись
на обставини викладені в заперечені на
позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх
сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно
оцінивши усі наявні докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення заяви по суті, суд
приходить до висновку, що слід
відмовити в задоволенні позовних вимог
позивачу з наступних підстав.

У відповідності до Закону України «Про
природні монополії» суб'єктом
природної монополії являється суб'єкт
господарювання (юридична особа)
будь-якої форми власності, який
виробляє (реалізує) товари на ринку, що
перебуває у стані природної монополії,
а споживач товарів, що виробляються
суб'єктами природних монополій, -
фізична або юридична особа, яка
придбаває товар, що виробляється
(реалізується) суб'єктами природних
монополій.

Згідно зі статтями 5 Закону до сфери
діяльності суб'єктів природних
монополій віднесено, зокрема,
централізоване водопостачання та
водовідведення.

Як вбачається з Преамбули Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги", цей Закон визначає лише
основні засади організаційних,
господарських відносин, що виникають у
сфері надання та споживання
житлово-комунальних послуг між їхніми
виробниками, виконавцями і
споживачами, а також їхні права та
обов'язки.

За визначенням, наданим у ст. 1 Закону,
житлово-комунальні послуги - це
результат господарської діяльності,
спрямованої на забезпечення умов
проживання та перебування осіб у жилих
і нежилих приміщеннях, будинках і
спорудах, комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил.

Предметом регулювання цього Закону є
правовідносини, що виникають між
виробниками, виконавцями, споживачами
у процесі створення, надання та
споживання житлово-комунальних послуг.
Суб'єктами цього Закону є органи
виконавчої влади, органи місцевого
самоврядування, власники, виробники,
виконавці та споживачі
житлово-комунальних послуг (ст. 3).

Відповідно до частини першої статті 4
зазначеного Закону законодавство
України у сфері житлово-комунальних
послуг базується на Конституції
України і складається з
нормативно-правових актів у галузі
цивільного, житлового законодавства,
цього Закону та інших
нормативно-правових актів, що
регулюють відносини у сфері
житлово-комунальних послуг.

Згідно з частиною другою статті 4 ЦК
України основним актом цивільного
законодавства України є Цивільний
кодекс України. Актами цивільного
законодавства є також інші закони
України, які приймаються відповідно до
Конституції України та цього Кодексу.

З огляду на те, що в процесі прийняття
спеціального закону - Закону України
"Про житлово-комунальні послуги" - зміни
до ЦК України Верховною Радою України
не розглядалися та не приймалися,
стосовно спірних правовідносин норми
спеціального закону не можуть
конкурувати з нормами основного акту
цивільного законодавства.

Разом із тим відповідно до загальних
умов виконання зобов'язання,
установлених статтею 526 ЦК України,
зобов'язання повинно виконуватись
належним чином згідно з умовами
договору та вимогами ЦК України, інших
актів цивільного законодавства.
Недотримання таких вимог призводить до
порушення зобов'язань.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

За змістом частини першої статті 901,
частини першої статті 903 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Зобов'язання боржника сплатити певну
грошову суму на користь кредитора
відповідно до цивільно-правового
договору або з інших підстав,
визначених законом, є грошовим
зобов'язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому
замовник зобов'язаний оплатити надану
послугу в грошах, а виконавець має
право вимагати від замовника
відповідної оплати, тобто в якому
передбачено передачу грошей як
предмета договору або сплату їх як ціни
договору, є грошовим зобов'язанням.

З огляду на викладене слід дійти
висновку про те, що правовідносини, які
склалися між сторонами, є грошовим
зобов'язанням, в якому, серед інших прав
і обов'язків сторін, на боржників
покладено виключно певний
цивільно-правовий обов'язок з оплати
отриманих житлово-комунальних послуг,
якому кореспондує право вимоги
кредитора (частина перша статті 509 ЦК
України) - вимагати сплату грошей за
надані послуги.

Певні види господарської діяльності у
сфері житлово-комунальних послуг
підлягають ліцензуванню відповідно до
закону (ст. 10 ЗУ "Про житлово-комунальні
послуги"). Ст. 9 ЗУ "Про ліцензування
певних видів господарської діяльності"
передбачає перелік видів
господарської діяльності, які
підлягають обов'язковому ліцензуванню,
серед яких і централізоване
водопостачання та водовідведення.

КП «Кременчукводоканал» ліцензоване
підприємство, яке надає послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення у відповідності до
ліцензії Серії АГ № 500062 від 03.05.2012 року
виданої Національною комісією, що
здійснює державне регулювання у сфері
комунальних послуг строком на п'ять
років.

Статтею 29 вищезазначеного ЗУ "Про
житлово-комунальні послуги"
передбачено, що договір на надання
житлово-комунальних послуг у
багатоквартирному будинку укладається
між власником квартири, орендарем чи
квартиронаймачем та
балансоутримувачем або уповноваженою
ним особою. У разі якщо
балансоутримувачем не є виконавцем,
він укладає договори на надання
житлово-комунальних послуг з іншим
виконавцем.

