Єдиний унікальний номер 227/552/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/3402/2014
Головуючий в 1 інстанції: Любчик В.М.
Доповідач Хейло Я.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2014 року
м. Донецьк

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

Головуючого судді:
Прокопчук Л.М.

суддів: Хейло Я.В.,
Корчистої О.І

при секретарі: Попченко В.Г.

розглянув у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства
«Добропіллявугілля» на рішення
Добропільського міськрайонного суду
від 05 березня 2014 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до Державного
підприємства «Добропіллявугілля» про
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок ушкодження
здоров'я,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідача про
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок ушкодження
здоров'я. Свої вимоги мотивує тим, що з 13
лютого 1995 року по 03 січня 2012 року
перебував у трудових відносинах з
відповідачем. В період роботи в шахті
отримав професійні захворювання:
хронічну вертеброгенну
поперекову-крижову радикулопатію з
больовим, м'язово - тронічним,
корінцевим синдромом ліворуч, зі
статико-динамічними порушеннями
хребта, в наслідок чого йому
встановлено 40% втрати професійної
працездатності. Вважає, що ушкодженням
здоров'я йому завдано моральну шкоду,
яку оцінює в 20000 гривень та просить
стягнути її з відповідача.

Рішенням Добропільського
міськрайонного суду від 05 березня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено
частково, стягнуто на його користь 12 000
грн. на відшкодування моральної шкоди.

Відповідач не погодився з таким
рішенням суду, приніс апеляційну
скаргу в якій ставить питання про його
скасування та ухвалення нового рішення
про відмову у задоволенні позову,
оскільки вважає, що позивач при
укладанні трудового договору був
проінформований про небезпечні та
шкідливі умови праці в шахті, вина
підприємства у завданні йому моральної
шкоди відсутня та в ході розгляду
справи позивач не надав належних
доказів, що свідчать про завдання йому
моральної шкоди протиправними діями
підприємства відповідача.

В засідання апеляційного суду
представник відповідача не з'явився,
про день та час розгляду справи
повідомлений належним чином та суд
вважає можливим розглянути справу у
його відсутність.

Позивач у судовому засіданні проти
доводів апеляційної скарги
заперечував, просив її відхилити,
рішення суду залишити без зміни.

Заслухавши доповідача, позивача,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційну
скаргу відповідача слід відхилити, а
рішення суду залишити без змін з
наступних підстав.

Розглядаючи спір, суд правильно
встановив фактичні обставини та
визначив правовідносини, що склалися
між сторонами.

При розгляді справи суд встановив, що
ОСОБА_1 тривалий час перебував в
трудових відносинах з відповідачем,
працював гірником очисного забою з
повним робочим днем у шахті. 03 січня 2012
року ОСОБА_1 було звільнено з роботи за
власним бажанням (а. с. 18-20).

Довідкою МСЕК № 032796 від 10 травня 2011
року позивачеві встановлено 40% втрати
професійної працездатності внаслідок
професійного захворювання (а.с.35).

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд
першої інстанції, всупереч доводів
апеляційної скарги відповідача,
обґрунтовано виходив з того, що
наявність професійного захворювання
завдає позивачеві моральну шкоду,
оскільки вимагає від нього додаткових
зусиль для організації життя, змінився
звичайний порядок його життя, він
відчуває фізичний біль, потребує
лікування.

Висновки суду відповідають вимогам
закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до вимог ст. 153 КЗпП України,
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач виконував трудові обов'язки у
шкідливих умовах праці. Пошкодження
здоров'я позивача мало місце в
результаті тривалої праці у шкідливих
умовах.

Згідно акту розслідування
хронічних професійних захворювань від
01.03.2011 року причиною їх виникнення є те,
що ОСОБА_1 піднімав і переміщав вантажі,
чергуючи з іншою роботою, на відстань
до 5 метрів удвох металлоарочную крепь
з навантаженням на 1-ну людину 33-37,5 кг
протягом кожної години зміни при нормі
30 кг. Робоча поза в лаві - вимушена (на
колінах, на четвереньках) (а.с.5-6).

Виходячи з викладеного, у
професійному захворюванні , що
виявлено у позивача, встановлено вину
підприємства, яке не забезпечило йому
належних та безпечних умов праці.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України,
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Позивач отримав хронічне
професійне захворювання, втрата
професійної працездатності складає 40%,
тобто відновлення попереднього стану
здоров'я вже неможливо, що завдає йому
моральні страждання та потребує
додаткових зусиль для організації
життя . При визначенні розміру
відшкодування моральної шкоди
позивачу, суд правильно врахував
характер та обсяг страждань, стан
здоров'я позивача, тяжкість вимушених
змін у його життєвих та виробничих
стосунках та з урахуванням принципів
розумності та справедливості, суд
обґрунтовано, всупереч доводів
апеляційної скарги, стягнув на його
користь грошову компенсацію в розмірі
12000 грн.

Визначаючи розмір моральної
шкоди, суд виходив із ступеня і глибини
моральних страждань позивача та
розміру втрати працездатності в
конкретному випадку.

Висновки суду є правильними,
оскільки ґрунтуються на обставинах,
які встановлені в судовому засіданні,
наданих сторонами доказах, у
відповідності з нормами матеріального
і процесуального законодавства.

Наведені в апеляційній скарзі
доводи є непереконливими, не
спростовують висновків суду і не
належать до тих підстав, із якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість прийняття рішення щодо
скасування або зміни оскаржуваного
рішення.

На підставі вищевикладеного
апеляційний суд визнає, що рішення
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК
України апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Державного
підприємства « Добропіллявугілля»
відхилити.

Рішення Добропільського
міськрайонного суду від 05 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності з моменту її проголошення та
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з дня набрання нею законної сили.

Судді: