АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2881/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Тананайська Ю. А. Доповідач -
Козлов С.П.Категорія 32
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 рокуКолегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого:
Козлова С.П.,

суддів:
Каратаєвої Л.О., Прозорової М.Л.,

при секретарі:
Савеленко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційні скарги Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця» та прокурора
Дніпропетровської області на рішення
Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 27 січня
2014 року по цивільній справі за позовом
прокурора м. Марганець в інтересах
ОСОБА_2 до Державного підприємства
«Придніпровська залізниця», ОСОБА_3,
Приватного акціонерного товариства
«Страхова група «ТАС» про
відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2013 року прокурор м. Марганець
в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом, в якому, уточнюючи позовні
вимоги в ході розгляду справи, просив
стягнути на користь ОСОБА_2 з
Державного підприємства
«Придніпровська залізниця», ОСОБА_3
солідарно моральну шкоду в сумі 100000
грн. та з Приватного акціонерного
товариства «Страхова група «ТАС» - 2550
грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що
внаслідок взаємодії джерел підвищеної
небезпеки, які належать відповідачам, в
результаті аварії, яка сталася 12 жовтня
2010 року на залізничному переїзді в с.
Городище в районі м. Марганець, ОСОБА_2
перебувала на лікуванні у результаті
стійкої втрати працездатності
внаслідок одержаних травм під час
аварії, їй встановлено 3 групу
інвалідності, чим завдано моральну
шкоду.

Рішенням Марганецького міського
суду Дніпропетровської області від 27
січня 2014 року стягнуто на користь
ОСОБА_2 з Державного підприємства
«Придніпровська залізниця», ОСОБА_3
солідарно в відшкодування моральної
шкоди 47450 грн. та з Приватного
акціонерного товариства «Страхова
група «ТАС» - 2550 грн., стягнуто з
Державного підприємства
«Придніпровська залізниця»,
Приватного акціонерного товариства
«Страхова група «ТАС», ОСОБА_3 по 81,20
грн. судового збору на користь держави.

В апеляційній скарзі посилаючись
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення та
неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права
Державне підприємство «Придніпровська
залізниця» просить скасувати рішення
суду в частині задоволених позовних
вимог до Державного підприємства
«Придніпровська залізниця» та
відмовити в їх задоволенні.

З підстав порушення судом норм
матеріального і процесуального права
прокурор Дніпропетровської області
просить скасувати рішення суду та
постановити нове рішення про
задоволення позову в повному обсязі.

Розглянувши справу в межах доводів
скарг, колегія суддів вважає, що вони
підлягають частковому задоволенню, а
рішення суду - зміні з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на
залізничному переїзді 115 км + 566 м
перегону Нікополь-Марганець
Криворізької дирекції залізничних
перевезень Придніпровської залізниці
в с. Городище в районі м. Марганець 12
жовтня 2010 року сталося зіткнення
електровоза ВЛ-8 № 1583 з рейсовим
автобусом БАЗ-А079 «Еталон», в
результаті чого загинуло 43 особи та 10
осіб травмовано, в тому числі,
постраждала ОСОБА_2 і перебувала на
лікуванні у результаті стійкої втрати
працездатності внаслідок одержаних
травм під час аварії, їй встановлено 3
групу інвалідності від загальних
захворювань за довідкою МСЕК № 591516 від
06 червня 2012 року, чим завдано моральну
шкоду.

За Актом розслідування причин та
обставин дорожньо-транспортної
пригоди, що сталася 12 жовтня 2010 року на
залізничному переїзді 115 км+566 м
перегону Нікополь-Марганець
Криворізької дирекції залізничних
перевезень Придніпровської залізниці
від 12-13 жовтня 2010 року, автобус БАЗ-А079
«Еталон», державний номер НОМЕР_1,
належить ПП «ОСОБА_3», перевізник ПП
«ІНФОРМАЦІЯ_1», ліцензія на перевезення
НОМЕР_2, дійсна до 29.11.2014 року, видана на
фізичну особу ОСОБА_3. Електровоз ВЛ-8
№1583. приписаний до Криворізького
локомотивного депо Придніпровської
залізниці, побудований 10.01.1967 на
Тбіліському електровозобудівному
заводі.

Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом
підвищеної небезпеки є діяльність
пов'язана з використання, зберіганням
або утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнанням,
використанням, що створює підвищену
небезпеку для особи, яка цю діяльність
здійснює, та інших осіб, шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка володіє
транспортним засобом на законних
підставах. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберіганням або
утриманням якого створює підвищену
небезпеку.

У відповідності до ч. 5 ст. 1187 ЦК України
особа, яка здійснює діяльність, що є
джерелом підвищеної небезпеки,
відповідає за завдану шкоду, якщо вона
не доведе, що шкоди було завдано
внаслідок непереборної сили або умислі
потерпілого.

Згідно ч. 2 ст. 1188 ЦК України якщо
внаслідок взаємодії джерел підвищеної
небезпеки було завдано шкоди іншим
особам, особи, які спільно завдали
шкоди, зобов'язані її відшкодувати
незалежно від їхньої вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 190 ЦК України
особи, спільними діями або
бездіяльністю яких було завдано шкоди,
несуть солідарну відповідальність
перед потерпілим.

Згідно п. 3 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 березня
1992 року N 6 «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» шкода заподіяна
кількома особами, відшкодовується
кожною з них в частині, заподіяної нею.
Особи, які спільно заподіяли шкоду,
тобто заподіяли неподільну шкоду
взаємопов'язаними, сукупними діями, або
діями з єдністю наміру, несуть
солідарну відповідальність перед
потерпілими. У такому ж порядку
відповідають володільці джерел
підвищеної небезпеки за шкоду,
заподіяну внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки іншим
особам.

Пунктом 8 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» судам
роз'яснено, що особи, які спільно
завдали шкоди, тобто завдали
неподільної шкоди взаємопов'язаними,
сукупними діями, або діями з єдністю
наміру, несуть солідарну
відповідальність перед потерпілими
(статті 543, 1190 ЦК). У такому самому
порядку відповідають особи, які
здійснюють діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки іншим особам.
Суди мають розрізняти випадки, коли
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки шкоди завдано
самим володільцям цих джерел, від
випадків, коли шкоди завдано іншим
особам (наприклад пасажирам,
пішоходам). У цьому випадку особи, які
спільно завдали шкоди, зобов'язані її
відшкодувати незалежно від їхньої вини
(частина 2 ст. 1188 ЦК). При цьому
солідарний боржник, який відшкодував
спільно завдану шкоду, має право
вимагати з кожного з інших завдавачів
шкоди частку виплаченого потерпілому
відшкодування. Оскільки боржник, який
виконав солідарне зобов'язання, має
право зворотної вимоги, тобто стає
кредитором за регресним зобов'язанням
до інших боржників, розподіл
відповідальності солідарних боржників
один перед одним (визначення часток) за
регресним зобов'язанням здійснюється
на загальних підставах за правилами
статті 1191 ЦК, тобто у розмірі, що
відповідає ступеню вини кожного з
боржників.

Виходячи з того, що позивачці
внаслідок взаємодії двох транспортних
засобів - джерел підвищеної небезпеки
(автобуса та поїзда) завдано моральної
шкоди, суд обґрунтовано дійшов
висновку про необхідність її стягнення
солідарно з відповідачів, керуючись
названими нормами закону.

Доводи Державного підприємства
«Придніпровська залізниця» у скарзі
про залишення судом без уваги
відсутності сукупних дій водія
автобусу БАЗ-А079 ОСОБА_5 та локомотивної
бригади електровоза ВЛ-8 № 1583 у
заподіянні позивачу шкоди, що виключає
їх солідарне зобов'язання щодо
відшкодування шкоди, фактично
зводяться до одностороннього
тлумачення регулюючого спірні
правовідносини законодавства лише на
свою користь та переоцінки доказів,
яким суд дав належну оцінку за своїм
внутрішнім переконанням відповідно до
вимог ст. 212 ЦПК України.

Разом з тим, суд в рішенні не навів
достатніх необхідних мотивів і своїх
міркувань, з яких він виходив,
визначаючи розмір відшкодування
позивачці моральної шкоди в сумі 47450
грн., тому з урахуванням характеру та
обсягу заподіяних їй моральних,
душевних і фізичних страждань, їх
тривалості та конкретних обставин
справи, групи отриманої інвалідності,
принципу розумності та справедливості
розмір стягнутих судом з Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця» та ОСОБА_3 відшкодувань за
спричинену позивачці моральну шкоду,
на думку колегії суддів, повинен бути
зменшений.

З урахуванням наведеного колегія
суддів не може прийняти до уваги доводи
прокурора у скарзі про наявність
достатніх підстав для стягнення
моральної шкоди у заявленому в позові
розмірі і вважає за необхідне рішення
суду в цій частині змінити на підставі
ст. 309 ЦПК України, зменшивши її розмір
до 20000 грн..

Доводи щодо незаконності рішення
суду в частині стягнення моральної
шкоди з АТ «СГ «ТАС» в розмірі 2550 грн. в
апеляційній скарзі не наведені і
рішення суду в цій частині останнім не
оскаржується, тому апеляційною
інстанцією не перевіряється.

Керуючись ст. ст. 307 - 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця» та прокурора
Дніпропетровської області
задовольнити частково.

Рішення Марганецького міського
суду Дніпропетровської області від 27
січня 2014 року в частині стягнення на
користь ОСОБА_2 з Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця», ОСОБА_3 солідарно в
відшкодування моральної шкоди 47450 грн. -
змінити, стягнувши солідарно з
Державного підприємства
«Придніпровська залізниця» та ОСОБА_3
на користь ОСОБА_2 у відшкодування
моральної шкоди 20000 грн..

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржене у касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Судді: