Номер провадження: 22-ц/785/3190/14
Номер справи місцевого суду: 496/276/13-ц
Головуючий у першій інстанції Пендюра
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Одеської області у складі:

головуючого судді:
Погорєлової С.О.

суддів: Сєвєрової Є.С.,
Цюри Т.В.

при секретарі
Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
заочне рішення Біляївського районного
суду Одеської області від 14 січня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про витребування майна з чужого
незаконного володіння,-

встановила:

Позивачка звернулася до відповідача із
позовом, в якому просила витребувати з
чужого незаконного володіння ОСОБА_3
земельну ділянку площею 0,06 га. АДРЕСА_1
та визнати за нею право власності на
вказану земельну ділянку. (а. с. 2-3) В
подальшому відповідачка зменшила
розмір позовних вимог і просить лише
витребувати вказану земельну ділянку з
незаконного володіння відповідача. (а.
с. 12-13)

В обґрунтування позову посилалася на
те, що їй на підставі державного акту
від 15.06.1995 року на праві власності
належить земельна ділянка площею 0,059
га, яка розташована на території
Нерубайської сільської ради
Біляївського району Одеської області в
АДРЕСА_1. З метою отримання
кадастрового номера в кінці 2011 року
вона звернулась до голови Нерубайської
сільської ради і до відділу
Держкомзему у Біляївському районі за
довідкою про реєстрацію її державного
акту в Книзі записів держактів,
ситуаційною схемою розташування
виділеної земельної ділянки та інші
необхідні для отримання кадастрового
номеру документи. Крім цього, позивачка
звернулась і до Біляївського
міжрайонного прокурора, який повідомив
про те, що її земельну ділянку було
перенумеровано з НОМЕР_1 на НОМЕР_1 і
надано іншій особі.

З цих підстав вона звернулась до
Одеського Окружного адміністративного
суду з позовом про визнання
протиправним і скасування рішення про
припинення її права власності на
земельну ділянку. В ході розгляду
справи вона дізналась, що її земельну
ділянку без скасування державного акту
було передано ОСОБА_4 і нею 04.04.2008 року
отримано державний акт серії ЯД №960581 і
присвоєно кадастровий номер №
:03:001:0493.

30.12.2009 року ОСОБА_4 подарувала спірну
земельну ділянку ОСОБА_3 Постановою
Одеського Окружного адміністративного
суду було визнано протиправним і
скасовано: рішення Нерубайської
сільської ради № 384-V від 26.06.2007 року в
частині передачі у приватну власність
ОСОБА_4 земельної ділянки; рішення
Нерубайської сільської ради
Біляївського району Одеської області
№ 561-V від 26.10.2007 року в частині
скасування рішення Нерубайської
сільської ради № 176 від 10.03.1994 року в
частині передачі їй у приватну
власність для ведення індивідуального
садівництва земельної ділянки НОМЕР_1.

Ухвалою суду від 11.02.2013 року в якості
забезпечення позову накладено арешт на
спірну земельну ділянку. (а. с. 33)

Ухвалою суду від 27.06.2013 року позов
ОСОБА_2 залишено без розгляду, у зв'язку
з її повторною неявкою до суду, яка
скасована ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 03.09.2013 року. (а. с. 65,
88-89)

Заочним рішенням Біляївського
районного суду Одеської області від 14
січня 2014 року в задоволенні позову
ОСОБА_2 - відмовлено. (а. с. 104-106)

В апеляційній скарзі апелянт просить
рішення скасувати, ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позов у
повному обсязі, посилаючись на його
необґрунтованість, неповне з`ясування
обставин, що мають значення для справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. (а. с. 108-109)

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України
встановлено, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з
того, що оскільки скасовано лише
рішення на підставі якого було видано
державний акт на спірну земельну
ділянку на ім'я ОСОБА_4, а державний акт
на спірну земельну ділянку, що
зареєстрований на ім'я ОСОБА_4 не
скасований і договір дарування від 30
грудня 2009 року, укладений між ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 є дійсним, не вбачається підстав
для витребування земельної ділянки,
так як право власності відповідача на
неї не припинено.

Проте, з таким висновком
погодитись не можна.

Відповідно до вимог ст. 658 ЦК України
право продажу товару, крім випадків
примусового продажу та інших випадків,
встановлених законом, належить
власникові товару. Якщо продавець
товару не є його власником, покупець
набуває право власності лише у випадку,
якщо власник не має права вимагати його
повернення.

Згідно зі ст. 330 ЦК України, якщо майно
відчужене особою, яка не мала на це
права, добросовісний набувач набуває
право власності на нього, якщо
відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно
не може бути витребувано у нього.

Відповідно до норм ст. 388 ЦК України
добросовісне придбання можливе тоді,
коли майно придбане не безпосередньо у
власника, а у особи, яка не мала права
відчужувати це майно. Наслідком угоди,
укладеної з таким порушенням, є не
двостороння реституція, а повернення
майна з чужого незаконного володіння
(віндикація).

