Номер провадження: 22-ц/785/3437/14
Номер справи місцевого суду: 1502/1805/2012
Головуючий у першій інстанції Крикун
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Гайворонського
С.П., Сегеди С.М.

при секретарі: Жус І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа -
орган опіки та піклування виконавчого
комітету Ізмаїльської міської ради
Одеської області про позбавлення
батьківських прав, за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Арцизького
районного суду Одеської області від 14
листопада 2013 року, -

встановила:

11 липня 2012 року ОСОБА_2 звернулась
до суду із позовом до ОСОБА_3, третя
особа - орган опіки та піклування
виконавчого комітету Ізмаїльської
міської ради Одеської області про
позбавлення батьківських прав,
посилаючись на те, що 08.05.2008 року
зареєструвала шлюб з відповідачем по
даній справі, який був розірваний
рішенням Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 08.08.2011 року.
Від цього шлюбу у сторін є малолітня
дитина - син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1,
батьком якого є відповідач. Після
розірвання шлюбу, син проживає разом з
позивачкою та повністю знаходиться на
її утриманні. Відповідач добровільно
матеріальної допомоги на утримання
сина не надавав і рішенням
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 01.12.2010 року з
відповідача на користь позивачки
стягнуті аліменти на утримання сина
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 30% з усіх
видів доходу, але не менше ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку і до повноліття
дитини. Однак відповідач з жовтня 2009
року жодного разу не відвідав сина, не
цікавиться його життям, в утриманні
дитини участі не бере. Дитина мешкає
разом з нею. Вона створила всі умови для
проживання сина. Крім того, відповідач
звертався з позовом до суду про
виключення запису про батька з
актового запису про народження його
дитини, оскільки він не вважав себе
батьком дитини. Рішенням Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 01.12.2010 року у задоволенні його
позову відмовлено. Таким чином,
відповідач ухиляється від виконання
своїх батьківських обов'язків відносно
сина, не піклується про нього. Тому,
позивачка просить суд позбавити
батьківських прав ОСОБА_3 відносно його
дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Арцизького районного
суду Одеської області від 14 листопада
2013 року позовну заяву ОСОБА_2 було
задоволено повністю.

Позбавлено батьківських прав
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно його
дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнуто з відповідача на користь
ОСОБА_2 судові витрати по сплаті
судового збору в розмірі 107 гривень 30
копійок та витрати за надання правової
допомоги в сумі 1000 гривень.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу у якій
просить рішення суду скасувати,
постановити нове рішення, яким
відмовити у задоволені позовних вимог
ОСОБА_2 у повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм права

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді-доповідача,
доводи апеляційної скарги, пояснення
сторін, що з'явилися, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає апеляційну скаргу такою, що
підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 районний
суд виходив з того, що відповідач
ухиляється від виконання батьківських
обов"язків стосовно сина ОСОБА_3, не
піклується про його духовний і
фізичний розвиток, не виявляє інтересу
до його внутрішнього світу, не
спілкується з дитиною, не надає синові
матеріальної допомоги.

Однак погодитись з такими висновками
районного суду не можна, оскільки
висновки суду не відповідають
обставинам справи, суд неправильно
застосував норми матеріального закону.

Судова колегія вважає, що вказані
порушення призвели до неправильного
вирішення справи, тому суд апеляційної
інстанції на підставі п.п. 3, 4 ст. 309 ЦПК
України рішення суду першої інстанції
скасовує і ухвалює нове рішення з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка і
відповідач перебували у шлюбі з 8
травня 2008 року по 8 вересня 2011 року.

Від спільного проживання мають дитину -
ОСОБА_4 народження ІНФОРМАЦІЯ_1, який
проживає разом з позивачкою.

Як вбачається із матеріалів справи,
районний суд прийшов до висновку про
необхідність задоволення позову, на
підставі того, що відповідач
ухиляється від виконання своїх
батьківських обов"язків стосовно сина.

У ході судового розгляду відповідач
таке твердження заперечував,
пояснивши, що дійсно не спілкується з
сином, оскільки позивачка цьому
усіляко перешкоджає, забороняючи йому
приходити до дитини, а коли він всеж
приходить, влаштовує сварки, тому, аби
не травмувати сина, він на вимогу
позивачки з ним не спілкується.

Ці пояснення у ході судового розгляду
справи не спростовані.

ОСОБА_3 пояснив, що має намір приймати
участь у вихованні та утриманні свого
сина. На даний час заборгованості по
аліментах не має. Сплачує їх вчасно і у
повному обсязі.

Висновок про те, що відповідач
ухиляється від виконання своїх
обов"язків по вихованню дитини, не
піклується про його фізичний і
духовний розвиток, матеріальної
допомоги на його утримання не надає, не
забезпечує необхідного харчування,
медичного догляду, лікування дитини, що
негативно впливає на її фізичний
розвиток, як складову виховання, не
спілкується з дитиною в обсязі,
необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не виявляє інтересу
до її внутрішнього світу, зроблений
районним судом лише на підставі
свідчень позивачки, без урахування тих
обставин, що між нею та відповідачем
після розірвання шлюбу склалися
неприязні стосунки, що вона умисно
перешкоджає спілкуванню батька з
сином.

Суд першої інстанції також не врахував,
що згідно до п. 18 Постанови Пленуму
Верховного суду України №3 від 30
березня 2007 року "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення батьківських прав та
поновлення батьківських прав",
позбавлення батьківських прав є
крайнім заходом і може застосовуватись
лише за умови, що відповідач
попереджався про необхідність змінити
ставлення до виховання дитини.

Слід також наголосити, що у своєму
рішенні районний суд послався на
практику Європейського суду ,
Конвенцію ООН про права дитини, ст. 8
Конвенції про захист прав і основних
свобод людини, які наголошують проте,
що дитині для повного і гармонійного
розвитку необхідно зростати у
сімейному оточенні і не повинна
розлучатись з батьками, але витлумачив
ці положення національного і
міжнародного законодавства портилежно
до вкладеного у них змісту.

Судова колегія приходить до висновку
про відсутність підстав для
задоволення позову.

Керуючись: п. 2 ч. 1 ст. 307; п.п. 3, 4ст. 309; 316;
317; 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити.

Рішення Арцизького районного суду
Одеської області від 14 листопада 2013
року - скасувати і ухвалити нове
рішення, яким ОСОБА_2 у позові до ОСОБА_3
про позбавлення батьківських прав
стосовно сина- ОСОБА_4 народження
ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності негайно з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене
протягом 20 днів з дня набрання ним
законної сили безпосередньо до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді апеляційного суду Одеської
області:

підпис Н.А.
Кононенко

підпис С.П.
Гайворонський

підпис
С.М. Сегеда

З оригіналом згідно
суддя Н.А.
Кононенко