Справа №
Провадження № 2/333/1385/14
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

20 березня 2014 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м.
Запоріжжя Дмитрієва М.М., розглянувши
позовну заяву ОСОБА_1 до Комунальної
установи «Обласна клінічна
психіатрична лікарня» про видачу
висновку лікарської комісії, -

В
С Т А Н О В И В:

19.03.2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя з позовом до Комунальної
установи «Обласна клінічна
психіатрична лікарня» про видачу
висновку лікарської комісії.

20.03.2014 року матеріали зазначеної справи
надійшли у провадження судді
Дмитрієвої М.М.

Відповідно до положень ст.ст. 55,124
Конституції України та ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаний або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб у спосіб,
визначений законами України.

За змістом зазначеної статті, суд не
має право обирати спосіб захисту на
власний розсуд, оскільки це порушує
принцип диспозитивності та
змагальності цивільного процесу.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд
сприяє особам, які беруть участь у
справі у здійсненні їх прав.

Європейський суд з прав людини у своїй
прецедентній практиці виходить із
того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод гарантує
кожному право подати до суду будь-який
позов, що стосується його цивільних
прав і обов'язків. Проте, право на суд не
є абсолютним і воно може бути піддане
обмеженням, дозволеним за змістом, тому
що право на доступ до суду за своєю
природою потребує регулювання з боку
держави. Разом з тим, такі обмеження не
повинні впливати на доступ до суду чи
ускладнювати цей доступ таким чином і
такою мірою, щоб завдати шкоди суті
цього права, та мають переслідувати
законну мету.

Прецедентна практика Європейського
суду з прав людини виходить з того, що,
реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод щодо доступності правосуддя та
справедливого судового розгляду, кожна
держава-учасниця цієї Конвенції вправі
встановлювати правила судової
процедури, в тому числі й процесуальні
заборони і обмеження, зміст яких - не
допустити судовий процес у безладний
рух. Також Європейський суд з прав
людини зазначає, що не повинно бути
занадто формального ставлення до
передбачених законом вимог, так як
доступ до правосуддя повинен бути не
лише фактичним, але й реальним (Рішення
Суду у справі «Жоффре де ля Прадель
проти Франції» від 16.12.1992 року).

Вивчивши матеріали справи, суддя
дійшов висновку, що позовну заяву
подано без додержання вимог,
передбачених ст. 119 ЦПК України.

Так, відповідно до ст. 119 ЦПК України
позовна заява повинна містити:
найменування суду, до якого подається
заява; ім'я (найменування) позивача і
відповідача, а також ім'я представника
позивача, якщо позовна заява подається
представником, їх місце проживання
(перебування) або місцезнаходження,
поштовий індекс, номери засобів
зв'язку, якщо такі відомі; зміст
позовних вимог; ціну позову щодо вимог
майнового характеру; виклад обставин,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги;
зазначення доказів, що підтверджують
кожну обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування; перелік
документів, що додаються до заяви.
Позовна заява повинна відповідати
іншим вимогам, встановленим законом. До
позовної заяви додаються документи, що
підтверджують сплату судового збору.

Всупереч вищевказаній нормі закону,
позивачем не надано суду доказів тих
обставин, на які він посилається як на
підстави своїх вимог, у зв'язку з чим
виникає необхідність надати позивачу
можливість, більш детально викласти
обставини з зазначенням доказів, які
підтверджують кожну із обставин
звернення до суду з вище зазначеною
позовною заявою.

Згідно із ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до
позовної заяви додаються документи, що
підтверджують сплату судового збору.

Однак суду не надано доказів на
підтвердження сплати судового збору,
так саме не надано доказів звільнення
від сплати.

Згідно зі ст. 6 Закону України "Про
судовий збір" судовий збір
перераховується у безготівковій або
готівковій формі виключно через
установи банків чи відділення зв'язку.
На підставі ст.9 Закону України "Про
судовий збір" судовий збір сплачується
за місцем розгляду справи та
зараховується до спеціального фонду
Державного бюджету України.

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про
судовий збір» визначено ставку
судового збору за подання заяви
немайнового характеру- 0,2 розміру
мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України
"Про судовий збір" судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Статтею 8 Закону України "Про державний
бюджет України на 2014 рік" станом на
01.01.2014 року встановлено мінімальну
заробітну плату у розмірі 1218 гривень,
тобто ставка судового збору за подання
позовної заяви немайнового характеру
на сьогоднішній день становить 243, 60
гривень.

Таким чином, позивачу необхідно
сплатити судовий збір та надати
відповідні документи на підтвердження
цього. У разі звільнення від сплати
судового збору, позивач повинен в
позовній заяві вказати підстави
звільнення та надати відповідні
докази.

У відповідності до вимог ст. 120 ЦПК
України, позивач повинен додати до
позовної заяви її копії та копії всіх
документів, що додаються до неї,
відповідно до кількості відповідачів і
третіх осіб. З огляду на зазначене
позивачу пропонується уточнити
позовні вимоги і надати суду оновлену
позовну заяву та її копії у кількості
учасників судового розгляду.

Згідно зі ст. 121 ЦПК України, суддя
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, викладених у
ст.ст. 119-120 ЦПК України, постановляє
ухвалу, в якій зазначаються підстави
залишення позовної заяви без руху, про
що повідомляє позивача і надає йому
строк для усунення недоліків, який не
може перевищувати п'яти днів з дня
отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду
у встановлений строк виконає вимоги,
визначені ст.ст. 119-120 ЦПК України,
позовна заява вважається поданою в
день її первісного подання до суду.
Інакше заява вважається неподаною і
повертається позивачеві.

Враховуючи наведене суддя дійшов
висновку, що провадження у справі
неможливо відкрити до усунення
вказаних недоліків, а тому позовну
заяву слід залишити без руху, а
позивачу надати строк для їх усунення.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя,
-

У Х В
А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунальної
установи «Обласна клінічна
психіатрична лікарня» про видачу
висновку лікарської комісії - залишити
без руху, надавши п'ятиденний строк з
дня отримання копії цієї ухвали для
усунення недоліків.

Роз'яснити, що у разі невиконання
ухвали суду в зазначений строк, позовну
заяву буде визнано неподаною та
повернуто позивачу зі всіма доданими
до неї документами.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала окремому оскарженню не
підлягає.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя
М.М. Дмитрієва