Судом встановлено, що на підставі
державного акту про право приватної
власності на землю серії ІІ-ОД №078334,
виданого Нерубайською сільською радою
15 червня 1995 року, зареєстрованого в
державному реєстрі земель за № 780 від
22.05.1996 року, ОСОБА_2 на праві власності
належить земельна ділянка площею 0,059
га, яка розташована на території
Нерубайської сільської ради
Біляївського району Одеської області.
Вказана земельна ділянка під АДРЕСА_1
надана позивачу для індивідуального
садівництва.

В ході проведення інвентаризації
земельна ділянка під НОМЕР_1, що
належить позивачу, без скасування її
державного акту на право власності на
земельну ділянку була передана у
власність іншій особі - ОСОБА_4 на
підставі рішення Нерубайської
сільської ради Біляївського району
Одеської області № 384-V від 26.06.2007 року,
та видано Нерубайською сільської радою
Біляївського району Одеської області
ОСОБА_4 державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯД
№ 960581 від 04.04.2008 року, який
зареєстрований в книзі записів
державних актів про право власності за
№ 01.08.516.00369, кадастровий номер
:03:001:0493.

В подальшому ОСОБА_4, згідно
договору від 30.12.2009 року, подарувала
спірну земельну ділянку ОСОБА_3 (а. с. 8)

Указані обставини
встановлені судовим рішенням, і тому за
правилами ч. 3 ст. 61 ЦПК України не
доказуються при розгляді цієї справи.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 19 грудня 2012
року (справа № 1570/2357/2012) визнано
протиправним та скасовано рішення
Нерубайської сільської ради
Біляївського району Одеської області
№ 384-V від 26.06.2007 року в частині передачі
у приватну власність ОСОБА_4 земельної
ділянки площею 0,057 га, розташованої на
території Нерубайської сільської ради
Біляївського району Одеської області в
АДРЕСА_1. Визнано протиправним та
скасовано рішення Нерубайської
сільської ради Біляївського району
Одеської області № 561-V від 26.10.2007 року, в
частині скасування рішення
Нерубайської сільської ради № 176 від
10.03.1994 року у частині передачі в
приватну власність ОСОБА_2 земельної
ділянки НОМЕР_1 площею 0,059 га,
розташованої на території
Нерубайської сільської ради
Біляївського району Одеської області в
АДРЕСА_1.

Отже, власником спірної земельної
ділянки на теперішній час є ОСОБА_2, а у
ОСОБА_4 відпала правова підстава
володіння цім майном.

Колегія суддів вважає
помилковими висновки суду першої
інстанції про відсутність правових
підстав для задоволення позову у
зв'язку з наявністю у ОСОБА_4
державного акту на спірну земельну
ділянку і договору дарування від 30
грудня 2009 року, укладеного між ОСОБА_4
та ОСОБА_3

На правовідносини, які виниклі між
сторонами при укладанні договору
дарування від 30 грудня 2009 року
розповсюджує свою дію ЦК України.

Так, згідно вимогами ЦК України особа,
яка вважає , що її речові права
порушені, має право звернутися до суду
як з позовом про визнання відповідної
угоди недійсною (ст. ст. 215-235), так ї з
позовом про витребування майна з
чужого незаконного володіння. (ст. ст.
330,388)

Проте, на угоду, укладену з порушенням
вимог закону, не поширюється загальне
правило про наслідки недійсності
правочину, якщо сам закон передбачає
інші наслідки такого порушення.

Таким чином, права особи, яка вважає
себе власником майна, але не була
стороною договору, не підлягають
захистові шляхом задоволення позову до
добросовісного набувача з
використанням правового механізму,
установленого ст. ст. 215, 216 ЦК України.
Такий захист можливий лише шляхом
задоволення віндикаційного позову,
якщо є підстави, передбачені ст. 388 ЦК
України.

Право власника витребувати своє майно
у всіх випадках при володінні цим
майном набувачем без правових підстав
передбачено статтею 387 ЦК України, а
таке право власника витребувати своє
майно від добросовісного набувача у
випадку набуття його за безвідплатним
договором в особи, яка не мала право
його відчужувати, передбачено частиною
3 статті 388 ЦК України.

Аналізуючи наведене, оцінюючи зібрані
по справі докази в їх сукупності
колегія суддів робить висновок про те,
що позов ОСОБА_2 є обґрунтований і
підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_3
набув право власності безвідплатно в
особи, яка не мала право його
відчужувати, а відтак власник - ОСОБА_2 -
має право витребувати земельну
ділянку площею 0,06 га. АДРЕСА_1,
кадастровий номер :03:001:0493 у всіх
випадках.

При указаних обставинах, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
не визначився з виниклими між
сторонами правовідносинами,
застосував закон, який не підлягає
застосуванню, що відповідно, призвело
до неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим рішення Біляївського
районного суду Одеської області від 14
січня 2014 року підлягає скасуванню з
ухваленням нового по суті заявлених
позовних вимог.

Керуючись п. 2 ч.1 ст. 307, п. 3, 4 ч.1
ст. 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Біляївського районного суду
Одеської області від 14 січня 2014 року -
скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Витребувати від ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,06 га.
АДРЕСА_1, кадастровий номер
:03:001:0493.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Погорєлова С.О.

Судді
Сєвєрова Є.С.

Цюра Т.В.