Отже, враховуючи вищевикладене та у
відповідності до ст. 19 ЗУ "Про питну
воду та питне водопостачання", в якій
визначено чіткий перелік споживачів,
яким послуги підприємства питного
водопостачання надаються на підставі
договору (власники квартир у
багатоквартирних будинках у цьому
переліку не зазначені), між КП
"Кременчукводоканал" та ОСОБА_1 не було
укладено договору про надання послуг з
водопостачання та водовідведення.

Таким чином, згідно із зазначеними
нормами законів позивач ОСОБА_1,
незважаючи на відсутність письмового
договору, є споживачем послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення, яка надається їй КП
«Кременчукводоканал», а тому вона
зобов'язана оплатити цю послугу, якою
вона фактично користувалася та
користується. Відсутність письмового
договору про надання послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення не може бути підставою
для звільнення споживача від оплати
послуг у повному обсязі.

Суд вважає, що між КП
«Кременчукводоканал» та ОСОБА_1
фактично виникли договірні відносини,
за якими позивачка несе обов'язок щодо
оплати вартості послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, оскільки вона
користувалася цими послугами, не
відмовлялася від їх надання та
частково сплатила їх вартість.

Згідно з п. 17, 21 «Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення» передбачено, що у разі
відсутності у квартирі (будинку
садибного типу) та на вводах у
багатоквартирний будинок засобів
обліку води і теплової енергії плата за
надані послуги справляється згідно з
установленими нормативами (нормами)
споживання: з централізованого
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення - з розрахунку на одну
особу та на ведення особистого
підсобного господарства.

Порядком розроблення та затвердження
нормативів питного водопостачання,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 25 серпня 2004 року N
1107, нормативи питного водопостачання
використовуються для визначення
обсягів постачання питної води у разі
відсутності або тимчасової
несправності засобів обліку
споживання питної води.

Методика визначення нормативів
питного водопостачання населення
розробляється та затверджується
центральним органом виконавчої влади з
питань житлово-комунального
господарства за погодженням із
центральними органами виконавчої
влади з питань охорони здоров'я,
охорони навколишнього природного
середовища та водного господарства.

Рішенням Кременчуцької міської ради
за № 1148 від 20.12.2004 р. «Про раціональне
ведення водного господарства міста»
були затверджені норми витрат питної
води на господарсько-побутові потреби
по місту Кременчуку, дію яких
продовжують кожного року рішеннями
Кременчуцької міської ради, тобто 10,5 м.
куб.( в тому числі і на підігрів води) на
одну особу з урахуванням кількості
зареєстрованих мешканців.

У відповідності до рішення
Кременчуцької міської ради № 91 від
06.02.2004 року «Про встановлення норми
водоспоживання на комунально-побутові
потреби населення у помешканнях з
внутрішнім водопроводом і
каналізацією та централізованим
гарячим водопостачанням» залишено
розрахунки за холодну воду, яка іде на
гаряче водопостачання, за комунальним
підприємством «Кременчукводоканал» до
законодавчого врегулювання питання
розрахунків між тепло- і
водопостачальними підприємствами.
Розрахунки за підігрів холодної води
для послуг гарячого водопостачання
залишено за комунальним підприємством
«Теплоенерго» та відкритим
акціонерним товариством
«Полтаваобленерго». Доручено
колективному підприємству
науково-виробничій фірмі «Виробничі
автоматизовані системи» нараховувати
кошти, зібрані з населення за холодну
воду, яка іде на холодне і гаряче
водопостачання за нормою (10,5 куб. м. в
місяць) комунальному підприємству
«Кременчукводоканал». Кошти, які
надходять за підігрів води направляти
на рахунки відкритого акціонерного
підприємства «Полтаваобленерго» та
комунального підприємства
«Теплоенерго» на підставі існуючих між
підприємствами домовленостей.

Позивач ОСОБА_1 в 2011 році зверталася до
Автозаводського райсуду з позовною
заявою про визнання протиправними дій,
бездіяльності виконавчого комітету
Кременчуцької міської ради і про
визнання незаконним та не чинним
рішення міськради від 31.12.2010 року № 1007
«Про встановлення тарифів на послуги з
централізованого опалення і
постачання гарячої води /підігрів води/
відкритому акціонерному товариству
«Полтаваобленерго» для населення».
Постановою Автозаводського районного
суду від 19.12.2011 року в позові ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Кременчуцької міської ради було
відмовлено. Ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 04.09.2012 року апеляційну скаргу було
залишено без задоволення, а постанову
Автозаводського районного суду від
19.12.2011 року - без змін.

Позивач ОСОБА_1 посилається на п. 3.13
Правил користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України, але це
посилання є необґрунтованим в зв'язку з
тим, що ці Правила є обов'язковими для
всіх юридичних осіб незалежно від форм
власності і підпорядкування та
фізичних осіб - підприємців, що мають у
власності, господарському віданні або
оперативному управлінні об'єкти,
системи водопостачання та
водовідведення, які безпосередньо
приєднані до систем централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення і з якими виробником
укладено договір на отримання питної
води, скидання стічних вод. Позивачу
ОСОБА_1 надаються послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення як фізичній особі.

Стосовно посилання на Постанову КМУ №
955 від 10.07.2006 року «Про затвердження
Порядку формування тарифів на
виробництво, транспортування,
постачання теплової енергії та послуги
з централізованого опалення і
постачання гарячої води», то ці
посилання є безпідставними, так як дана
Постанова втратила чинність ще в 2011
році.

У відповідності до Закону України «Про
державне регулювання у сфері
комунальних послуг» органом
державного регулювання у сфері
комунальних послуг є національна
комісія, що здійснює державне
регулювання у сфері комунальних
послуг.

Статтею 3 цього Закону передбачено, що
основним завданням Комісії є
здійснення державного регулювання
діяльності суб'єктів природних
монополій та суб'єктів господарювання
на суміжних ринках.

Згідно ст. 6 Закону до повноважень
Комісії віднесено, зокрема:

ліцензування господарської діяльності
з централізованого водопостачання та
водовідведення в обсягах, що
перевищують рівень, який
встановлюється умовами та правилами
провадження господарської діяльності
(ліцензійними умовами);

встановлення тарифів на комунальні
послуги суб'єктам природних монополій
та суб'єктам господарювання на
суміжних ринках, ліцензування
діяльності яких здійснюється Комісією.

Отже, Комісія встановлює тарифи
суб'єктам природних монополій та
суб'єктам господарювання на суміжних
ринках, які виробляють зазначені
послуги.

Постановою Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
комунальних послуг (НКРЕ) від. 10.02.2012
року № 75 «Про встановлення тарифів на
послуги з централізованого
водопостачання та водовідведення КП
«Кременчукводоканал» були переглянуті
та встановлені тарифи:

а) на послуги з централізованого
водопостачання:

- для потреб населення - 2,07 грн. за 1
куб. м (без ПДВ);

б) на послуги з централізованого
водовідведення:

- для потреб населення - 1,93 грн. за куб.
м (без ПДВ)

Ця постанова набрала чинності 01.03.2012
року.

З метою забезпечення єдиного для всіх
регіонів підходу до формування тарифів
у сфері житлово-комунальних послуг
Кабінетом Міністрів України видано
постанову від 01.06.2011 року № 869 «Про
забезпечення єдиного підходу до
формування тарифів на
житлово-комунальні послуги» (набрала
чинності з 18.08.2011 р.), якою, зокрема,
затверджено Порядок формування
тарифів на централізоване
водопостачання та водовідведення.

Цей Порядок застосовується під час
установлення Комісією та органами
місцевого самоврядування
(уповноваженими органами) тарифів на
централізоване водопостачання та
водовідведення для суб'єктів природних
монополій, а також для суб'єктів
господарювання на суміжних ринках, які
провадять або мають намір провадити
господарську діяльність з
централізоване водопостачання та
водовідведення.

Відповідно до пункту 7 даного Порядку у
разі зміни протягом строку дії тарифів
обсягу окремих витрат, пов'язаних із
провадженням ліцензованої діяльності
з централізоване водопостачання та
водовідведення, з причин, які не
залежать від ліцензіата, зокрема
збільшення або зменшення податків і
зборів, мінімальної заробітної плати
та амортизаційних відрахувань,
підвищення або зниження цін і тарифів
на паливно-енергетичні та інші
матеріальні ресурси, може проводитися
перерахування тарифів шляхом
коригування лише тих складових частин
структури тарифів, за якими відбулися
цінові зміни в бік збільшення або
зменшення.

Таким чином, на законодавчому рівні
створена і діє на усій території
України єдина методологія обчислення
тарифів на житлово-комунальні послуги
та функціонує система контролю за її
дотриманням.

Керуючись Законом України «Про
природні монополії», Законом України
«Про житлово - комунальні послуги»,
Законом України «Про державне
регулювання у сфері комунальних
послуг», Постановою КМУ «Про
забезпечення єдиного підходу до
формування тарифів на
житлово-комунальні послуги», ст.ст. 14, 57
- 59, 60, 208, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до
Комунального підприємства
«Кременчукводоканал» про порушення
комунальним підприємством
«Кременчукводоканал» прав споживача
та про зобов'язання повернути майно,
набуте без достатньої правової
підстави - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Полтавської області
через Автозаводський районний суд
міста Кременчука шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ: