АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/887/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Ткаченко Н.В. Доповідач - Кіктенко
Л.М. Категорія 57
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року
м. Дніпропетровськ

29 січня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

Головуючого судді: Кіктенко Л.М.

Суддів: Глущенко Н.Г.,Осіяна О.М.

при секретарі: Нікуліній Г.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
Дніпропетровського державного
аграрного університету на рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 28 листопада 2013
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Дніпропетровського державного
аграрного університету про
зобов'язання провести перерахунок
стипендії та стягнення недоплачених
сум, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 28 листопада 2013
року позовні вимоги ОСОБА_2 до
Дніпропетровського державного
аграрного університету про
зобов'язання провести перерахунок
стипендії та стягнення недоплачених
сум задоволено.

З таким рішенням не погодився
Дніпропетровський державний аграрний
університет, звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити позивачці
у задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального, процесуального права.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що батьком
позивачки ОСОБА_2 є ОСОБА_3, який
працює на шахті та має стаж
підземної роботи з 1997р. (а.с. № 8-17).

Наказом від 10.08.2012р. № 1804 позивачка була
зарахована до Дніпропетровського
державного аграрного університету на
бюджетну форму навчання згідно Закону
України «Про підвищення престижності
шахтарської праці» з терміном
навчання з 10.08.2012р. по 01.07.2016р. (а.с. № 18).

З вересня 2012р. по листопад 2012р. ОСОБА_2
отримувала стипендію у розмірі 730грн.
(а.с. № 24).

07.12.2012р. позивачка звернулася із заявою
до відповідача про перерахунок
стипендії відповідно до ст. 5 Закону
України «Про підвищення престижності
шахтарської праці» ( в редакції від
05.07.2012р.), що й було зроблено
відповідачем у грудні 2012р., а в січні
2013р. відповідачем було проведено
оплату в розмірі прожиткового
мінімуму для працездатної особи.
Починаючи з лютого 2013р. відповідачем
знову проводиться нарахування
стипендії для позивачки в розмірі
730грн. щомісячно (а.с. № 23, 24).

З огляду на те, що ст. 5 Закону України
«Про підвищення престижності
шахтарської праці» (в редакції від
05.07.2012р.), передбачено що особам, батьки
яких є шахтарями та які мають стаж
підземної роботи, не менш як 15
років,гарантовано виплату за
рахунок коштів державного бюджету
стипендії в розмірі прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
працездатних осіб, то суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про задоволення позовних вимог
позивачки та вважав дії відповідача
щодо відмови в нарахування стипендії
саме в цьому розмірі неправомірними,
оскільки вони ґрунтуються на
зробленому хибному висновку.

Рішення суду відповідає вимогам норм
матеріального, процесуального права,
встановленим обставинам і матеріалам
справи.

Посилання в апеляційній скарзі
представника Дніпропетровського
державного аграрного університету
щодо відмови в задоволені позову з тих
підстав, що згідно роз'яснень, що
містяться у листі Міністерства освіти
і науки, молоді та спорту України від
20.11.2012р. № 1/11-18040, підвищена стипендія
передбачена тільки для студентів з
числа дітей - шахтарів, що навчаються на
гірничих спеціальностях (п.6 ч.6
«Порядку призначення та виплати
стипендії»), а тому виплата
позивачці стипендії у встановленому
Законом України «Про підвищення
престижності шахтарської праці» (в
редакції від 05.07.2012р.) розмірі була
припинена, є необгрунтованим, з огляду
на наступне.

Відповідно до ст. 8 Конституції України,
Конституція України має найвищу
юридичну силу. Закони та інші
нормативно-правові акти приймаються на
основі Конституції України і
повинні відповідати їй.

Тому Закон України «Про підвищення
престижності шахтарської праці» від
02.09.2008р. № 345-V1, на підставі якого
позивачка і була зарахована до даного
вищого учбового закладу, має вищу
юридичну силу ніж Постанова Кабінету
Міністрів України від 12.07.2004р. № 882
«Порядку призначення і виплати
стипендії», а невнесення відповідних
змін до Постанови КМУ після прийняття
Закону України не є підставою для
порушення прав позивачки на
отримання стипендії у розмірі,
встановленому Законом (а.с. № 55, 56, 33-50).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 ЦПК
України, провадження в цивільних
справах здійснюється відповідно до
законів, чинних на час вчинення
окремих процесуальних дій, розгляду
і вирішення справи, а з огляду на те, що
на день винесення рішення редакція ст.
5 Закону України «Про підвищення
престижності шахтарської праці» не
змінена та не виключена із Закону, то
позивачка має право на призначення їй
стипендії у розмірі, визначеному
Законом, тобто у розмірі прожиткового
мінімуму для працездатних осіб.

Посилання представника
Дніпропетровського державного
аграрного університету на те, що
Бюджетом України на 2012-2013р.р. не
передбачено коштів на виконання вимог
ст. 5 Закону України «Про підвищення
престижності шахтарської праці» є
необгрунтованим, оскільки обов'язок
Держави, передбачений Законом щодо
виплати стипендії в певному розмірі
не може ставитися у залежність до
наявності у бюджеті коштів.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків у
рішенні суду, протирічать вимогам
законодавства, яке регулює спірні
правовідносини, не є суттєвими для
правильного вирішення спору, зводяться
до переоцінки доказів по справі.

Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Виходячи із того, що доказів про
наявність обставин, які мають істотне
значення і спростовують правильність
висновків суду першої інстанції,
апеляційному суду не надано, судом
першої інстанції у досить повному
обсязі з'ясовані права та обов'язки
сторін, обставини справи, доводи сторін
перевірені і їм дана належна оцінка,
справа розглянута у рамках позовних
вимог та на підставі доказів, наданих
сторонами, тому апеляційний суд
приходить до висновку, що рішення суду
слід залишити без змін.

Керуючись ст.,ст. 209,303,307,308,314 ЦПК України
, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського
державного аграрного університету
відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 28 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржено в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: