Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №0604/2-1469/11
Доповідач Кочетов Л. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді
Кочетова Л.Г.,

суддів
Худякова А.М., Борисюка Р.М.,

за участю секретаря
Серветник Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Житомирі справу за
скаргою публічного акціонерного
товариства „Родовідбанк" про визнання
неправомірними дій державного
виконавця ВДВС Подільського районного
управління юстиції у м. Києві, визнання
постанови про стягнення виконавчого
збору незаконною та її скасування за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства „Родовідбанк"
на ухвалу Богунського районного суду м.
Житомира від 27 лютого 2014 року , -

в с т а н о в и л а :

В січні 2014 року ПАТ „Родовідбанк"
звернувся до суду з вказаною скаргою та
в обгрунтування вимог зазначив, що на
виконанні ВДВС Подільського районного
управління юстиції у місті Києві
знаходився виконавчий лист № 2-1469/12,
виданий 29.08.2012 року Богунським районним
судом м. Житомира про стягнення з АТ
„Родовідбанк" на користь ОСОБА_1
заборгованості в розмірі 126315,44 гривень.
Про наявність цього виконавчого
провадження, банку стало відомо лише
18.10.2013 року, оскільки не було надіслано
постанову про відкриття виконавчого
провадження. Коли банк дізнався про
наявність виконавчого провадження, ним
вже було сплачено значну суму боргу, а
згодом банк, в строк для самостійного
виконання рішення суду, доплатив решту
суми. 24.12.2013 року на адресу банку
надійшла постанова про закінчення
виконавчого провадження з причин
повного виконання рішення. В цей же
день стало відомо про наявність
постанови про стягнення з боржника
виконавчого збору з примусового
виконання виконавчого листа № 2-1469/12,
виданого 29.08.2012 року. Оскільки банк
добровільно в повному обсязі виконав
вимоги виконавчого листа, просив
визнати постанову про стягнення
виконавчого збору незаконною та її
скасувати, а дії держвиконавя, щодо її
винесення - неправомірними.

Ухвалою Богунського районного суду м.
Житомира від 27 лютого 2014 року закрито
провадження по справі на підставі п. 1 ч.
1 ст. 205 ЦПК України, оскільки даний спір
підвідомчий адміністративному суду.

В апеляційній скарзі представник
апелянта просить ухвалу суду
скасувати, а справу повернути до суду
першої інстанції для розгляду по суті,
посилаючись на порушення норм
процесуального та матеріального права.
Зазначає, що заявником оскаржується не
постанова про стягнення з боржника
виконавчого збору, а її окремий пункт.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 303 ЦПК України, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга
підлягає відхиленню, виходячи з
наступного.

Законом України «Про виконавче
провадження» та Законом України «Про
державну виконавчу службу»
врегульовані повноваження суб'єкта
оскарження відповідно суті скарги.
Відповідно ст. 181 КАС України визначені
особливості провадження у справах з
приводу рішень, дій або бездіяльності
державної виконавчої служби. Аналіз
норм законодавства свідчить, що орган
державної виконавчої служби є
суб'єктом владних повноважень.

Відповідно до роз'яснень пункту 6
Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України про
внесення змін до постанови Пленуму
ВАСУ від 13.12.2010 року № 3 року «Про
практику застосування
адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби» від 21.05.2012 року № 5, судам
необхідно враховувати, що постанови
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору та накладення штрафу
належать до видів відповідальності за
невиконання рішення самостійно та за
невиконання без поважних причин
рішення, що зобов'язує боржника вчинити
певні дії, та рішення про поновлення на
роботі. Виконавчий збір - це санкція
відповідальності майнового характеру,
що накладається на боржника за
невиконання рішення у строк,
встановлений для його самостійного
виконання. Для застосування
виконавчого збору виконавець приймає
постанову, яка, у разі її невиконання
самостійно, виконується примусово в
установленому Законом України «Про
виконавче провадження» порядку. За
змістом пункту 7 частини другої статті
17 Закону України «Про виконавче
провадження», постанови державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору, витрат на проведення виконавчих
дій та накладення штрафу є виконавчими
документами.

Тому слід ураховувати, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
справи з приводу оскарження постанов
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору, витрат, пов"язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій і накладенням штрафу,
прийнятих у виконавчих провадженнях
щодо примусового виконання усіх
виконавчих документів незалежно від
того яким органом, у тому числі судом
якої юрисдикції, вони видані. Також до
юрисдикції адміністративних судів
належать справи про бездіяльності
державної виконавчої служби, прийнятих
(вчинених, допущених) під час
примусового виконання постанов
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій і накладенням штрафу як
виконавчих документів в окремому
виконавчому провадженні.

Із тексту скарги вбачається, що
скаржник просить визнати незаконною та
скасувати саме постанову про стягнення
з боржника виконавчого збору, а також
визнати неправомірними дії державного
виконавця щодо її винесення, тому
посилання апелянта на те, що справа
повинна розглядатися по суті судом
загальної юрисдикції є безпідставними.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що ухвала про
закриття провадження у справі винесена
у відповідності до норм матеріального
та процесуального права та підстав для
скасування ухвали відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307, 308, 313-315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства „Родовідбанк"
відхилити.

Ухвалу Богунського районного суду м.
Житомира від 27 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього ж часу може
бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді