Справа № 2-310/13 Головуючий у І
інстанції Зінченко О.М.Провадження №
22-ц/780/2495/14 Доповідач у 2
інстанції ФінагєєвКатегорія 18
УХВАЛА

Іменем України

15 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Бевзюк М.М.

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на
рішення Обухівського районного суду
Київської області від 06 лютого 2013 року
за позовом ОСОБА_2 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про розірвання
договору та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2013 року позивач звернувся
до суду з позовом та просив розірвати
договір купівлі-продажу від 13.03.2012 року,
укладений між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 у
зв'язку з невиконанням останнім умов
договору; стягнути з відповідача на
користь позивача передоплату за
вищезазначеним договором, а також
штрафні санкції та пеню, що разом
становить 12 085 грн. 90 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13
березня 2012 року між ОСОБА_2 та ФОП
ОСОБА_1 було укладено договір
купівлі-продажу, згідно якого
відповідач зобов'язався передати
позивачу у власність комплект кухонної
меблі, вказаний у замовленні та ескізі
кухні. Відповідач був зобов'язаний
передати товар протягом 65 календарних
днів. Позивач виконав свої зобов'язання
за договором та сплатив відповідачу
передоплату у розмірі 9 800 грн. Загальна
вартість товару складає 12 711 грн. Однак,
станом на 20 грудня 2012 року ФОП ОСОБА_1
ухиляється від виконання умов
договору, на претензію позивача не
відповідає.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 06 лютого 2013 року
позов ОСОБА_2 задоволено. Розірвано
договір купівлі-продажу від 13.03.2012 року,
укладений між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
сплачені кошти у сумі 9 800 грн., 2 258 грн. 90
коп. штрафних санкцій та пені. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати рішення суду першої
інстанції через порушення норм
матеріального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову. В обґрунтування доводів
апеляційної скарги зазначає, що суд не
взяв до уваги те, що обов'язок із
повернення авансового платежу за товар
не наступає сам по собі у випадку
прострочення виконання продавцем
терміну доставки, а лише за умови
отримання продавцем від покупця
повідомлення про розірвання договору
та вимоги про повернення останньому
сплаченого авансу. Обов'язок щодо
повернення грошових коштів, отриманих
як передоплата, не можна розцінювати як
грошове зобов'язання в розумінні ст. 625
ЦК України. Таким чином, стягнення з
відповідача інфляційних витрат та 3%
річних є безпідставним. Докази про
направлення відповідачу повідомлення
про розірвання договору та вимоги про
повернення сплаченого авансового
платежу позивачем не надані.
Відповідач не заперечував проти
повернення позивачу коштів за умови
отримання від останнього остаточного
волевиявлення у належній формі.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом встановлено, що 13 березня 2012 року
між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 укладено
договір № 29, згідно якого останній
зобов'язався передати позивачу у
власність комплект кухонної меблі,
вказаний у замовленні та ескізі кухні,
а ОСОБА_2 зобов'язаний прийняти й
оплатити товар в порядку і на умовах,
передбачених договором.

У серпні 2012 року ОСОБА_2 направляв
відповідачу претензію про порушення
строків за договором купівлі-продажу, в
якій просив, зокрема, виконати
зобов'язання за договором та передати в
користування замовлений товар в
найменші строки, а також покрити
завдані збитки.

Згідно товарних чеків від 13.03.2012 року
було здійснено авансовий платіж за
договором № 29 у сумі 9 800 грн.

Згідно розрахунку штрафних санкцій та
пені сума заборгованості ФОП ОСОБА_1
перед ОСОБА_2 складає 12 058 грн. 90 коп., з
яких 9 800 грн. - авансовий платіж, 171 грн. 50
коп. - 3% річних від суми заборгованості
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань та 2 087 грн. 40 коп. пеня за
кожен день прострочення виконання
зобов'язання (а.с.5).

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції керувався
вимогами ст. ст. 509, 526, 530, 611, 612, 693 ЦК
України.

Колегія суддів погоджується по суті з
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

З матеріалів справи вбачається,
що згідно п. 4.2 договору № 29 ФОП ОСОБА_1
зобов'язався в обумовлений договором
строк передати ОСОБА_2 у власність
комплект кухонної меблі, вказаний у
замовленні та ескізі кухні.

Відповідно до ч. 1 ст. 665 ЦК України у
разі відмови продавця передати
проданий товар, покупець має право
відмовитись від договору
купівлі-продажу.

Оскільки відповідач не виконав
зобов'язання щодо передачі позивачу у
власність комплекту комплект кухонної
меблі, ОСОБА_2 обґрунтовано звернувся з
позовною вимогою про розірвання
договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо
продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати повернення суми
попередньої оплати.

Так, на виконання умов п. 6.3 договору №
29, ОСОБА_2 сплатив ФОП ОСОБА_1 авансовий
платіж у розмірі 9 800 грн. Враховуючи те,
що відповідач в обумовлений договором
строк не передав товар, сплачена
позивачем сума авансового платежу
підлягає поверненню.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.4 договору, укладеного між
сторонами, передбачено, що у разі
порушення продавцем строків доставки
товару або строків надання послуг
продавець виплачує покупцеві пеню у
розмірі 0,1 % за кожен день прострочення.

Таким чином, вимога ОСОБА_2 про
стягнення пені за весь час
прострочення виконання зобов'язань у
розмірі 2 087 грн. є правомірною та
підлягає до задоволення.

В апеляційній скарзі апелянт
зазначає, що суд безпідставно стягнув
інфляційні витрати та 3% річних. Однак, з
оскаржуваного рішення суду вбачається,
що на користь ОСОБА_2 було стягнуто 12 288
грн. 30 коп., з яких 9 800 грн. - передоплата
за договором купівлі-продажу, 2 087 грн. -
пеня, передбачена договором та 229 грн. 40
коп. - судовий збір.

3 % річних та інфляційні втрати у
розмірі 9 971 грн. 50 коп., відповідно до
наданого позивачем розрахунку, з ФОП
ОСОБА_1 не стягувалися.

Повідомлення про розірвання договору
та вимоги про повернення сплаченого
авансового платежу не є обов'язком
позивача. Судом встановлено, що ОСОБА_2
звертався з претензією до відповідача
щодо виконання зобов'язання за
договором та передання в користування
замовленого товару в найменші строки, а
також покриття завданих збитків. Однак,
знаючи про порушення умов договору ФОП
ОСОБА_1 дані порушення не усунув.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
розірвання договору, стягнення
сплаченого авансу та пені, рішення суду
є законним та обґрунтованим, а тому
підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Обухівського районного суду
Київської області від 06 лютого 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Фінагєєв В.О.

Судді:
Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.