УХВАЛА

іменем україни

2 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євграфової Є.П.,
Євтушенко О.І.,

Журавель
В.І.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Приватного підприємства
«Грандфінресурс» про стягнення коштів,

за касаційною скаргою Приватного
підприємства «Грандфінресурс» на
рішення Артемівського районного суду
м. Луганська від 15 серпня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Луганської
області від 18 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до Приватного
підприємства «Грандфінресурс» (далі -
ПП «Грандфінресурс») про стягнення
коштів.

Посилалася на те, що 3 травня 2012 року
позивачка звернулася до відповідача за
наданням позики і на вимогу
відповідача як на необхідну умову для
отримання коштів сплатила комісійний
внесок в сумі 7000 грн. Механізм видачі
позики був наступний: вона сплачує
перший внесок, підписує угоду та
додатки, потім приблизно в термін від
трьох до десяти днів повинна була
отримати кошти у якості позики. 3 травня
2012 року вона уклала угоду з
відповідачем, сплатила на рахунок
відповідача 7 000 грн., потім щомісячно
протягом з червня 2012 року по січень 2013
року вона сплачувала по 833,35 грн. в
якості щомісячного чистого внеску, 250
грн. адміністративні витрати, але в
обумовлений термін грошей не отримала.
Позивачка вважає, що угода була
укладена під впливом омани та з
застосуванням нечесної
підприємницької практики та є
нікчемною, умови договору
несправедливими, відповідач,
розміщуючи в друкованих засобах
масової інформації рекламу, спонукав
її звернутися за дешевою позикою, тому
вона просить стягнути з відповідача
сплачені нею грошові кошти в сумі 15 668,40
грн.

Рішенням Артемівського районного суду
м. Луганська від 15 серпня 2013 року
позовні вимоги задоволено. Стягнуто з
ПП «Грандфінресурс» на користь ОСОБА_3
кошти в сумі 15 668 грн 40 коп та судовий
збір в дохід держави в сумі 229 грн 40 коп.

Ухвалою апеляційного суду Луганської
області від 18 грудня 2013 року рішення
Артемівського районного суду м.
Луганська від 15 серпня 2013 року залишено
без змін.

У касаційній скарзі представник ПП
«Грандфінресурс» - Ткаченко І.В.
порушує питання про скасування
оскаржуваних судових рішень та просить
передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції, мотивуючи свої
вимоги порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові
рішення не відповідають.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив з
того, що діяльність відповідача по
своїй суті є пірамідальною схемою, на
час укладення угоди фактично позивачку
як споживача введено в оману, тому
спірний договір є нікчемним (його
недійсність встановлена законом) і до
нього слід застосовувати наслідки
недійсності правочину, передбачені ст.
216 ЦК України.

З такими висновками судів погодитись
не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, 3
травня 2012 року між позивачем (далі -
учасник) та відповідачем ПП
«Грандфінресурс» (далі - адміністратор)
був укладений договір № 209936 на умовах
програми «Альянс Україна», додатки 1, 2
до якого є невід'ємною частиною
договору. За умовами договору
адміністратор за згодою учасника
зобов'язується вчинити від імені та за
рахунок учасника певні юридичні дії,
спрямовані на придбання товару або
відповідної суми у позику, зазначеною у
додатку № 1 до даного договору, на
умовах діяльності програми «Альянс
Україна» (далі - «Програма»), що
міститься в додатку № 2, який є
невід'ємною частиною цього договору.
Згідно з п.1.2 товар, вартість та строки
розрахунків за даним договором
зазначаються у відповідних додатках до
цього договору. Згідно з квитанцією від
03 травня 2012 року № З ОСОБА_3 сплатила на
рахунок ПП «Грандфінресурс»
одноразове комісійне внесення згідно з
договором від 3 травня 2012 року № 209936 у
сумі 7 000 грн. З наданих ОСОБА_3 квитанцій
за період з 20 червня 2012 року по 19 січня
2013 року вбачається, що ОСОБА_3 щомісячно
на рахунок ПП «Грандфінресурс»
сплачувала по 833,35 грн чистих внесків та
по 250 грн адміністративних виплат, а
всього сплатила 8 668,40 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього
Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Відповідно до положень, закріплених у
ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про
захист прав споживачів», забороняється
здійснення нечесної підприємницької
практики. Нечесна підприємницька
практика включає в себе будь-яку
діяльність (дії або бездіяльність), що
вводить споживача в оману або є
агресивною.

Зокрема, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 19
цього Закону забороняються як такі, що
вводять в оману, утворення,
експлуатація або сприяння розвитку
пірамідальних схем, коли споживач
сплачує за можливість одержання
компенсації, яка надається за рахунок
залучення інших споживачів до такої
схеми, а не за рахунок продажу або
споживання продукції. Правочини,
здійснені з використанням нечесної
підприємницької практики, є
недійсними.

Таким чином, Законом України «Про
захист прав споживачів» закріплена
можливість визнання недійсними
правочинів, здійснених із
використанням нечесної
підприємницької діяльності, яка
полягає, зокрема, у введенні в оману
споживачів шляхом залучення їхніх
коштів з метою реалізації діяльності
пірамідальної схеми.

При цьому в зазначеному Законі
нормативне визначення поняття
«пірамідальна схема» не надано, однак
визначені ознаки, які відносять
діяльність суб'єкта підприємництва до
«пірамідальної схеми».

Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про
захист прав споживачів» дає підстави
для висновку, що поняття «пірамідальна
схема» у розумінні цієї норми має такі
обов'язкові ознаки: а) здійснення
сплати за можливість одержання
учасником компенсації; б) компенсація
надається за рахунок залучення
учасником інших споживачів схеми; в)
відсутність продажу або споживання
товару.

Таким чином, для кваліфікації
«пірамідальної схеми» необхідна
наявність усіх зазначених ознак.

Відсутність вищевказаних ознак
виключає можливість визнання схеми як
«пірамідальної», тобто такої, що
порушує норми чинного законодавства
України.

Вказана позиція викладена в постанові
Верховного Суду України від 11 вересня
2013 року у справі за № 6-40цс13, яка згідно
зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для
суддів.

Законом України від 2 червня 2011 року
«Про внесення змін до деяких законів
України щодо регулювання ринків
фінансових послуг» (набрав чинності з 9
січня 2012 року) внесено зміни до ч. 1 ст. 4
Закону України «Про фінансові послуги
та регулювання ринків фінансових
послуг» та доповнено її п. 11і, яким до
фінансових послуг віднесено послуги з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах.

За умовами вказаного договору позивач
щомісячно сплачує внески за товар, який
передається йому після одержання
дозволу на його отримання, відтак
споживач в межах укладеного договору
сплачує за товар, а не за можливість
його отримання (ст. ст. 1,2 договору, ст.
ст. 4, 5 додатка № 2).

У порушення ст. ст. 212 - 214, 316 ЦПК України
суди на зазначені вимоги закону та
обставини справи уваги не звернули, не
врахували, що укладений сторонами
правочин передбачає одержання
споживачем необхідного йому товару,
визначає умови, за яких такий товар
може бути одержаний, та дійшли
передчасного висновку про наявність
обману та ознак «пірамідальної схеми»
у діях ПП «Грандфінресурс» під час
укладення договору, оскільки це не
узгоджується з положеннями п. 7 ч. З ст. 19
Закону України «Про захист прав
споживачів» у взаємозв'язку з нормами
Закону України «Про фінансові послуги
та регулювання ринків фінансових
послуг».

Зазначені порушення процесуального
закону унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи та є
підставою для скасування рішень з
передачею справи на новий розгляд.

За таких обставин відповідно до ст. 338
ЦПК України постановлені у справі
судові рішення підлягають скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Приватного
підприємства «Грандфінресурс»
задовольнити.

Рішення Артемівського районного суду
м. Луганська від 15 серпня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Луганської
області від 18 грудня 2013 року скасувати.
Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:Н.А. Горелкіна Судді Є.П.
Євграфова О.І. Євтушенко В.І. Журавель
Ю.Г. Іваненко