АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у першій інстанції
Апеляційне провадження №22-ц/796/4940/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача
АнтоненкоН.О.,

суддів
Волошиної В.М., Шкоріної
О.І., при
секретарі Слащуку
А.С.,

за участю представника
відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 17 лютого 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення
коштів.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення представника відповідача,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 17 лютого 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_5 задоволені: з
ОСОБА_4 на його користь стягнуто 1643,83грн
процентів за користування чужими
грошовими коштами у період з 19.09.2012 по
28.10.2013 та 229,40грн судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що
17.08.2012 ОСОБА_4 взяв у борг у ОСОБА_5
20000,00грн, які згідно розписки
зобов'язався повернути до 17.09.2012. У
зв'язку з невиконанням зобов'язань за
договором позики рішенням
Деснянського районного суду м. Києва
від 03.12.2012 вказана сума стягнута з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5

Враховуючи наведене та на підставі
ст.ст.536,1048 ЦК України суд вважав
обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_5
про стягнення з ОСОБА_4 процентів за
користування позикою у період з 19.09.2012
по час звернення до суду з позовом
28.10.2013.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 17.02.2014 та ухвалити нове, яким у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_5
відмовити у повному обсязі.
Посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

У судовому засіданні представник
відповідача просив задовольнити
апеляційну скаргу з наведених у ній
доводів. Позивач, належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи, в судове засідання не з'явився,
заяв і клопотань до апеляційного суду
не подав, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК
України не перешкоджає розглядові
справи.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
заявлених у суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду першої інстанції у даній
справі - залишенню без змін з наступних
підстав.

Предметом спору у даній справі є
стягнення процентів за договором
позики.

Факт укладення сторонами 17.08.2012
договору позики на суму 20000,00грн, а
також факт неповернення позичених
коштів в обумовлений договором позики
строк встановлений рішенням
Деснянського районного суду м. Києва
від 03.12.2012, що набрало законної сили, про
стягнення вказаної суми на користь
позикодавця.

За загальною нормою зобов'язального
права боржник зобов'язаний сплачувати
проценти за користування чужими
грошовими коштами, якщо інше не
встановлено договором між фізичними
особами, розмір яких встановлюється
договором, законом або іншим актом
цивільного законодавства (ст.536 ЦК
України).

Таке ж правило міститься у спеціальній
нормі, що регулює правовідносини за
договором позики: ч.1 ст.1048 ЦК України
регламентує право позикодавця на
одержання від позичальника процентів
від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
договором позики між сторонами від
17.08.2012 не передбачено, що за цим
договором позикодавець не має права на
одержання від позичальника процентів
від суми позики, як не передбачено
розмір і порядок одержання процентів.
За таких обставин позикодавець має
право на одержання процентів за
користування грошовими коштами на
підставі закону, а розмір процентів
підлягає визначенню відповідно до ч.1
ст.1048 ЦК України на рівні облікової
ставки Національного банку України,
адже згідно положень п.1) ч.2 ст.1048 ЦК
України укладений сторонами договір
позики не вважається безпроцентним як
такий, що укладений на суму, що
перевищує п'ятдесятикратний розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян.

З огляду на викладене правильним є
висновок суду першої інстанції про
обгрунтованість позовних вимог та
наявність підстав для їх задоволення.
Доводи апеляційної скарги в цій
частині не грунтуються на положеннях
закону і спростовуються встановленими
судом обставинами, а тому не
заслуговують на увагу. Помилковою є
позиція відповідача та його
представника про те, що проценти за
користування грошима є штрафною
санкцією.

Враховуючи, що у передбачений
договором строк до 18.09.2012 боржник не
повернув суму боргу, правильним є
висновок суду про стягнення з ОСОБА_4 на
користь позивача процентів за
користування грошовою сумою в 20000грн за
період з 19.09.2012 по день звернення ОСОБА_5
до суду з даним позовом - до 28.10.2013 у
зазначеному та правильно
розрахованому ним розмірі (ас2зворот).

Доводи представника позивача про те, що
на момент ухвалення оскаржуваного
рішення ОСОБА_4 повернув ОСОБА_5 11000грн
(згідно наданих апеляційному суду
квитанцій про це) не заслуговують на
увагу, адже їх повернення відбулося 14
та 21 січня 2014 року - тобто, поза межами
періоду (19.09.2012 - 28.10.2013), визначеного
позивачем, вимоги якого задоволені
судом у межах пред'явленого позову.

За таких обставин колегія приходить до
висновку, що суд першої інстанції повно
та всебічно з'ясував обставини, на які
сторони посилались як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених наявними в матеріалах
справи та досліджених у судовому
засіданні доказами, і, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, ухвалив
законне і обгрунтоване рішення.
Передбачених ст.309 ЦПК України підстав
для його скасування немає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.303,308,313,315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 17 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно, може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з моменту
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді
В.М.Волошина

О.І.Шкоріна

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

03110 м. Київ, вулиця Солом'янська, 2-а

Справа №761/29495/13-ц
Головуючий у першій інстанції
Гриньковська Н.Ю.

Апеляційне провадження №22-ц/796/4940/2014
Доповідач
Антоненко Н.О.

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна та резолютивна частини)

23 квітня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача
АнтоненкоН.О.,

суддів
Волошиної В.М., Шкоріної
О.І., при
секретарі Слащуку
А.С.,

за участю представника
відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 17 лютого 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення
коштів.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення представника відповідача,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія, керуючись ст.ст.303,308,313,315 ЦПК
України,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 17 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно, може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з моменту
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді
В.М.Волошина

О.І.Шкоріна