Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/961/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Мурашко С. І.
УХВАЛА

Іменем України

10.04.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Мурашка С.І.

суддів - Бубличенко В.П., Сукач Т.О.

при секретарі - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод в користуванні
житлом шляхом виселення, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Кіровського районного суду міста
Кіровограда від 05 лютого 2014 року і

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2013 року ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3
та просила усунути перешкоди в
користуванні належним їй житловим
будинком, який знаходиться в АДРЕСА_1,
шляхом виселення ОСОБА_3, без надання їй
іншого житлового приміщення.

Зазначала, що вона є власником 13/25
частин зазначеного будинку з
відповідною частиною надвірних
будівель і разом з нею проживає
відповідачка, яка є її дочкою та яка
чинить їй перешкоди у користуванні
будинком, ображає її, веде аморальний
спосіб життя свідками чого є її онуки.

Вважає, що відповідачка підлягає
виселенню з підстав визначених ст.116 ЖК
України.

Також, підставою для виселення є
те, що вона не давала згоди на
реєстрацію відповідачки в належній їй
частині будинку.

Рішенням Кіровського районного
суду міста Кіровограда від 05 лютого 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить рішення суду першої інстанції
скасувати з підстав порушення норм
матеріального та процесуального права
і ухвалити нове рішення по суті
позовних вимог.

В суді апеляційного суду ОСОБА_2
та її представник ОСОБА_4 підтримали
апеляційну скаргу з посиланням на
викладені в ній обставини, ОСОБА_3
заперечувала проти доводів
апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши
доповідача, дослідивши матеріали
справи та перевіривши наведені в
скарзі доводи, відповідно до ст.303 ЦПК
України, вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
на підставі договору дарування від
05.05.1993 року ОСОБА_2 є власником 13/25
частин будинку АДРЕСА_1 (а.с.6-8).

З 19.08.1997 року в зазначеному будинку
зареєстрована відповідачка ОСОБА_3
(а.с.10).

За місцем проживання відповідачка
характеризується позитивно,
наркологічних захворювань немає, до
кримінальної відповідальності не
притягувалась, з приводу її
протиправної поведінки до
правоохоронних органів ніхто не
звертався (а.с.19-21, 33а).

Власник майна, як зазначено у ст. 391 ЦК
України має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Однак, частиною першою ст. 165 ЖК України
передбачено, що члени сім'ї власника
будинку, які проживають разом з ним у
будинку, що йому належить, користуються
жилим приміщенням нарівні з власником
будинку, якщо при їх вселенні не було
іншої угоди про порядок користування
жилим приміщенням.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до
членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
частині другій ст. 64 цього Кодексу.
Припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням.

Встановлено, що відповідачка є дочкою
позивачки та вселилася до спірного
будинку як член сім'ї останньої й
відповідно набула прав і обов'язків,
передбачених ст. 156 ЖК України.

Підстави виселення членів сім'ї
(колишніх членів сім'ї) власника
будинку передбачені статтею 157 ЖК
України та частиною першою ст. 116 ЖК
України.

Зокрема, виселення відповідно до ч. 1 ст.
116 ЖК Україниможе мати місце, якщо
наймач, члени його сім'ї або інші особи,
які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематичним
порушенням правил співжиття роблять
неможливим для інших проживання з ними
в одній квартирі чи в одному будинку, а
заходи запобігання і громадського
впливу виявились безрезультатними,
виселення винних на вимогу власника
або інших заінтересованих осіб
проводиться без надання іншого жилого
приміщення.

Таким чином, для застосування норми
цієї статті необхідна наявність двох
умов: систематичне порушення правил
співжиття, а також вжиття заходів
попередження або громадського впливу,
які не дали позитивних результатів.

Під заходами впливу мається на увазі
заходи попередження, що застосовуються
судами, прокурорами, органами
внутрішніх справ, адміністративними
комісіями, а також заходи громадського
впливу, вжиті на зборах жильців будинку
чи членів ЖБК, трудових колективів
тощо.

Частиною 1 ст.60 ЦПК України встановлено
обов'язок кожної сторони довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і за перечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

На підтвердження позовних вимог
позивачкою не надано належних на
допустимих доказів, що відповідачка
систематично порушувала правила
співжиття, в зв'язку з чим до неї
вживалися заходи попередження або
громадського впливу, а тому суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про відсутність підстав для виселення
відповідачки з підстав визначених
ст.ст.157,116 ЖК України, а також з підстав
визначених ч.1 ст.405 ЦК України, на які
позивачка посилалася в позовній заяві.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
в цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду
міста Кіровограда від 05 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності з моменту її проголошення і
може бути оскаржена у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді