Справа № 301/595/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е
М У К Р А Ї Н И

"14" квітня 2014 р.
м.
Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської
області в особі головуючої Пітерських
М.О., при секретарі Халак Л.Ю., з участю
позивача ОСОБА_1, представника
відповідача Микити М.Ф., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м.Іршава справу за позовом
ОСОБА_1 до Національного природного
парку «Зачарований край» с. Ільниця
Іршавського району про скасування
дисциплінарного стягнення та
відшкодування моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Іршавського
районного суду з позовом до
Національного природного парку
«Зачарований край» с. Ільниця
Іршавського району про скасування
наказу директора №133-к від 13 грудня 2013
року про накладення дисциплінарного
стягнення у виді догани та
відшкодування моральної шкоди у
розмірі 3000 грн.

Позов мотивовано тим, що 28.10.2013 року
позивач отримав доручення директора
підприємства відібрати пояснення у
лісників ОСОБА_3 та ОСОБА_4, помічників
лісничих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з приводу
невиконання останніми вимог наказів
про проведення фенологічних
спостережень, а також надати
пропозиції з цього приводу. На
виконання доручення директора 30.10.2013
року позивач відібрав письмові
пояснення у ОСОБА_5 та ОСОБА_6, зняв
копії відповідних наказів, які того ж
дня передав головному лісничому
Симканичу В.М., який виконував обов'язки
директора. Щодо письмових пояснень
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, вони такі давати
відмовилися, оскільки дали пояснення
директору усно. Вважав, що свої
посадові обов'язки виконав належним
чином, тому підстав для притягнення
його дисциплінарної відповідальної не
було. Крім того вважав, що пропущено
строки накладення стягнення. Просив
скасувати наказ №133-к від 13.12.2013 року, а
також стягнути з відповідача в його
користь 3000 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позов підтримав у повному обсязі та
пояснив, що свої посадові обов'язки він
виконував належним чином. Доручення
директора від 28.10.2013 року він виконав у
повному обсязі, а саме: відібрав
письмові пояснення від ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, зняв копії відповідних наказів
та в усній формі пояснив головному
лісничому Симканичу М.І. про
невідповідність вказаних у доповідній
записці ОСОБА_9 наказів змісту
доповідної записки, також про відмову
лісничих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від дачі
письмових пояснень. Останні пояснили,
що дали пояснення директору усно і той
їм дозволив не давати письмових
пояснень. Зібрані пояснення та копії
наказів він 30.10.2013 року передав
Симканичу М.І. Вважав, що дисциплінарне
стягнення на нього було накладено
безпідставно, як помста за моральну
підтримку незаконно звільненого
працівника. Вважав також, що
дисциплінарне стягнення було на нього
накладено після закінчення місячного
строку, який слід рахувати з 30.10.2013 року.
Просив скасувати наказ про оголошення
йому догани. Також вважав, що внаслідок
незаконного накладення
дисциплінарного стягнення йому
заподіяно моральну шкоду, яка
проявилася у погіршенні стану його
здоров'я і перенесених хвилюваннях.
Таку оцінив у 3000 грн., які просив
стягнути з відповідача.

Представник відповідача Микита М.Ф.
позов не визнала та пояснила, що 28.10.2013
року позивач, як інспектор з кадрів,
отримав доручення директора про
відібрання пояснень від лісничих та
внесення пропозицій щодо вирішення
питання, порушеного у доповідній
записці ОСОБА_9 Свої посадові обов'язки
позивач не виконав, оскільки письмові
пояснення відібрав тільки від двох із
чотирьох лісничих та не вніс
відповідних пропозицій. Внаслідок
неналежного виконання обов'язків,
після наданих ОСОБА_1 28.11.2013 року
письмових пояснень, наказом директора
від 13.12.2013 року на позивача накладено
дисциплінарне стягнення у виді догани.
Вважала, що стягнення накладено у
передбачений законом строк, тобто
протягом місяця, оскільки днем
виявлення дисциплінарного проступку
слід вважати 28.11.2013 року - день
відібрання від ОСОБА_1 письмових
пояснень, в яких він фактично визнав
факт неналежного виконання доручення
директора. Просила відмовити в
задоволенні позову.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що чув, як
лісничий ОСОБА_4, на пропозицію ОСОБА_1
надати письмові пояснення з приводу не
виконання обов'язків по веденню
фенологічних спостережень, розповів
про свою усну розмову з директором. Зі
слів ОСОБА_4 директор дозволив
лісничому не писати письмові
пояснення.

Свідок ОСОБА_4 суду показав, що після
пропозиції позивача надати письмові
пояснення з приводу не виконання
наказу по веденню фенологічних
спостережень, він пішов до директора та
надав йому усні пояснення. Після
розмови з директором, той дозволив йому
не писати пояснення, тому свідок
відмовився від дачі пояснень ОСОБА_1

Заслухавши пояснення сторін, покази
свідків, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши повно і всебічно обставини,
на які сторони посилалися, як на
підставу своїх вимог та заперечень,
оцінивши докази сторін на ствердження
цих обставин в їх сукупності, суд
вважає позовні вимоги задовольнити
частково, виходячи з наступного.

Наказом №39-к від 04.11.2010 року ОСОБА_1
прийнято на роботу в Національний
природний парк «Зачарований край» на
посаду інспектора з кадрів ( а.с. 6).

Згідно п.п. 4.17, 4.18, 4.20 Посадової
інструкції інспектора з кадрів,
затвердженого 03.01.2011 року директором
НПП «Зачарований край», ОСОБА_1 повинен
був здійснювати контроль за станом
трудової дисципліни і дотриманням
працівниками внутрішнього трудового
розпорядку; вести облік порушень
трудової дисципліни і контролювати
своєчасність прийняття
адміністрацією, громадськими
організаціями і трудовими колективами
відповідних мір; виконувати разові
службові доручення керівника установи
( а.с. 33-34).

В судовому засіданні встановлено, що
28.10.2013 року директор НПП «Зачарований
край» доручив ОСОБА_1 відібрати
пояснення у чотирьох працівників
підприємства з приводу не виконання
ними вимог наказів про щорічне ведення
фенологічних спостережень, а також
внести відповідні пропозиції. Про дане
доручення свідчить резолюція на
службовій записці заступника
директора по науковій роботі ОСОБА_9
від 28.10.2013 року, що була адресована
позивачу ( а.с. 7). Зі змісту вказаної
службової записки вбачається, що
пояснення повинні були відібрані від
лісників ОСОБА_3 та ОСОБА_4, помічників
лісничих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Дану
обставину підтвердив в судовому
засіданні і сам позивач.

Як вбачається з пояснень самого
позивача та показів свідків ОСОБА_10 та
ОСОБА_4 позивачем були відібрані
пояснення тільки від ОСОБА_5 та ОСОБА_6
Лісничі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від дачі
письмових пояснень відмовилися,
пояснивши ОСОБА_1, що вони вже надали
директорові пояснення усно.

При цьому, акту про відмову працівників
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від дачі письмових
пояснень щодо неналежного виконання
трудових обов'язків інспектором з
кадрів ОСОБА_1 складено не було. Проти
даного факту не заперечував і сам
позивач.

З пояснень ОСОБА_1 вбачається також, що
письмових пропозицій він не писав,
оскільки 30.10.2013 року ним були надані
Симканичу М.І. усні пояснення про те, що
вказані у службовій записці ОСОБА_9
накази не мають відношення до
проведення фенологічних спостережень
і обов'язків по їх веденню на лісників
покладено не було.

З пояснень представника відповідача
вбачається, що неналежне виконання
інспектором з кадрів ОСОБА_1 своїх
посадових обов'язків, внаслідок чого на
нього накладено дисциплінарне
стягнення у виді догани, проявилося у
не виконанні ним у повному обсязі
доручення директора від 28.10.2013 року
щодо відібрання письмових пояснень та
дачі пропозиції, а саме: пояснення були
відібрано тільки у двох з чотирьох
лісничих та не надано письмові
пропозиції.

Однак, як встановлено в судовому
засіданні, матеріали, що були зібрані в
ході виконання доручення директора від
28.10.2013 року (пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
копії відповідних наказів), ОСОБА_1
передав головному лісничому Симканичу
М.І., який у разі відсутності директора
виконує його обов'язки, 30.10.2013 року.

Перевірка обставин, викладених у
службовій записці заступника
директора ОСОБА_9 від 28.10.2013 року, щодо
невиконання працівниками вимог
наказів про ведення фенологічних
спостережень проводилася 31 жовтня 2013
року головним лісничим Симканичем М.І.
за участі

заступника директора ОСОБА_9 Про таке
свідчать і письмові пояснення ОСОБА_5
та ОСОБА_6, дані в ході проведеного на
підприємстві службового розтеження та
які приєднані до матеріалів справи (
а.с. 59, 60).

Отже, факт неналежного виконання
інспектором з кадрів ОСОБА_1 доручення
директора від 28.10.2013 року щодо
відібрання пояснень у лісничих,
фактично був виявлений 31 жовтня 2013
року, хоча письмові пояснення від
ОСОБА_1 були відібрані тільки 28.11.2013
року ( а.с. 9).

За таких обставин, посилання
представника відповідача на те, що
дисциплінарний проступок ОСОБА_1 був
виявлений тільки 28.11.2013 року і саме з
цього часу повинен підліковуватися
строк застосування стягнення, є
безпідставним.

Згідно ч.1 ст. 148 КЗпП України,
дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.

Оскільки виявлення проступку
відбулося 31 жовтня 2013 року,
роботодавець міг застосувати
дисциплінарне стягнення до 30 листопада
2013 року. В цей період ОСОБА_1 у відпустці
чи на лікарняному не перебував.

Як встановлено в судовому засіданні,
наказ директора Національного
природного парку «Зачарований край»
№133-к про застосування відносно ОСОБА_1
дисциплінарного стягнення у виді
догани був виданий 13 грудня 2013 року
(а.с.5), тобто після спливу строку
застосування дисциплінарного
стягнення.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування
наказу №133-к від 13.12.2013 року є
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню.

В частині вимог про відшкодування
моральної шкоди, суд вважає у
задоволенні позову відмовити, виходячи
з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, у тому числі, у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП,
відшкодування власником моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Позивач вважав, що діями відповідача
йому заподіяно моральну шкоду, яку
оцінив у 3000 грн.

Згідно ст. ч.1 ст. 60 УПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Дані обставини мають доводитися
належними та допустимими доказами.

З пояснень позивача вбачається, що
внаслідок незаконного притягнення до
дисциплінарної відповідальності,
порушено його трудові права, що привело
до значних моральних страждань, втрати
впевненості в завтрашньому дні, а також
погіршенні стану здоров'я. При цьому,
належних доказів на підтвердження
заподіяння йому моральної шкоди суду
не надав.

Виписку з медичної карти амбулаторного
хворого ОСОБА_1 від 12.03.2014 року та
довідку лікаря від 16.12.2013 року №220 як
докази погіршення стану здоров'я
позивача, що сталося внаслідок
накладення на нього дисциплінарного
стягнення, суд до уваги не приймає,
оскільки з даної ж виписки вбачається,
що ОСОБА_1 хворіє протягом 2 років та
неодноразово раніше (до 13.12.2013 року)
лікувався ( а.с. 14, 22, 41). Тобто, звернення
до лікаря 12.03.2014 року не обов'язково
пов'язано з погіршенням стану здоров'я
позивача внаслідок оголошення йому
догани.

За таких обставин, суд вважає позовні
вимоги ОСОБА_1 про заподіяння йому
моральної шкоди не доведеними і такими,
що не підлягають задоволенню.

Позивач ОСОБА_1 при пред'явленні позову
був звільнений від сплати судового
збору на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону
України "Про судовий збір".

Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, з
урахуванням положень ст.ст. 80 ч.1 п.10 та 88
ч.1 ЦПК України та п.1 ч.2 ст. 4 ЗУ «Про
судовий збір», суд вважає стягнути з
відповідача в користь держави судовий
збір в розмірі 243 грн. 60 коп., тобто
пропорційно до задоволених позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 139, 142, 147, 148, 150, 231
Кодексу законів про працю України,
ст.ст.10, 11, 15, 57-60, 88 ч.3, 208, 209, 212-215, 218, 292, 294
ЦПК України,

рішив:

Позов задовольнити частково.

Наказ директора Національного
природного парку «Зачарований край»
№133-к від 13 грудня 2013 року про
застосування відносно ОСОБА_1
дисциплінарного стягнення у виді
догани - скасувати.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Національного природного
парку «Зачарований край» с. Ільниця
Іршавського району в користь держави 243
(двісті сорок три) грн. 60 коп. судового
збору.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Закарпатської області через цей
районний суд.

Головуючий :
М. О. Пітерських