Провадження №2-з/193/8/14
У Х В А Л А

02 квітня 2014 року
смт. Софіївка

Суддя Софіївського районного
суду Дніпропетровської області
Шумська О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1
про забезпечення позову та доказів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Софіївського
районного суду Дніпропетровської
області із заявою про забезпечення
позову та доказів і просить заборонити
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 обробляти земельну
ділянку; витребувати із Софіївського
РАЦ, Софіївської державної
нотаріальної контори та Реєстраційної
служби Софіївського районного
управління юстиції інформацію та
документи.

Ознайомившись із заявою про
забезпечення позову та доказів, а також
із матеріалами цивільної справи, суд
приходить до наступного висновку на
підставі нижчевикладеного.

Заявник об'єднав дві вимоги в одній
заяві, при цьому сплачено судовий збір
лише у розмірі 121,80 грн.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України особи, які
беруть участь у справі і вважають, що
подання потрібних доказів є неможливим
або у них є складнощі в поданні цих
доказів, мають право заявити
клопотання про забезпечення цих
доказів. До клопотання про
забезпечення доказів додається
документ про сплату судового збору.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити заходи забезпечення позову,
при цьому в заяві про забезпечення
позову повинно бути зазначено: причини,
у зв'язку з якими потрібно забезпечити
позов; вид забезпечення позову, який
належить застосувати, з обґрунтуванням
його необхідності; інші відомості,
потрібні для забезпечення позову. Та ж
норма цивільно-процесуального
законодавства встановлює, що
забезпечення позову допускається, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду, а отже
встановлює обов'язок для особи, яка
звертається до суду із заявою про
забезпечення позову, довести
необхідність вчинення судом таких
процесуальних дій.

Зазначені вимоги процесуального
закону не були виконані належним чином
позивачем при поданні ним відповідної
заяви, а викладені в заяві підстави є
неналежно обґрунтованими, а отже не є
достатніми для задоволення цієї заяви.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 152 ЦПК України,
види забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

У поданій до суду заяві про
забезпечення позову не зазначено, в
кого, де знаходиться майно та чим
підтверджується належність на праві
власності відповідачу майна. Також не
вказано для чого необхідно забезпечити
позов і докази та який саме позов;
неточно вказано назви організацій,
установ із яких необхідно отримати
докази.

Заявником вказано, що він звертався до
Софіївського РВ ГУ МВС України в
Дніпропетровській області із заявою
про самоуправство, однак не вказані
результати такого звернення.

Відсутність зазначених відомостей у
заяві про забезпечення позову
позбавляє суд дійти висновку про
наявність достатньо обґрунтованого
припущення, що невжиття заходів
забезпечення позову може у майбутньому
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду, а також робить
неможливим виконання такої ухвали.

Згідно із ч. 8 ст. 153 ЦПК України суд,
встановивши, що заяву про забезпечення
позову подано без додержання вимог
статті 151 цього Кодексу, повертає її
заявнику, про що постановляє ухвалу.

Частиною 3 ст. 153 ЦПК України
передбачено, що забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27.12.2006 року
№9 «Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» забезпечення
позову допускається на будь-якій
стадії розгляду справи після відкриття
провадження у ній.

Заява про забезпечення позову та
доказів подана одночасно з позовною
заявою до відкриття провадження у
справі. Оскільки на день подачі заяви
про забезпечення позову та доказів
провадження у справі не відкрито, тому
заяву про забезпечення позову слід
повернути.

Враховуючи викладене, суд
приходить до висновку, що в заяві
відсутні всі необхідні дані для
вирішення питання про забезпечення
позову, а як наслідок - заява про
забезпечення позову підлягає
поверненню.

Заявник не позбавлений
можливості, усунувши вказані недоліки
заяви про забезпечення позову,
повторно звернутися до суду.

Згідно п. 2 ч. 1 ст.7 Закону України «Про
судовий збір» від 8 липня 2011 року N3674-VI, в
разі повернення заяви, сплачена сума
судового збору повертається за ухвалою
суду.

Керуючись ст.ст. 151- 153 ЦПК України,
-

У Х В А
Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення
позову та доказів повернути заявнику.

Зобов'язати Управління Державної
казначейської служби України у
Софіївському районі Дніпропетровської
області повернути ОСОБА_1 сплачений
судовий збір згідно квитанції № 155 від
28.03.2014 року - 121,80 грн.

Ухвала може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного суду
через Софіївський районний суд шляхом
подачі в 5 денний строк з дня
проголошення ухвали апеляційної
скарги.

Суддя: