Ухвала

іменем україни

16 квітня 2014 року
м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Висоцької В.С.,
Писаної Т.О.,

Фаловської І.М.,
Юровської Г.В.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
відділу державної виконавчої служби
Острозького районного управління
юстиції, ОСОБА_5, третьої особи -
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк», про
визнання права власності на майно і
зняття з нього арешту за касаційною
скаргою публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» на рішення Острозького
районного суду Рівненської області від
22 жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Рівненської області від 26 грудня
2013 року,

встановила:

У вересні 2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_4
звернулися до суду з позовом до відділу
державної виконавчої служби
Острозького районного управління
юстиції (далі - ВДВС Острозького РУЮ),
ОСОБА_5, який є сином ОСОБА_3, третьої
особи - публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк»), про визнання права
власності на майно і зняття з нього
арешту.

Позов мотивовано тим, що 16 серпня 2013
року державним виконавцем відділу ДВС
Острозького РУЮ при примусовому
виконанні виконавчого листа, виданого
20 травня 2013 року Острозьким районним
судом Рівненської області про
стягнення з ОСОБА_5 на користь
ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості по
кредитному договору, було складено акт
опису й арешту майна відповідно до
якого було описано і накладено арешт на
наступне майно, що знаходиться в
житловому будинку, що розташований в
АДРЕСА_1: м'яка частина, яка складається
з 1 дивану та 2 крісел, вартість якої
зазначено 2 500 грн; кімнатну стінку з 5
частин, вартість якої зазначено 5 000 грн;
телевізор LG-371S51, 2007 року виготовлення,
вартість якого зазначено 7 000 грн; ДВД -
тюнер Meredian HTH-S1240 вартість якого
зазначено 200 грн, колонки Meredian, савбуфер
та 2 колонки HTH-S1240, вартість яких
зазначено 400 грн; TV - тюнер Samsung, вартість
якого зазначена 700 грн; м'яку частину,
яка складається з 2 крісел та 1 м'якого
дивану, вартість якої зазначено 5 000
грн; килим розміром 3м х 5м, вартість
якого зазначено 1 000 грн, телевізор
плазму LG M2380D-PZ, вартість якого
зазначено як 2 000 грн, а всього на 23
800 грн.

Вказане майно було прийнято на
відповідальне зберігання та копію акта
опису й арешту майна було отримано
ОСОБА_5

Зазначали, що при описі майна та
складенні зазначеного акта вони
присутні не були, копія вказаного акта
ним не вручалася, та про його наявність
їм стало відомо від ОСОБА_5 тільки 1
вересня 2013 року, в зв'язку чим просять
визнати за собою право власності на
вказане майно та зняти з нього арешт.

Рішенням Острозького районного суду
Рівненської області від 22 жовтня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Рівненської області
від 26 грудня 2013 року, позов задоволено
частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на
майно, яке знаходиться в житловому
будинку за адресою АДРЕСА_1, зокрема, на
м'яку частину, яка складається з 1
дивану та 2 крісел, вартість якої
зазначено 2 500 грн; кімнатну стінку з 5
частин, вартість якої зазначено 5 000 грн;
телевізор LG-371S51, 2007 року виготовлення,
вартість якого зазначено 7 000 грн; ДВД -
тюнер Meredian HTH-S1240 вартість якого
зазначено 200 грн, колонки Meredian, савбуфер
та 2 колонки HTH-S1240, вартість яких
зазначено 400 грн; м'яку частину, яка
складається з 2 крісел та 1 м'якого
дивану, вартість якої зазначено 5 000
грн; килим розміром 3 м х 5 м, вартість
якого зазначено 1 000 грн, телевізор
плазму LG M2380D-PZ, вартістю 2 000 грн.

Знято з вказаного майна арешт,
накладений відповідно до акту опису і
арешту майна, складеного 16 серпня 2013
року.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить скасувати
ухвалені в справі судові рішення в
частині визнання за ОСОБА_3 права
власності на майно, справу в цій
частині передати на новий розгляд до
суду першої інстанції, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

У решті судові рішення не оскаржуються,
а тому не перевіряються в касаційному
порядку.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю - доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з
наступних підстав.

Визнаючи за ОСОБА_3 право власності на
майно, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився апеляційний
суд, виходив із того, що надано докази
того, що спірне майно належить
останній.

Проте з таким висновком погодитися не
можна виходячи з наступного.

З обставин справи вбачається, що на
примусове виконання виконавчого листа
від 20 травня 2013 року, виданого
Острозьким районним судом, про
стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» 23 549,51 грн
заборгованості 16 серпня 2013 року
державною виконавчою службою
Острозького РУЮ було проведено опис та
арешт майна, яке знаходиться в будинку
АДРЕСА_1. Спірне майно прийнято на
відповідальне зберігання боржником -
ОСОБА_5, про що свідчить його особистий
підпис в акті (а.с. 12-14).

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суди
прийняли до уваги, що спірне майно
придбано ОСОБА_3 за власні кошти,
знаходиться у будинку, в якому вона
проживає і майно перебуває тривалий
час у користуванні її сім'ї, тому є її
особистою власністю.

Згідно з ч. 4 ст. 368 ЦК України майно,
набуте в результаті спільної праці та
за спільні грошові кошти членів сім'ї, є
їхньою спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено договором,
укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст. 175 Сімейного кодексу
України майно, набуте батьками і дітьми
за рахунок їхньої спільної праці чи
спільних коштів, належить їм на праві
спільної сумісної власності.

Проте зазначених норм суд не врахував,
не звернув уваги на ту обставину, що
боржник ОСОБА_5 проживав з матір'ю за
однією адресою та не з'ясував, чи не
було спірне майно нажито спільно, а
також джерело його придбання.

Крім того, суд не звернув уваги, що
боржник ОСОБА_5 був присутній при
складанні акта опису й арешту майна 16
серпня 2013 року, мав право подати
зауваження, проте особисто зазначив, що
зауважень з приводу акта опису не має
(а.с. 14).

Обґрунтовуючи апеляційний скаргу, ПАТ
КБ «ПриватБанк» зазначало, що суду
надані ОСОБА_3 гарантійний талон, чеки,
довідка не є належними доказами, у
розумінні статей 57, 59, 60 ЦПК України,
оскільки не містять відомостей про
особу, яка здійснювала оплату.

Переглядаючи справу, апеляційний суд у
порушення вимог ст.ст. 212, 303, 304 ЦПК
України вказане залишив поза увагою,
доводи апеляційної скарги належним
чином не перевірив, не встановив та не
зазначив із чого виходив, погоджуючись
з рішення місцевого суду, беручи дані
матеріали за докази та дійшов до
передчасного висновку про залишення
рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки при вирішенні спору
апеляційним судом порушені норми
процесуального права та не застосовані
норми матеріального закону, які
підлягали застосуванню, що призвело до
неправильного вирішення справи, тому в
силу ч. 2 ст. 338 ЦПК України постановлена
у справі ухвала апеляційного суду
підлягає скасуванню з направленням
справи на новий судовий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду Рівненської
області від 26 грудня 2013 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. Макарчук Судді:В.С.
Висоцька Т.О. Писана І.М. Фаловська
Г.В. Юровська