Справа № 667/1186/14-ц
09 квітня 2014 року Комсомольський
районний суд м. Херсона у складі:
головуючого-судді: Дзиговського Ю.В.
секретарі: Капітоновій А.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа Служба у справах дітей
виконавчого комітету Комсомольської
районної у м. Херсоні ради про
позбавлення батьківських прав, суд -
Позивач звернулася до суду із
зазначеним позовом, посилаючись на ту
обставину, що 27.11.2004 року міським
відділом РАГС Херсонського обласного
управління юстиції м. Херсона було
зареєстровано шлюб між нею та ОСОБА_2,
про що в Книзі реєстрації актів про
одруження зроблено актовий запис №955.
02.10.2007 року шлюб між нею та відповідачем
було розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них
народився син - ОСОБА_3. Рішенням
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 06.07.2011 року з ОСОБА_2
стягнуто аліменти на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_3, однак він
їх не сплачує, а 16.02.2012 року ухвалою
Комсомольського районного суду м.
Херсона відповідача було оголошено в
розшук. Позивач утримує сина сама.
Відповідач не спілкується із сином, не
піклується про фізичний та духовний
розвиток дитини, не надає матеріальної
допомоги на її утримання. Таким чином,
відповідач ухиляється від виконання
своїх батьківських обов'язків по
вихованню дитини, в зв'язку з чим
позивач просить суд на підставі п.2 ч.1
ст.164 СК України позбавити ОСОБА_2 прав
відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позивач та її представник в
судовому засіданні підтримали
заявлені позовні вимоги, просили суд
позов задовольнити по вищезазначеним
Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належаним чином,
про що свідчать поштові повідомлення,
причину своєї неявки не повідомив.
Заяви про розгляд справи за його
відсутності не подав. Враховуючи
вимоги ст.157 ЦПК України, щодо
розумності строку розгляду справи, на
підставі ч.4 ст.169 ЦПК України, суд, за
наявності згоди позивача, вважає
можливим визнати неявку відповідача
неповажною та ухвалити рішення при
заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
Представник Служби у справах
дітей виконавчого комітету
Комсомольської районної у м. Херсоні
ради в судовому засіданні проти
позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав
відносно неповнолітнього ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 не заперечувала.
Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив такі факти та відповідні ним
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, перебували в
зареєстрованому шлюбі з 27.11.2004 року по
02.10.2007 року, що підтверджується
свідоцтвом про одруження та свідоцтвом
про розірвання шлюбу.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився
син - ОСОБА_3, про що свідчить свідоцтво
про народження серії НОМЕР_1.
Згідно довідки про склад сім»ї
органу самоорганізації населення
Комсомольської районної у м.Херсоні
ради № 19, неповнолітній ОСОБА_3
проживає разом із матір'ю ОСОБА_1 за
адресою АДРЕСА_1 та знаходиться на її
Рішенням Комсомольського
районного суду м.Херсона від 06.07.2011 року
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто
аліменти на утримання неповнолітнього
ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини усіх видів
заробітку щомісячно, але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку починаючи з
20.05.2011 року та до його повноліття.

Згідно довідки ВДВС
Комсомольського РУЮ у м. Херсоні № 16
від 05.02.2014 року яка видача ОСОБА_1
позивачу по справі, зазначено що вона
дійсно в період з 20.05.2011 року по 31.01.2014
року включно, не отримувала аліменти
від ОСОБА_2 згідно виконавчого листа №
2-2448/11, виданого Комсомольським
районним судом м. Херсона.

16.02.2012 року Комсомольським
районним судом м. Херсона було винесено
ухвалу відповідно якої ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2 було оголошено в розшук.

З довідки Херсонського дитячого
садка № 61 Херсонської міської ради №
04-02 від 28.01.2014 року вбачається, що
неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з
01.08.2010 року відвідує Херсонський
дитячий садок №61. За весь період ОСОБА_2
жодного разу в дитячому садку не був.

Відповідно висновку виконавчого
комітету Комсомольської районної у
м.Херсоні ради № 6-09-131 від 07.04.2014 року,
перевіркою встановлено, що ОСОБА_2
участі у вихованні неповнолітнього
ОСОБА_3 не приймає, життям, здоров'ям та
вихованням не цікавиться, не телефонує,
фінансової допомоги не надає, дитину не
відвідує та зв'язку із нею не підтримує.
В зв'язку з чим, виконавчий комітет
Комсомольської районної у м.Херсоні
ради вважає доцільним позбавлення його
батьківських прав відносно сина.

Свідок ОСОБА_5 в судовому
засіданні зазначила, що є сусідкою
позивача і знає її сімю давно.
Відповідача по справі бачила тільки
тоді коли вони з ОСОБА_1 від'їжджали до
Ізраїлю, а після того коли повернулися
ОСОБА_2 вона не бачила. Також
відповідач, ніякої участі у вихованні
дитини не приймає, сина не навідує та
його життям не цікавиться, навіть його
ніколи не бачив. У суду немає підстав
ставити під сумнів достовірність
фактів, повідомлених свідком, даних про
її зацікавленість в результаті
розгляду справи не виявлено.

У відповідності до ч.1 ст.164 СК
України, мати, батько можуть бути
позбавлені судом батьківських прав,
якщо вона, він: не забрали дитину з
пологового будинку або з іншого
закладу охорони здоров'я без поважної
причини і протягом шести місяців не
виявляли щодо неї батьківського
піклування; ухиляються від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини;
жорстоко поводяться з дитиною; є
хронічними алкоголіками або
наркоманами; вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини, примушують
її до жебракування та бродяжництва;
засуджені за вчинення умисного злочину
щодо дитини.

Вище зазначене не суперечить і
доповнює вимоги п.3 ст.9 та ст. 18
Конвенції про права дитини,
ратифікованою постановою Верховної
Ради України від 27.02.1991 року, яка
набрала чинності 27.09.1991 року, згідно до
якої держави - учасниці поважають право
дитини, яка розлучається з одним чи
обома батьками, підтримувати на
регулярній основі особисті відносини
і прямі контакти з обома батьками, за
винятком коли це суперечить найкращим
інтересам дитини, та докладають всіх
можливих зусиль до того, щоб
забезпечити визнання принципу
загальної та однакової
відповідальності обох батьків за
виховання і розвиток дитини, так як
батьки несуть основну
відповідальність за виховання і
розвиток дитини. Найкращі інтереси
дитини є предметом їх основного
піклування, а також шостому принципу
Декларації прав дитини, прийнятій
Генеральною Асамблеєю Об'єднаних
Націй 20.11.1959 року, відповідно до яких
дитина для повного і гармонійного
розвитку її особи потребує любові і
розуміння. Вона повинна, якщо це
можливо, зростати під опікою і
відповідальністю своїх батьків і, в
усякому разі, в атмосфері любові і
моральної та матеріальної
забезпеченості.

З п.п.15, 16 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3
вбачається, що позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом на
осіб, які не виконують батьківських
обов'язків. Особи можуть бути
позбавлені батьківських прав лише щодо
дитини, яка не досягла вісімнадцяти
років, і тільки з підстав, передбачених
статтею 164 СК. Ухилення батьків від
виконання своїх обов'язків має місце,
коли вони не піклуються про фізичний і
духовний розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Судом встановлено, що 02.10.2007 року
сторони по справі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2
розірвали шлюб, а в ІНФОРМАЦІЯ_1 року у
них народився син ОСОБА_3 Відповідач
ОСОБА_2 ніколи не бачив своєї дитини.
Неповнолітній ОСОБА_3 залишився
проживати разом із матір'ю, яка
займається його вихованням та
утриманням. ОСОБА_2, як батько своїх
обов'язків не виконує, вихованням та
утриманням сина не займається, не
підтримує з ним родинних відносин, не
цікавиться його здоров'ям та життям,
матеріальної допомоги не надає,
аліменти не сплачує. Зазначене
підтверджується поясненнями позивача,
свідка, а також довідкою про склад
сім»ї органу самоорганізації
населення Комсомольської районної у
м.Херсоні ради № 19 та довідкою
Херсонського дитячого садка № 61
Херсонської міської ради № 04-02 від
28.01.2014 року, висновком виконавчого
комітету Комсомольської районної у
м.Херсоні ради № 6-09-131 від 07.04.2014 року.
Відповідач повністю самоухилився від
участі у вихованні дитини.

Таким чином, судом встановлено, що
відповідач нехтує своїми обов'язками
по вихованню дитини, в зв'язку з чим, суд
вважає, що позовні вимоги щодо
позбавлення його батьківських прав в
порядку п.2 ч.1 ст.164 СК України -
обґрунтовані та підлягають
задоволенню. І хоча позбавлення
батьківських прав вважається крайнім
заходом впливу на особу яка не виконує
батьківських обов'язків і способом
захисту прав та інтересів дитини,
беручи до уваги принципи викладені в
Декларації прав дитини, суд вважає, що
позбавлення батьківських прав
відповідача перш за все буде в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_3,
оскільки як встановлено судом,
неповнолітній виховується позивачем
в атмосфері любові, моральної та
матеріальної забезпеченості, що також
є не малозначним критерієм для оцінки
тих правовідносин, які склались між
сторонами по справі та для правильного
вирішення спору.

Оцінивши зібрані по справі докази
в їх сукупності, суд дійшов висновку, що
позов обґрунтований та підлягає
задоволенню.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212, 224-226 ЦПК
України, ст.164 СК України, ст.ст. 8, 12, 15
Закону України «Про охорону
дитинства», постановою Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3,
п.3 ст.9 та ст.18 Конвенції про права
дитини, Декларацією прав дитини,
прийнятої Генеральною Асамблеєю
Об'єднаних Націй 20.11.1959 року, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
Служба у справах дітей виконавчого
комітету Комсомольської районної у м.
Херсоні ради про позбавлення
батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав
відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, яку може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

У разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення заочне рішення може бути
оскаржене в загальному порядку,
встановленому ЦПК України. У цьому разі
строк, на апеляційне оскарження
рішення починає відраховуватися з дати
постановлення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення протягом десяти днів з дня його
проголошення, шляхом подання
апеляційної скарги до апеляційного
суду Херсонської області через
Комсомольський районний суд м. Херсона.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення

Заочне рішення набирає законної
сили після закінчення десятиденного
строку на апеляційне оскарження.

Суддя:

Ю.В.Дзиговський